Справа № 460/16087/23
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/16087/23 пров. № А/857/24893/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року (прийняте у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Рівному суддею Недашківською К.М.) в адміністративній справі № 460/16087/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 20 червня 2023 року № 11/Б-516 у зарахуванні пільгової вислуги років ОСОБА_1 до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції, вимоги по якій були зазначені в заяві від 15 травня 2023 року;

- зобов`язати Головного управління Національної поліції в Рівненській області здійснити перерахунок та зарахувати ОСОБА_1 до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції, відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди з 20.06.2000 по 01.09.2002, з 28.07.2004 по 24.04.2008, з розрахунку один місяць служби за півтора місяці служби на посадах у підрозділах карного розшуку органів внутрішніх справ; за період з 25.04.2008 по 01.07.2015, з розрахунку один місяць служби за півтора місяці служби на посадах у підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідачем всупереч Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, постанови Кабінету Міністрів України Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей від 17.07.1992 № 393, наказу МВС України від 28.08.2001 № 018, протиправно відмовлено у зарахуванні до календарної вислуги років та до стажу служби в поліції, сформований за період з 20.06.2000 по 01.09.2002, з 28.07.2004 по 24.04.2008, з розрахунку один місяць служби за півтора місяці служби на посадах у підрозділах карного розшуку органів внутрішніх справ; з 25.04.2008 по 01.07.2015 з розрахунку один місяць служби за півтора місяці служби на посадах у підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ. Вважає таку позицію відповідача, яка проявилась у відмові в зарахуванні до календарної вислуги років у пільговому обчисленні протиправною та такою, що порушує право позивача на користування в повній мірі своїми соціальними правами, визначеними законодавством України.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило Головне управління Національної поліції в Рівненській області, яке вважає, що оскаржуване рішення прийняте з істотним порушенням норм права, тому просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що законодавством, чинним на час виникнення спірних відносин у цій справі, необхідною умовою для призначення спірної пенсії передбачалось наявність необхідної календарної вислуги років.

Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 31 серпня 2023 року у справі № 200/4951/22, від 11 вересня 2023 року у справі №480/4827/22, від 07 вересня 2023 року у справі № 560/9478/22, від 15 вересня 2023 року у справі № 380/10714/22 та від 18 жовтня 2023 року у справі № 360/17/23.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому висловив незгоду з її доводами за їх безпідставністю. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін. Вказує, що пільгова вислуга має бути йому зарахована, оскільки трудові відносини з відповідачем у нього припинені та він набув право на пільгове обчислення вислуги років у період з 2000 року по 01 липня 2015 рік до моменту внесення зміни до Постанови №393, які набули чинності 19 лютого 2022 року, після його звільнення зі служб.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд апеляційної інстанції відповідно до статті 308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, ОСОБА_1 з 20.06.2000 по 01.09.2002, з 28.07.2004 по 24.04.2008 проходив службу на посадах у підрозділах карного розшуку внутрішніх справ, з 25.04.2008 по 01.07.2015 проходив службу у підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ.

Відповідно до Витягу № 1372 із послужного списку позивач займав такі посади:

- з 01.09.1997 по 20.06.2000 курсант Львівського інституту внутрішніх справ при Українській академії внутрішніх справ України;

- з 20.06.2000 по 01.09.2002 - оперуповноважений 2-го відділення карного розшуку Рівненського міського відділу Управління МВС України в Рівненській області;

- 01.09.2002 по 28.07.2004 - слухач Національної академії внутрішніх справ України;

- з 28.07.2004 по 16.02.2005 - заступник начальника відділення карного розшуку Рівненського районного відділу управління МВС України в Рівненській області ;

- з 16.02.2005 по 04.11.2005 оперуповноважений відділення боротьби 3 майновими злочинами та крадіжками автотранспортних засобів відділу карного розшуку Управління МВС України в Рівненській області

- з 04.11.2005 по 15.09.2006 - старший оперуповноважений відділення боротьби з майновими злочинами та крадіжками автотранспортних засобів відділу карного розшуку Управління МВС України в Рівненській області;

- з 15.09.2006 по 17.10.2006 - оперуповноважений відділу карного розшуку Управління МВС України в Рівненській області;

- з 17.10.2006 по 09.10.2007 - старший оперуповноважений відділення боротьби з майновими злочинами та крадіжками автотранспортних засобів відділу карного розшуку Управління МВС України в Рівненській області;

- з 09.10.2007 по 24.04.2008 - старший оперуповноважений відділення боротьби з майновими злочинами та крадіжками автотранспортних засобів управління карного розшуку Управління МВС України в Рівненській області;

- 24.04.2008 по 08.08.2008 - оперуповноважений в особливо важливих справах відділу боротьби з організованими групами і злочинними організаціями управління по боротьбі з організованою злочинністю в Рівненській області Управління МВС України в Рівненській області;

- 08.08.2008 по 20.07.2010 - оперуповноважений в особливо важливих справах відділу боротьби з організованими групами і злочинними організаціями управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України в Рівненській області;

- 10.12.2010 по 17.08.2011 - старший оперуповноважений в особливо важливих справах відділу боротьби з організованими групами і злочинними організаціями управління по боротьбі з організованою злочинністю в Рівненській області Управління МВС України в Рівненській області;

- 17.08.2011 по 07.11.2011 - старший оперуповноважений в особливо важливих справах відділу боротьби з етнічними організованими злочинними групами та екстремізмом управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України в Рівненській області ;

- 07.11.2011 по 12.01.2012 - виконуючий обов`язки заступника начальника відділу управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України в Рівненській області;

- 12.01.2012 по 27.09.2013 - заступник начальника відділу управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України в Рівненській області;

- 27.09.2013 по 01.07.2015 - начальник відділу управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України в Рівненській області;

- 01.07.2015 по 10.08.2015 - виконуючий обов`язки заступника начальника відділу управління по боротьбі з організованою злочинністю управління карного розшуку УМВС України в Рівненській області;

- 10.08.2015 по 06.11.2015 - заступник начальника відділу управління боротьби з організованою злочинністю Управління карного розшуку МВС України в Рівненській області;

Звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил Згідно з пунктом 9 розділу XI Закону України Про Національну поліцію та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом за пунктом 64 з ( у зв`язку з переходом у встановленому порядку на службу в іншу установу), з 06.11.2015 - наказ УМВС України в Рівненській області від 06.11.2015 № 378 о/с.

- 07.11.2015 по 29.04.2016 заступник начальника відділу (управління карного розшуку) кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області;

- 29.04.2016 по 05.11.2018 заступник начальника відділу боротьби з організованою злочинністю управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Рівненській області;

- 05.11.2018 по 02.01.2020 оперуповноважений відділу боротьби з організованою злочинністю управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Рівненській області;

- 02.01.2020 по 18.10.2021 старший оперуповноважений в особливо важливих справах відділу протидії груповій злочинності та розкриття злочинів, спрямованих на порушення рівноправності громадян управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Рівненській області;

-18.10.2021 по 10.02.2022 начальник відділу протидії груповій злочинності та розкриття злочинів, спрямованих на порушення рівноправності громадян управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Звільнений зі служби в поліції відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 ЗУ Про Національну поліцію (за власним бажанням), 10.02.2022 (наказ ГУНП в Рівненській області від 10.02.2020 № 32 о /с).

Адвокат позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом від 09.03.2023 року, в якому просив надати таку інформацію:

- який послужний список має ОСОБА_1 на момент звільнення (спеціальне звання підполковник поліції на час звільнення) з початку служби в органах внутрішніх справ до моменту звільнення із Національної поліції України - 10 лютого 2022 року (із зазначенням посади, органу служби та періоду перебування на кожній посаді)?

- яка вислуга років ОСОБА_1 станом на 10 лютого 2022 року в календарному обчисленні?

- яка вислуга років ОСОБА_1 станом на 10 лютого 2022 року в пільговому обчисленні?

- якими нормативними актами (наказами МВС, НПУ) керується Головне управління Національної поліції в Рівненській області при підрахунку пільгової вислуги років ОСОБА_1 за весь період роботи у відповідних підрозділах ОВС та НПУ?

- чи враховано право ОСОБА_1 на пільгу при підрахунку вислуги років на момент звільнення - 10 лютого 2022, чи ця пільга відображається в його послужному списку?

03 квітня 2023 року відповідач листом № 11/64 Аз повідомив про те, що ОСОБА_1 наказом ГУНП в Рівненській області від 10.02.2022 № 32 о/с звільнений зі служби в поліції відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 ЗУ Про Національну поліцію (за власним бажанням). Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становила 24 роки 05 місяців 8 днів. Додатково інформує, що на день звільнення правових підстав щодо зарахування на пільгових умовах періодів служби ОСОБА_1 не було у зв`язку із таким.

Позивач вважає відмову протиправною та такою, що порушує його права на користування в повній мірі своїми соціальними правами, визначеними законодавством України, тому звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції покликався на те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку. Отже, передбачені статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на службі в органах внутрішніх справ, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Статтею 1 Закону № 2262-XII встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно з пунктом «б» статті 1-2 Закону № 2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Стаття 2 Закону № 2262-XII визначає, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

За приписами пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Згідно з частиною другою статті 17 Закону № 2262-XII до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 Постанови № 393 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» (чинній на момент звернення позивача із заявою про перерахунок вислуги років), установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» із статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Згідно з пунктом 2-1 Постанови № 393 для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

При цьому, пункт 3 вищезгаданої Постанови визначає, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах.

Спірним між сторонами цієї справи, є питання щодо застосування календарної вислуги років з урахуванням пільгової вислуги.

У своїх доводах позивач посилається на постанову Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, у якій колегія суддів дійшла висновку, що Законом № 2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів. Тобто, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

У зазначеній постанові колегія суддів суду касаційної інстанції також дійшла висновку про необґрунтованість висновків про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Приймаючи висновок, викладений у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, Верховний Суд виходив з того, що редакція пункту 3 Постанови № 383, чинна на момент розгляду справи № 805/3923/18-а, на відміну від статті 12 Закону № 2262-XII, передбачала можливість зарахування пільгової вислуги років до стажу для призначення пенсії за вислугу років, оскільки абзац 1 пункту 3 Постанови № 393 до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» встановлював, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах […] час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів […], тож суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно не було враховано приписи підзаконного нормативно-правового акта.

Водночас, після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393», і стаття 12 Закону № 2262-XII, і Постанова № 393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.

Відтак, виходячи з положень статті 12 Закону № 2262-XII та пунктів 1 та 2-1 Постанови № 393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови № 393 визначає, що певні періоди, зокрема час проходження служби у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств, підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Тобто, постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393» усунуто розбіжності між Законом № 2262-XII та постановою № 393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII.

Тобто, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а, ґрунтуються на іншому правовому регулюванні.

Отже, згідно з законодавством, чинним на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок його вислуги років з урахуванням пільгової вислуги років до календарної, необхідною умовою для призначення пенсії є наявність необхідної календарної вислуги років.

Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 31 серпня 2023 року у справі № 200/4951/22, від 11 вересня 2023 року у справі №480/4827/22, від 07 вересня 2023 року у справі № 560/9478/22, від 15 вересня 2023 року у справі № 380/10714/22, від 18 жовтня 2023 року у справі № 360/17/23, від 14 листопада 2023 року у справі № 600/3836/22-а.

Разом з тим, згідно правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 10 червня 2024 року у справі № 260/4588/23, моментом виникнення у позивача права на пенсію за вислугою років є дата звільнення зі служби, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати умови призначення пенсій за вислугу років, які діяли на момент звільнення позивача зі служби.

Як видно з матеріалів справи позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 ЗУ Про Національну поліцію (за власним бажанням), 10.02.2022 (наказ ГУНП в Рівненській області від 10.02.2020 № 32 о /с)

Отже, у цьому випадку не підлягають застосуванню норми Постанови № 393, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393». А підлягають застосуванню норми Постанови № 393, які діяли до цього і пункт 3 Постанови № 393 передбачав, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у перерахунку його вислуги років з урахуванням пільгової вислуги років.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року в адміністративній справі № 460/16087/23 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин