Справа № 695/3097/23
Суддя: Середа Л. В.
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/3097/23
номер провадження 2-а/695/2/24

04 вересня 2024 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого-судді Середи Л.В.
за участю секретаря с/з Оніщенко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною позовною заявою у якій просила скасувати як протиправну постанову про накладення адміністративного стягнення №25 від 07.08.2023р., винесену адміністративною комісією при виконавчому комітеті Піщанської сільської ради про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн. та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 12.07.2023 року представником ДОП Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП.
07.08.2023р. постановою №25 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення винесеною адміністративною комісією при виконавчому комітеті Піщанської сільської ради ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 6800 грн. за те, що 17.06.2023р., близько 10 год. ОСОБА_1 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по вул.. Руслана Шеремета в с. Піщане Золотоніського району Черкаської області, продала ОСОБА_2 горілку на розлив не маючи статусу магазину закладу громадського харчування, що дає право продажу алкоголю на розлив, чим порушила правила торгівлі алкогольними напоями, а саме ст. 15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
Не погоджуючись з оскарженою постановою, позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою у якій зазначає, що жодна із складових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП не доведена ні під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ні під час розгляду справи адміністративною комісією. Матеріали справи не містять належних доказів того, що ФОП ОСОБА_1 взагалі здійснює реалізацію алкогольних напоїв на розлив. При цьому на засіданні комісії ОСОБА_1 повідомляла адміністративній комісії про обставини події, відсутність її вини та відсутність належних доказів вчинення нею адміністративного правопорушення, однак представники комісії її доводи не взяли до уваги та безпідставно визнали її винною у вчиненні правопорушення, якого фактично не було.
Ухвалою судді від 17.08.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
У вересні 2023р. на адресу суду надійшов відзив за підписом голови сільської ради Руслана Семенюти, відповідно до якого вказувалось на необхідності позивачу сплатити судовий збір, крім того у відзиві зазначено, що при розгляді справи адміністративною комісією досліджено всі наявні матеріали та встановлені всі фактичні обставини адміністративного правопорушення. Посилався на пояснення свідка ОСОБА_2 ,який вказував, що особисто придбав у позивача алкогольний напій (горілку) на розлив. Також у відзиві вказано, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні інші документальні докази, які б свідчили про інші обставини, а позивач ні під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду матеріалів справи адміністративною комісією ні до позовної заяви не надала жодних доказів на спростування своєї вини.
26.07.2024р. за клопотанням позивача здійснено заміну відповідача з Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області на виконавчий комітет Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області.
Відзив на адресу суду від виконавчого комітету Піщанської сільської ради не надходив.
У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, однак від останнього надійшла заява відповідно до якої представник позивача просив розгляд справи проводити за його відсутності, на задоволенні позову наполягав.
Представник відповідача - виконавчого комітету Піщанської сільської ради у жодне судове засідання не з`явився, додаткових клопотань суду не направив, про причини своєї неявки суд не повідомляв.
У даній справі відповідач належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, сільський голова надав відзив на позовну заяву у якому виклав свої пояснення, доводи та заперечення, які були отримані судом та враховані ним при розгляді даної справи, сторони не були позбавлені можливості подати інші докази чи клопотання, що стосуються предмету розгляду даної справи у порядку встановленому нормами КАС України.
Оскільки відповідач реалізував своє право на викладення відповідних аргументів у відзиві на позовну заяву та, зважаючи на межі розгляду справи в суді першої інстанції, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, а тому не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті за відсутності сторони позивача та відповідача і такий розгляд не призведе до порушення прав учасників судового процесу.
Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, заслухавши пояснення свідків, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження обставин справи, суд встановив наступне.
12.07.2023 року працівником Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративне правопорушення, згідно якого, ОСОБА_1 12.07.2023р., близько 10 год. 00 хв. в магазині «Надія» по вул.. Р. Шеремета, с. Піщане Золотоніського району Черкаської області продала ОСОБА_3 горілку на розлив не маючи статусу закладу громадського харчування , що дає прав на продаж алкоголю на розлив, чим порушила правила торгівлі алкогольними напоями, а саме ст. 15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
Згідно вказаного протоколу свідком правопорушення є ОСОБА_3 , понятими зазначено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , до протоколу додаються «копії матеріалів».
Постановою Адміністративної комісії виконавчого комітету Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області №25 від 07.08.2023р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 156 КУпАП України за порушення ст. 15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», та накладено штраф в розмірі 6800 гривень.
У вказаній постанові зазначено, що вина правопорушника доводиться даними матеріалами справи.
У судовому засіданні 19.02.2024р. судом було допитано свідків, а саме:
Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що він зустрів ОСОБА_2 біля магазину ОСОБА_1 , вони вирішили відпочити, а тому він зайшовши у магазин ОСОБА_1 та придбав пляшку горілки з акцизною маркою та вони сіли із ОСОБА_2 біля магазину відпочивати. Працівники поліції приїхавши відразу пішли до магазину і потім склали протокол, його як свідка не запрошували, у протоколі він не розписувався, зміст протоколу йому не відомий. До сільської ради його також не запрошували, жодних пояснень з даного приводу він не надав.
Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив суду, що він випадково зустрів ОСОБА_5 , із яким у нього дружні відносини. ОСОБА_5 пішов у магазин ОСОБА_1 та придбав пляшку горілки, вони сіли відпочивати біля магазину. Через деякий час приїхали працівники поліції та почали їх сварити за розпиття алкогольних напоїв. В подальшому працівники поліції склали протокол, сказавши, що це за розпиття алкогольних напоїв, а тому він розписався. Стверджував, що він у магазин не заходив, особисто він жодних спритних напоїв у ОСОБА_1 не купував, остання горілку на розлив не продає.
Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам суд зазначає, що відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідальність за ч.2 ст.156 КУпАП настає у випадку порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.
Згідно оскарженої постанови, позивач порушила правила торгівлі алкогольними напоями, а саме ст. 15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
Відповідно до вказаної статті продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.
Разом із тим суд вказує, що згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
У свою чергу відповідач не надав жодних доказів правомірності прийнятого рішення. Матеріали справи на які зроблені посилання у протоколі про адміністративне правопорушення та про які вказано у оспорюваній постанові про накладення адміністративного стягнення суду не надані.
Таким чином ні у оспорюваній постанові ні у відзиві на позовну заяву не вказано, а відповідачем не надано до суду жодних даних яким чином було встановлено продаж алкоголю позивачем на розлив в той час коли свідок, на якого зроблено посилання у протоколі про адміністративне правопорушення, обставини придбання такого алкоголю в судовому засіданні заперечив.
Письмові пояснення вказаного свідка, які могли відбиратися під час складення матеріалів справи про адміністративне правопорушення суду не надані.
Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР, роздрібна торгівля (алкогольними напоями) - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування. Фактом продажу алкогольних та тютюнових виробів є касовий чек, який видається кожному без винятку покупцеві. Досліджуючи матеріали даної справи суд констатує, що протокол про адміністративне правопорушення від 12.07.2023 не містить інформації про наявність фіскального чека, що підтверджував би продаж вказаного товару. Дані про реалізацію товару без фіскального чеку, у порушення вимог чинного законодавства, також відсутні.
Отже відповідачем не надано, а матеріали справи не містять жодних доказів, які б вказували взагалі на факт продажу алкогольного напою.
Єдиними доказами вчинення адміністративного правопорушення є сама оскаржена постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення позивачем ч.2 ст. 156 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення.
Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та неспростовним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише формою фіксації правопорушення.
До протоколу про адміністративне правопорушення не надано фотоматеріалів чи відеозапису, чи письмових пояснень свідків якими підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.
Також постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а остання взагалі не містить посилання на будь-які докази вини позивача у інкримінованому їй правопорушенні.
Стаття 279 КУпАП встановлює порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, згідно якого розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу, головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Доказів дослідження доказів при розгляді справи про адміністративне правопорушення оскаржена постанова не містить і відповідачем суду не надано, як і не надано протокол засідання, який має бути складений при розгляді колегіальним органом справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно із ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення повинні ґрунтуватися виключно на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.
Як вбачається з матеріалів справи, окрім самої оскарженої позивачем постанови та протоколу про адміністративне правопорушення, жодних інших доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, відповідачем не надано і матеріали справи не містять.
Згідно із ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Відповідно до вимог ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У рішеннях ЄСПЛ значну роль в розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції відіграє тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgmentof 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, отже, ст. 6 не може бути застосована. Однак, Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальним діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте, ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само, як і те, який державний орган розглядав справу.
Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Гірвісааріпроти Фінляндії») від 27 вересня 2001 року). Залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням загальної вимоги про справедливість розгляду.
Згідно із ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідачем не доведено належними, достатніми, допустимими , достовірним доказами факт вчинення позивачем вказаного в оскарженій постанові про адміністративне стягнення від 07.08.2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП.
Позивачем при зверненні до суду з вказаною позовною заявою сплачений судовий збір в розмірі 536.80 грн., згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 66714268, що спростовує доводи відповідача про несплату судового збору.
Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право… 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення ...
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 79, 132, 139, 242, 280, 283, 286 КАС України,
Позовні вимоги задовольнити.
Постанову адміністративної комісії Виконавчого комітету Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 25 від 07.08.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 2 статтею 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Середа Л.В.