Справа № 400/8286/24
Суддя: Дерев'янко Л.Л.
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

03 вересня 2024 р. № 400/8286/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2

прозаява про забезпечення позову,
ВСТАНОВИВ:

02 вересня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.08.2024 року в частині не надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 довідку про відстрочку від призову за мобілізацією на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.08.2024 року звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати відстрочку від призову під час мобілізації за сімейними обставинами, а саме як особі, яка має на утриманні троїх дітей віком до 18 років. 28.08.2024 року позивач отримав повідомлення № 2505 про відмову у надані відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Причина відмови відсутній договір утримання дитини. При цьому, за твердженням позивача, на його утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей. Одна з дочок проживає з матір`ю окремо, але позивач матеріально утримує її, сплачуючи аліменти. Заборгованості зі сплати аліментів не має. Також позивач звертає увагу суду , що постанова КМУ № 560 від 16.05.2024 року, а саме її додаток 5 до порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період ч.3 ст. 23 Закону "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не містить вимоги про долучення до заяви такого додатка як договір утримання дитини.

Одночасно з позовною заявою 02.09.2024 до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій він просить забезпечити позов шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, пов`язані з призовом на військову службу під час мобілізації позивача

до моменту набрання законної сили рішенням у цій справі.

Заява про забезпечення позову вмотивована тим, що за час розгляду позовної заяви й до отримання судового рішення, його можуть призвати на військову службу під час мобілізації в особливий період, і тоді він набуде статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку в разі встановлення його наявності.

Визначаючись щодо наявності підстав для забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути заяву без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно пунктів 1, 2 частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Вирішуючи питання про доцільність вжиття заходів забезпечення позову суд виходить з того, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майнові або немайнові інтереси та/або права позивача будуть погіршені, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, їх слід буде відновити шляхом вчинення певних дій.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року № 9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 року № 2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуальної рівноправності сторін.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 як військовозобов`язаний.

28.08.2024 відповідач повідомив позивача, що комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянуто заяву ОСОБА_1 та підтвердні документи щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки позивачу і повідомила, що він підлягає призову на загальних підставах. Причини відмови: відсутній договір утримання дитини. До позовної заяви додано копії свідоцтва про народження неповнолітніх дітей позивача, судовий наказ Єланецького районного суду Миколаївської області по справі № 476/708/21, яким стягнуто з позивача аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , довідка Першого відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області від 17.06.2024 про те, що аліменти сплачуються щомісячно. Також в матеріалах справи є довідка ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.06.2024 № 1788 про надання позивачу відстрочки до 14.08.2024 як чоловіку, на утриманні якого перебуває троє і більше дітей віком до 18 років.

Суд враховує, що відповідно до частини 13 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

З аналізу зазначених норм вбачається, що військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу - військовослужбовці. При цьому особа, яка має право на відстрочку і бажає скористатись цим правом, не повинна підлягати призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, суддя дійшов висновку, що якщо позивача буде призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період, він набуде нового статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, у разі встановлення наявності у нього такого права, а також унеможливить виконання рішення суду за позовною заявою про визнання рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки протиправним, зобов`язання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 довідку про відстрочку від призову за мобілізацією, якщо таке рішення буде прийнято судом на користь позивача, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим.

Фактично, у разі задоволення позову в цій справі, неможливо буде виконати рішення суду, що виключає доцільність існування самого такого позову, оскільки в такому випадку суд не надасть ефективного захисту потенційно порушеному праву, що є неприпустимим.

В той же час, в разі відмови в задоволенні позовних вимог ІНФОРМАЦІЯ_5 зможе невідкладно вчинити дії щодо мобілізації ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, з огляду на вищезазначені приписи законодавства, суд

висновує, що в наявності є умова застосування заходів забезпечення позову, а саме, вбачається, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з Рекомендацією NR (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом міністрів Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Водночас, суд зауважує, що забезпечення мобілізації в Україні є надважливим завданням у воєнний час, однак, у даному випадку, мобілізація має становити баланс між приватним інтересом мобілізованого та публічним інтересом держави. Віднайти такий баланс можливо лише після розгляду справи по суті та прийняття судового рішення.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне задовольнити заяву заявника та забезпечити позов шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_6 вчиняти дії, пов`язані із призовом позивача на військову службу під час мобілізації, до моменту набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

При цьому, вжиття заходів забезпечення позову у такий спосіб не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та забезпечить ефективність судового захисту, у разі задоволення цього позову.

За приписами статті 156 КАС України, ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 156, 248, 256, 294 КАС України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити

2. Заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі №400/8286/24.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набрала законної сили 03.09.24 (конкретна дата з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 КАС України).

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя Л.Л. Дерев`янко