Справа № 620/3048/24
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3048/24 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Чернігівській області, як відокремленого підрозділу ДПС України до товариства з обмеженою відповідальністю "Шторм-Сервіс" про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС у Чернігівській області звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Шторм-Сервіс" про стягнення податкового боргу в сумі 573 343,42 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позов. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що борг є узгодженим. Арешт активів у межах кримінального провадження та передача активів Національному агентству у будь якому разі не нівелює виконання платником податкового обов`язку, закріпленого в Податковому кодексі України. Апелянт зазначив, що арешт щодо коштів на рахунках відповідача не застосовувався, тож ТОВ "Шторм-Сервіс" не позбавлений можливості розпоряджатись грошовими коштами і має виконувати податкові обов`язкові шляхом сплати з рахунків в банках.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. а апеляційну скаргу без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що станом на час подання даного адміністративного позову податковий борг відповідача становить 573 343,42 грн.

Вказана заборгованість виникла на підставі самостійно задекларованих зобов`язань із орендної плати з юридичних осіб в сумі 59225,90 грн; з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 2689,31 грн; з податку на додану вартість в сумі 510703,83 грн; з податку на нерухоме майно в сумі 815,38 грн.

У зв`язку із несплатою відповідачем згаданої суми грошових зобов`язань у добровільному порядку позивач звернувся до суду із даним позовом про їх стягнення в судовому порядку.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За правилами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1 статті 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Не підлягає оскарженню податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (пункт 56.11 статті 56 ПК України)

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 ПК України).

За змістом підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що відповідач самостійно задекларував зобов`язання відповідно до: розрахунку № від 14.02.2022, № від 17.02.2023; податкової декларації №8 від 17.02.2023; уточнюючої податкової декларації № від 18.09.2023; податкової декларації з податку на прибуток № від 22.03.2023; уточнюючого розрахунку №8 від 01.01.2023, № від 01.01.2023, № за 01.01.2023; податкового розрахунку № від 17.02.2023.

Врахувавши чинні норми законодавства, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що вищевказані грошові зобов`язання, визначені деклараціями та розрахунками, є узгодженим податковим боргом відповідача, який становить 573 343,42 грн.

Колегія суддів зазначає, що предметом доказування у даній справі є обставини, що свідчать про наявність чи відсутність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку. Виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов`язаний із несплатою узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання протягом установленого строку.

Факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, що є підставою для формування та надсилання (вручення) платнику податків податкової вимоги, та, в подальшому, здійснення контролюючим органом заходів щодо погашення податкового боргу.

Право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

За правилами пункту 59.1 статті 59 ПК України порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення.

У той же час відповідно до пункту 59.5 цієї ж статті у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

В силу вимог підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 ПК України податкова вимога вважається відкликаною, якщо, зокрема, сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Відтак надіслана платнику податків податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії. При цьому податковим законодавством не передбачено необхідності повторного відправлення платнику податків податкової вимоги у разі збільшення податкового боргу. Лише у разі, якщо платником податків податковий борг був погашений повністю (у певний період взагалі не існував), а через деякий час виник знову, контролюючий орган зобов`язаний направити (вручити) йому нову податкову вимогу на суму такого нового узгодженого грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що у зв`язку з несплатою узгодженої суми грошового зобов`язання податковим органом прийнято податкову вимогу форми «Ю» №0-2501 від 11.04.2023 р.

Вказана податкова вимога є чинною.

Відповідач не надав до суду доказів скасування в адміністративному чи судовому порядку вказаної податкової вимоги.

Згідно пункту 20.1.34 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

За правилами пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пунктів 95.3-95.4 статті 95 цього Кодексу стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Оскільки спірна сума податкового боргу є узгодженою, доказів про сплату податкового боргу відповідачем під час вирішення справи не надано, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для стягнення спірної суми податкової заборгованості.

Водночас колегія суддів не погоджується з доводами відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, про те, що сплата спірного боргу на даний час є неможливою, оскільки ухвалами Соснівського районного суду міста Черкаси від 03.02.2023 по справі №712/1017/23 та від 02.03.2023 у справі № 712/2072/23 арештовано майно, корпоративні права та статутний капітал відповідача і передано в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для здійснення заходів з управління вказаним майном, корпоративними правами та статутним капіталом.

Колегія суддів зазначає, що згідно ст. 5 Закону України від 10.11.2015 №772-VIII «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (далі Закон №772) Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, та/або з управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковано у кримінальному провадженні чи стягнено за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Управління активами - діяльність із володіння, користування та розпорядження активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави і вирішено питання про їх передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, тобто забезпечення збереження активів, збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості, передача їх в управління або реалізація активів у випадках та порядку, передбачених цим Законом, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні чи стягнених за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими ( ст..1 Закону №772) .

Статтею 19 Закону №772 передбачено, що Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, а також у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави із встановленням заборони користуватися такими активами, сума або вартість яких перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються Національному агентству не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора.

У разі прийняття в управління активів, які чи права на які та їх обтяження підлягають державній реєстрації, Національне агентство надсилає того самого дня інформацію про накладення арешту на активи органам, що ведуть державні реєстри таких активів, прав на них або їх обтяжень. У разі прийняття в управління цінних паперів інформація також надсилається відповідним учасникам депозитарної системи України.

Як вірно зауважено апелянтом у апеляційній скарзі, положеннями Закону №772 розмежовано порядок управління грошовими коштами та банківськими металами і рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами.

Так, управління грошовими коштами у готівковій та безготівковій формах у будь-якій валюті, а також банківськими металами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні або у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, здійснюється Національним агентством шляхом:

1) їх розміщення на депозитних рахунках Національного агентства у відповідній валюті або банківському металі, відкритих у державних банках, визначених на конкурсних засадах у порядку, встановленому законодавством про державні (публічні) закупівлі, за договором банківського вкладу на вимогу, за наявності висновку Національного банку України про створення умов для визнання банку проблемним або неплатоспроможним;

2) продовження їх розміщення до закінчення строку дії договору депозиту на депозитному рахунку власника в банку, в якому вони були розміщені на момент накладення арешту, із забороною здійснення видаткових операцій та виплати процентів чи доходу в іншій формі згідно з умовами договору. У випадку закінчення строку дії договору депозиту з наступного дня подальше управління відповідними коштами або банківськими металами разом з нарахованими після накладення арешту процентами чи іншими видами доходу здійснюється в порядку, визначеному пунктом 1 цієї частини (ст. 20 Закону №772).

Управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління (ст. 21 Закону №772).

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду міста Черкаси від 11.01.2023, справа № 712/188/23 накладено арешт на об`єкти рухомого та нерухомого майна, що належать ТОВ «Шторм-Сервіс» (). Крім того накладено арешт на корпоративні права та статутний капітал ТОВ «Шторм-Сервіс» (), який складає 51 500,00 грн., що належить громадянам: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , якому належить 95 % статутного капіталу ТОВ «Шторм-Сервіс» та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , якому належить 5 % статутного капіталу ТОВ «Шторм-Сервіс» із забороною права на відчуження, розпорядження корпоративними правами.

Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 03.02.2023 по справі №712/1017/23 та передано в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () для здійснення заходів з управління вказаним майном, корпоративними правами та статутним капіталом в порядку та на умовах, передбачених ст.ст. 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» майно, а саме: корпоративні права та статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «Шторм-Сервіс» (), який складає 51 500,00 грн.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.03.2023 (справа №712/2072/23) за матеріалами кримінального провадження, накладено арешт на наступне майно відповідача: корпоративні права та статутний капітал ТОВ «Шторм-Сервіс» (), який складає 51 500,00 грн., із забороною права на відчуження, розпорядження корпоративними правами.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вказаних ухвал слідчого судді на корпоративні права, статутний капітал, об`єкти рухомого та нерухомого майна відповідача накладено арешт та передано їх в управління АРМА.

Однак, наведене жодним чином не нівелює виконання ТОВ «Шторм-Сервіс» податкового обов`язку, закріпленого в Податковому кодексі України.

Відповідно до змісту Закону №772 передача в управління АРМА певних активів не є підставою для автоматичного припинення здійснення суб`єктом господарської діяльності.

При цьому доказів накладення арешту на грошові кошти відповідача до суду не надано.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийнявши до уваги доводи відповідача дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача податкового боргу.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 317, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким адміністративний позов Головного управління ДПС у Чернігівській області, як відокремленого підрозділу ДПС України до товариства з обмеженою відповідальністю "Шторм-Сервіс" про стягнення податкового боргу задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з відкритих рахунків в установах банків товариства з обмеженою відповідальністю "Шторм-Сервіс" податковий борг у розмірі 573 343,42 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких