Справа № 280/5944/24
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

02 вересня 2024 року (09:05)Справа № 280/5944/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

25.06.2024 через підсистему «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у переведенні позивача на пенсію за вислугою років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

зобов`язати відповідача перевести позивача з 20.03.2024 на пенсію за вислугою років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з пільгового обчислення вислуги років, з грошового забезпечення, зазначеного у інформаційній довідці військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 13.02.2023 № 40/17/11-81, та виплатити виниклу заборгованість.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.11.2023 у справі №280/7188/23, 20.03.2024 Фінансово-економічним управлінням Національної гвардії України направлено матеріали для призначення позивачу пенсії за вислугою років, однак листом від 02.04.2024 відповідачем повернуто документи позивача без реалізації, та зазначено, що підстави для призначення позивачу пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутні. З посиланням на висновки Верховного Суду у постановах від 14.04.2021 у справі №480/4241/18 та від 03.03.2021 по справі №805/3923/18-а, позивач вважає таку відмову протиправною, у зв`язку із чим звернувся до суду із вказаним позовом. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 01.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

22.07.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 33915), в якому зазначає, що календарна вислуга років позивача відповідно до наказу №77 від 19.04.2016 встановлена 12 років 04 місяця 29 днів та 12 років 09 місяців та 03 днів у пільговому обчисленні. Оскільки, нормою Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено як обов`язкову умову для призначення пенсії особам, звільненим з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - вислугу 23 календарних років і більше, а позивач має вислугу 12 років 04 місяців 29 днів, відповідачем правомірно не було призначено пенсію за вислугу років. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

У період часу з 01.08.2024 по 30.08.2024 суддя Калашник Ю.В. була відсутня на роботі, що підтверджується довідкою Запорізького окружного адміністративного суду від 30.08.2024 № 02-35/24/68, яка міститься в матеріалах справи, у зв`язку із чим рішення у повному обсязі складено та підписано у перший робочий день.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 19.04.2016 № 77, ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Вислуга років на військовій службі складає у календарному обчисленні - 12 років 04 місяці 29 днів; у пільговому обчисленні - 12 років 09 місяців 03 дні, за призовом по мобілізації 01 рік 01 місяць 16 днів. Зараховано на пільгових умовах вислугу років для призначення пенсії один місяць служби за три місяці, який брав участь в антитерористичній операції або забезпечені її проведення: з 15.10.2015 по 17.12.2015 місті Слов`янську Донецької області (а.с.8).

На день звільнення зі служби, ОСОБА_1 було 58 років та він мав страхований стаж більше 25 років.

13.09.2017 позивачу призначено пенсію за віком.

04.07.2023 позивачем на адресу Фінансово-економічного управління ГУ НГУ направлено заяву, з додатками, про оформлення та направлення необхідних документів до ГУ ПФУ в Запорізькій області для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби з 15.10.2015 по 17.12.2015, протягом якого ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції, на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Листом ГУ НГУ від 20.07.2023 №27/11/4-К2890 повідомлено, що відповідно до пункту 3 Постанови №393 вислуга років, обчислена на пільгових умовах, зараховується не для призначення пенсії, а для визначення розміру пенсії. З огляду на зазначене, на дату звільнення з військової служби позивач не мав права на пенсію за вислугу років згідно із Законом, тому підстави для оформлення подання про призначення позивачу пенсії за вислугу років відсутні.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.11.2023 у справі №280/7188/23, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, між іншого: зобов`язано Головне управління Національної гвардії України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області документи, передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі пункту «б» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.24-26).

У зазначеному рішенні, судом зазначено, що на момент звільнення вислуга років позивача складала у пільговому обчисленні 12 років 9 місяців 3 дні, з урахуванням норм Порядку №393.

Отже, відповідач при розгляді заяви позивача з поданими документами про призначення йому пенсії за вислугу років повинен був врахувати календарну вислугу років позивача, виходячи з пільгового стажу у розмірі 12 календарних років і 6 місяців.

Тобто, з урахуванням вищевикладеного, позивач має право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону № 2262-ХІІ, оскільки на день звільнення він досяг 45-річного віку та мав страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба.

12.03.2024 ГУ НГУ направлено матеріали для призначення позивачу пенсії за вислугою років, на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.11.2023 у справі №280/7188/23.

12.04.2024 представником позивача на адресу ГУ ПФУ в Запорізькій області направлено адвокатський запит № 1, з проханням повідомити про те, чи надійшли до ГУ ПФУ в Запорізькій області документи для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , та якщо так, повідомити результати розгляду документів, з наданням копії відповідного рішення».

Оскільки, станом на 01.05.2024 відповіді на вищевказаний запит надано не було, на адресу ГУ ПФУ в Запорізькій області направлено адвокатський запит №2, з аналогічним проханням.

Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 18.04.2024 №0800-0201-8/34047, представника позивача повідомлено про те, що від ГУ НГУ 20.03.2024 надійшли документи, для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Після їх опрацювання вони були повернуті до уповноваженого органу у зв`язку з відсутністю наданих матеріалах правових підстав для призначення пенсії ОСОБА_1 на умовах Закону (копія супровідного листа від 02.04.2024 № 0800-0308-5/28265 додається) (а.с.40).

У супровідному листі від 02.04.2024 № 0800-0308-5/28265 зазначено, що ГУ ПФУ в Запорізькій області повертає без реалізації документи для призначення пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на ОСОБА_1 . Одночасно проінформовано, що згідно пункту «б» статті 12 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається військовослужбовцям та деяким іншим категоріям громадян, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше. Проте, у поданих документах для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 календарна вислуга років на дату звільнення складає 12 роки 04 місяців 29 днів. Таким чином, підстави для призначення пенсії за вислугу років відсутні (а.с.40 зворот).

16.05.2024 представником позивача на адресу ГУ ПФУ в Запорізькій області направлено адвокатський запит № 3, з проханням надати інформацію щодо страхового стажу ОСОБА_2 станом на 19.04.2016.

Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 17.05.2024 №0800-0210-8/42519 представника позивача повідомлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні з 13.09.2017 та отримує пенсію, обчислену відповідно до абзацу 6 пункту 3 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Станом на дату призначення пенсії загальний стаж складав 30 років 11 місяців 15 днів (зарахований по 20.11.2016).

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років протиправними, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у даній справі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, що діяла на момент звільнення позивача), особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить, зокрема, військова служба.

Відповідно до ст. 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 (далі - Порядок №393, Постанова № 393).

Відповідно до пп. а) п. 3 Постанови № 393 (в редакції яка діяла до 16.02.2022) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах, крім іншого, один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17, від 27.03.2018 року у справі № 295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18.

У вищезазначеній постанові Судова палата дійшла до висновку, що про те, що передбачена Порядком № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Закон № 2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі № 2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга- це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

В свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Постанови № 393 (в редакції яка діяла до 16.02.2022) полягали в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не було самостійним видом вислуги і не конкурувало з її календарним обчисленням, а було лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінювалася, а лише зараховувалася на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набувала швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.

Після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393», і стаття 12 Закону № 2262-XII, і Постанова № 393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.

Відтак, виходячи з положень ст. 12 Закону №2262-XII та пунктів 1 та 2-1 Постанови №393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови №393 визначає, що певні періоди, зокрема, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Тобто, постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393» усунуто розбіжності між Законом № 2262-XII та постановою № 393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII.

У свою чергу, на час звільнення ОСОБА_1 зі служби (19.04.2016) діяла Постанова №393 в редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України №119 від 16 лютого 2022 року, а відтак позивач мас право на зарахування календарної вислуги років на пільгових умовах.

Верховний Суд в постанові від 19.09.2023 у справі № 200/9352/20-а прийшов до наступного висновку: «30. З аналізу вищезазначених норм права випливає, що моментом виникнення у позивача права на пенсію за вислугою років є дата звільнення зі служби, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати умови призначення пенсій за вислугу років, які діяли на момент звільнення позивача зі служби в поліції».

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 05.04.2001 № 3-рп/2001 вказав на те, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України також неодноразово у своїх рішеннях висловлювався щодо недопустимості звуження чи скасування заходів соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях.

Зокрема, у рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 у справі № 1-38/2016 Конституційний Суд України дійшов висновку, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Таким чином, оскільки позивач був звільнений зі служби та отримав право на пенсію за вислугу років у квітні 2016 року, тобто до внесення змін до Порядку № 393, наявні підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Крім того, суд зауважує, що право на призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно п. «б» ст. 12 Закону № 2262-XII - встановлено рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.11.2023 у справі №280/7188/23, яке набрало законної сили, вказана обставина повторно не доказується, у відповідності до ч. 4 ст. 78 КАС України.

При цьому, що стосується дати, з якої слід зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію, суд констатує наступне.

З листа ГУ ПФУ в Запорізькій області від 18.04.2024 №0800-0201-8/34047 вбачається, що документи для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років надійшли до відповідача 20.03.2024, у зв`язку з чим, саме з цієї дати позивачу повинна бути призначено пенсію за вислугу років.

Разом з тим, суд вважає передчасними та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про призначення пенсії із грошового забезпечення, зазначеного у інформаційній довідці військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 13.02.2023 № 40/17/11-81.

Суд зауважує, що відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії з мотивів відсутності правих підстав для призначення пенсії. Відтак спору щодо обчислення пенсії на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало.

Також, відповідач ще не ухвалював рішення щодо призначення позивачу пенсії за вислугу років на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України). Оскільки позивачем, в силу положень Закону України «Про судовий збір», судовий збір не сплачувався, то відповідно розподіл судових витрат на підставі статті 139 КАС України не проводиться.

Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України).

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що позивачем у зв`язку із розглядом даної адміністративної справи понесено витрати професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

При цьому, відповідно до наданих до матеріалів справи розрахунків, витрати на правничу допомогу складаються з:

проведення усної консультації стосовно порядку оскарження дій відповідача 1 год;

підготовка та подання до суду позовної заяви про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в тому числі, аналіз та дослідження наданих клієнтів документів, пошук та вивчення судової практики Верховного Суду з аналогічних правовідносин, копіювання та засвідчення документів, які долучаються до позову 8 год.;

підготовка та подання відповіді на відзив 3 год.

Суд зазначає, що надання усної консультації (тлумачення спірних відносин, формування правової позиції, аналіз діючого законодавства, яке регулює спірні відносини) є складовими частинами підготовки позовної заяви, відтак, в даному випадку, не є окремими послугами з надання правової допомоги.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Суд зазначає, що відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Суд також зазначив, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Така угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), № 31107/96).

Суд вважає, що в даному випадку, зважаючи на предмет спору, незначну складність адміністративної справи, сталість судової практики Верховного Суду зі спірного питання, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. є неспівмірними з обсягом наданих послуг, у зв`язку з чим підлягають зменшенню.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати на правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн., які відповідають критерію реальності та розумності їхнього розміру, та стягується, відповідно до статті 139 КАС України, на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем по справі.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, з 20.03.2024 та здійснити виплату заборгованості з пенсії за вислугу років.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 2500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 02.09.2024.

Суддя Ю.В. Калашник