Справа № 500/4051/24
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4051/24

04 вересня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: судді Осташа А. В. розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.05.2019 №0-1815, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми "Ф" № 0-1918 від 22.05.2019, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2018 рік на суму 29795,87 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником 281/2000 частки нежитлової нерухомості, а саме: механічної майстерні, площею 501,1 кв.м., та зерноскладу, площею 432,4 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Розмір частки позивача у праві спільної власності становить 131,15 кв.м. Вказане податкове повідомлення - рішення позивач вважає протиправними та таким, що підлягає скасуванню, оскільки контролюючий орган здійснив нарахування податку з об`єкта нежитлової нерухомості площею 800,31 кв.м., що в свою чергу не відповідає дійсності та зумовило звернення до суду з даним позовом.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що відповідно до інформаційних систем ДПС України позивач з 27.07.2012 є власником 719/2000 частини нежитлової будівлі площею 2226,25 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відмітка про припинення права власності відсутня.

Крім того, відповідач заявив клопотання про залишення позову без розгляду в звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 липня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено засідання на 12.08.2024.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Тернопільській області про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Представники сторін 03.09.2024 подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

З врахуванням наведеного, суд перейшов до завершення розгляду справи в письмовому провадженні.

Судом встановлені наступні обставини у справі.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 належить нежитлова нерухомість за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: механічна майстерня, площею 501,1 кв.м., та зерносклад, площею 432,4 кв.м. Форма власності приватна, розмір частки 281/2000.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.07.2012 позивач був власником 719/2000 частини нежитлової будівлі площею 2226,25 кв.м. та розмір частки у праві спільної власності складає - 800,31 кв.м. Складовими частинами зазначеного об`єкту нерухомості були механічна майстерня «А», склад пектуса «Б», зерносклад «В», піднавіс «Г», будинок ОЗК під літ. «Д.

19.07.2018 актом обстеження за участю експерта встановлено, що склад пектуса «Б», піднавіс «Г», будинок ОЗК під літ. «Д знесені.

Головним управлінням ДФС у Тернопільській області 22.05.2019 прийнято податкове повідомлення - рішення № 0-1918, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 29795,87 грн за податковий період 2018 рік.

Не погодившись із такими рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно з пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування, відповідно до пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України).

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп.266.6.1 п.266.6 ст.266 ПК України).

У пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України передбачено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

За приписами пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Отже, контролюючий орган здійснює розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на підставі інформації про перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у власності фізичних осіб, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З матеріалів справи видно, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.07.2012 ОСОБА_1 був власником 719/2000 частини нежитлової будівлі площею 2226,25 кв.м. та розмір частки у праві спільної власності складає - 800,31 кв.м. Складовими частинами зазначеного об`єкту нерухомості були механічна майстерня «А», склад пектуса «Б», зерносклад «В», піднавіс «Г», будинок ОЗК під літ. «Д.

19.07.2018 актом обстеження за участю експерта встановлено, що склад пектуса «Б», піднавіс «Г», будинок ОЗК під літ. «Д знесені.

Приписами ст. 349 Цивільного кодексу України визначено, що право власності на майно припиняється в разі його знищення.

При цьому, вказані відомості внесено до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого вилучено не існуючі об`єкти нерухомості.

Так, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, позивачу належить 281/2000 частки нерухомого майна, а саме: механічна майстерня, загальною площею 501,1 кв.м., та зерносклад, загальною площею 432,4 кв.м.

Отже, на час винесення відповідачем спірного податкового повідомленя-рішеня, позивач був власником 281/2000 частки нерухомого майна, загальна площа якого 933,5 кв.м, що становить 131,15 кв.м.

Проте, розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік по об`єктах оподаткування, які належать позивачу, здійснено з загальної площі 2226,25 кв.м. та розміру частки 800,31 кв.м.

Тобто, у спірних правовідносинах контролюючим органом безпідставно включено до бази оподаткування не існуючі об`єкти нерухомості, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також суд звертає увагу, що у рішеннях Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.11.2022, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2023, у справі №500/3836/22, рішеннях Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.10.2023 у справі №560/11413/23, від 19.01.2024 У справі №560/10888/23 встановлено обставину того, що як позивач , так й гр. ОСОБА_2 не є власниками 800,31 кв.м., а володіють 131,15 м.кв.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.78 КАС України).

Суд наголошує, що межі повноважень контролюючого органу полягають у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформації про перебування об`єктів, зокрема, нежитлової нерухомості у власності фізичних осіб.

У свою чергу, інформації, яка б підтверджувала правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2018 рік, відповідач не надав.

Отже, за сукупністю наведених обставин, суд приходить до висновку про безпідставне визначення позивачу податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2018 рік в розмірі 29795,87 грн спірним податковим повідомленням-рішенням форми "Ф" № 0-1918 від 22.05.2019, що свідчить про невідповідність такого критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а отже є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних рішень.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, сплачений позивачем судовий збір, слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми "Ф" № 0-1918 від 22.05.2019, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2018 рік на суму 29795,87 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору сплаченого при поданні позову в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 04 вересня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46003 код ЄДРПОУ/РНОКПП 44143637);

Головуючий суддя Осташ А.В.