Справа № 480/3941/24
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 вересня 2024 року Справа № 480/3941/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій просила:
1) визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Сумській області щодо відмови виплатити ОСОБА_1 , як члену родини померлого військового пенсіонера ОСОБА_3 , відповідно до статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", суми пенсії, що підлягала виплаті та залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю;
2) зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області виплатити ОСОБА_1 , як члену родини померлого військового пенсіонера ОСОБА_3 , відповідно до статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", суми пенсії, що підлягала виплаті та залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю згідно з рішеннями Сумського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 року у справі №480/9855/21 та від 30.06.2022 року у справі № 480/3508/22.
Свої вимоги мотивувала тим, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, та членів їх сімей, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються виключно за процедурою, визначеною ч. 1 ст. 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Вказала, що вона є членом сім`ї, яка проживала разом з пенсіонером ОСОБА_3 на день його смерті та звернулася до пенсійного органу із заявою в порядку статті 61 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, а також додала документи, передбачені пунктом 2.26. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Тому вважає відмову відповідача протиправною.
Ухвалою суду від 20.05.2024 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Крім того, цією ухвалою суду залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 (далі - третя особа, ОСОБА_2 ) та встановлено їй строк на подання пояснення на позовну заяву.
Ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі отримано представником відповідача 21.05.2024, про що свідчить довідка про доставку електронного листа ГУ ПФУ в Сумській області (а.с.37), однак, відзиву на позовну заяву до суду у встановленій в ухвалі строк надано не було.
Частиною другою статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відтак, вбачається можливим розглянути справу за наявними матеріалами у справі.
ОСОБА_2 подала до суду пояснення на позовну заяву, в якому вказала, що не заперечує проти позовної заяви та її підтримує, просить вирішити позовну заяву позитивно на користь позивача, оскільки ОСОБА_2 , як мати позивача, фактично перебуває на утриманні ОСОБА_1 , проживає разом з нею за однією адресою, дуже хворіє та має похилий вік (85 років) (а.с.40).
Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (ч.3 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом з Єдиного державного реєстру судових рішень та комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 у справі № 480/9855/21 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково та крім іншого, зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області провести ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки, виданої Департаментом персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 20.08.2021 №22/6-4774, з урахуванням раніше виплачених сум.
ОСОБА_3 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 у справі № 480/9855/21 здійснено з 01.12.2019 перерахунок пенсії по інвалідності призначеної згідно Закону №2262-ХІІ, із розрахунку 80% грошового забезпечення, обмеживши розмір пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, у зв`язку з чим розмір заборгованості за період з 01.12.2019 по 31.01.2022 склав 177852,44грн., що підтверджується розрахунком на доплату до протоколу про перерахунок пенсії (а.с.27) та встановлено Сумським окружним адміністративним судом у рішенні від 30.06.2022 у справі №480/3508/22, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили та обставини якого відповідно до ч.4 ст.78 КАС України не підлягають доказуванню.
Не погоджуючись з тим, що при перерахунку пенсії ОСОБА_3 було обмежено розмір пенсії максимальним розміром, він знову звернувся до Сумського окружного адміністративного суду, рішенням якого від 30.06.2022 у справі №480/3508/22 у справі ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії вимоги задоволено та, крім іншого, зобов`язано ГУ ФПУ в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , і.н. НОМЕР_1 ) з 01.12.2019, на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання по Сумській області" МВС України від 20.08.2021 № 22/6-4774, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат
На виконання зазначеного рішення суду ГУПФУ в Сумській області перерахувало ОСОБА_3 пенсію з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання по Сумській області" МВС України від 20.08.2021 № 22/6-4774 та визначило до виплати суму коштів за період з 01.12.2019 по 30.08.2022 у розмірі 251819,73грн. (а.с.28).
Поряд з цим, як вбачається з листа відповідача від 16.02.2024 (а.с.31) та підтверджується витягами з Реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (а.с.29-30), ГУ ПФУ в Сумській області не виплатило ОСОБА_3 нараховану суму заборгованості на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 у справі № 480/9855/21 у розмірі 177852,44грн. та нараховану суму заборгованості на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 у справі №480/3508/22 у розмірі 251819,73грн.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.19).
У подальшому, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до відповідача із заявою від 03.01.2024 про виплату позивачці заборгованості по рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 у справі № 480/9855/21 та від 30.06.2022 у справі №480/3508/22 (а.с.22-24). При цьому до заяви додали копії свідоцтва про народження, свідоцтво про укладення шлюбу, свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтво про зміну імені (прізвища), довідку нотаріуса про спадкування ОСОБА_1 всього майна після смерті ОСОБА_3 , копію свого паспорту та РНОКПП, а також копію паспорту ОСОБА_2 та її РНОКПП (а.с.10-12, 14-16, 18-20).
Однак, листом, з посиланням на лист від 25.10.2023 відповідач повідомив, що кошти, які були нараховані ОСОБА_3 на виконання судових рішень будуть виплачені правонаступнику (а.с.25-26).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) визначаються умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2262-ХІІ, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Частинами 1 та 2 статті 61 Закону № 2262-ХІІ визначено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.
За приписами ч. 3 цієї статті зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Подібні положення передбачені також статтею 52 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно з якою сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Аналіз чинного пенсійного законодавства дає підстави для висновку, що право на отримання пенсійних виплат у порядку ст. 61 Закону № 2262-ХІІ спадкоємці (правонаступники) мають у випадку, якщо така виплата була нарахована померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, що набрало законної сили, і залишилася недоодержаною, у зв`язку із смертю пенсіонера. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Однак, у разі не звернення членів сім`ї за виплатою вказаної суми в установлений строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини, право на стягнення якої особа може захистити у цивільному порядку.
Крім того, вартові відмітити, що постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок №3-1), відповідно до п.3 розділу І та п.1 розділу ІІ якого заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4 до цього Порядку) подається заявником до органу, що призначає пенсію. В заявах зазначається інформація про місце проживання, для підтвердження якої особа може надати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».
Відповідно до п. 9 розділу ІІ Порядку №3-1 до заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подаються такі документи:
1) свідоцтво про смерть пенсіонера;
2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, які передбачені пунктом 3 цього розділу;
3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, які передбачені пунктом 12 цього розділу, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).
При цьому, суд зауважує, що згідно із ст.1, 26 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» факт проживання (перебування) особи за певною адресою може бути підтверджений витягом із реєстру територіальної громади, виданого органом реєстрації, яким є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, який на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради, забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи.
Отже, згідно наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються:
- членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, а б о
- членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника. У цьому випадку член сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника (а цьому випадку позивач) до заяви має надати документи, що засвідчують відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті, а у разі неможливості надати такі документи - факт проживання з пенсіонером має бути встановлений у судовому порядку.
Крім того, визначальним, як у випадку звернення із заявою членів сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, так і членів сім`ї, які не належать до таких осіб, є строк звернення із заявою до ГУ ПФУ про виплату нарахованої але не виплаченої за життя померлого пенсіонера пенсії. Такий строк законодавцем визначається як "не пізніше 6-ти місяців" з моменту смерті пенсіонера.
З матеріалів справи встановлено (а.с.31), що виконуючи судові рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 у справі № 480/9855/21 та від 30.06.2022 у справі №480/3508/22, пенсійний орган нарахував, але не виплатив ОСОБА_3 за його життя пенсію у загальному розмірі 429 672,17грн. , що не заперечується учасниками справи.
Отже, такі суми є саме недоотриманою пенсією, що належала померлому пенсіонерові ОСОБА_3 .
Також матеріали справи свідчать (а.с.14,15,16,19), що позивач є донькою померлого ОСОБА_3 , однак, не підпадає під перелік осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, який визначений, зокрема, в ст.30 Закону № 2262-ХІІ.
Таким чином, враховуючи аналіз вказаного вище чинного законодавства, ОСОБА_1 для одержання у порядку ст. 61 Закону № 2262-ХІІ недоотриманої пенсії померлого батька, мала звернутися до відповідача із відповідною заявою не пізніше 6 місяців після смерті ОСОБА_3 , та до якої додати документи, що засвідчують відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті, видані уповноваженим органом, або ж відповідне рішення суду.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , натомість із заявою від 03.01.2024 позивачка звернулась за недоотриманою пенсією 04.01.2024 (а.с.19,23), тобто пізніше, ніж через 6 місяців з дня смерті її батька.
Крім того, з матеріалів справи вбачається (а.с.10-12), та це не заперечується учасниками справи, що позивач із 2019року зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , у той час як її батько на час смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Натомість до заяви про отримання недоодержаної пенсії померлого пенсіонера позивачем не було додано жодного документа, виданого уповноваженим органом, який би засвідчував відомості про проживання ОСОБА_1 з пенсіонером на день його смерті (а.с.23-24).
Характеристика Сумського РУП ГУНП в Сумській області, доданої позивачем до позову свідчить лише про характерні особливості поведінки позивача за певний період та не може бути доказом на підтвердження відомостей про проживання з пенсіонером на день його смерті у розумінні Порядку №3-1. Крім того, така характеристика не була додана ОСОБА_1 до заяви про отримання спірної пенсії. Більше того, характеристика була складена22.02.2024, тобто більше ніж через місяць після подання заяви (04.01.2024) до відповідача (а.с17,23-24).
З огляду на вищевикладене та досліджені письмові докази, суд дійшов висновку, що позивачем не було дотримано порядку одержання недоотриманої пенсії її померлого батька у порядку статті 61 Закону № 2262-ХІІ, а відтак відповідач не мав правових підстав для здійснення позивачці таких виплат у порядку статті 61 Закону № 2262-ХІІ, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.
Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат згідно із ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 04.09.2024.

Суддя І.Г. Шевченко