Справа № 383/1034/24
Суддя: Адаменко І. М.
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 383/1034/24
Номер провадження 2-а/383/17/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі

головуючої судді Адаменко І.М.,

за участю секретаря судового засідання Зербул С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області у письмовому провадженні справу № 383/1034/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 та до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Замшу Д.Д. звернувся з вказаним адміністративним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що т.в. обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 04.07.2024 року стосовно позивача винесено постанову №170 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, порушення правил військового обліку, оскільки після виключення з обліку призовників у строк понад 5 років останній не став на облік як військовозобов`язаний у відповідному центрі комплектування та соціальної підтримки. Також оскаржуваною постановою визначено, що позивач досягнувши віку 25 років під час дії воєнного стану в особливий період порушив правила військового обліку, не став на військовий облік, як військовозобов`язаний, що передбачено ЗУ «Про військовий облік та військову службу» та постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року. Вказує, що на виконання вказаної норми Закону, 11.06.2024 року позивач прибув до центру надання адміністративних послуг Бобринецької міської ради та оновив свої дані. Надалі позивач 19.06.2024 року самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) для повторного оновлення даних та проходження ВЛК. В цей же день стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення №147, в якому зазначено, що позивач 19.06.2024 року о 15 год.00 хв. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання адміністративного протоколу з приводу не перебування на військовому обліку та неотримання військового документу, з яким він не погодився та заявив клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення, і лише 21.08.2024 року позивач отримав копію оскаржуваної постанови №170 від 04.07.2024 року. Матеріали справи розглянуто без участі особи, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості підтримати свої заперечення та докази, де він не порушував законодавства про мобілізаційну підготовку, тому вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам законодавства та підлягає скасуванню.

До суду не надійшло заяв чи клопотань від учасників справи та їх представників, також не надійшов відзив від відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до пп. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2) до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України віл 30.12.2022 року № 1487, - призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальні центри соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад; за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.

Згідно пп.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки,, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання;які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.

Адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку передбачена ст. 210 КУпАП.

За змістом статті 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі - Інструкція).

Згідно п. 3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Відповідно до змісту ч.1 ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 283 КУпАп визначено, що постанова повинна містити:найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до змісту ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Тобто, законодавством імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту свої прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

З протоколу №170 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП, від 19.06.2024 року, складеного інструктором третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , слідує, що ОСОБА_1 , 19.06.2024 року о 15 год. 00 хв. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 для складання адміністративного протоколу з приводу не перебував на обліку та отримав військовий документ, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.210 КУпАП (а.с.13).

Також, з протоколу вбачається, що позивачу роз`яснено ст.63 Конституції України його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 09 год. 30 хв. 24.06.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет №20, про що позивач поставив підпис.

Також вказаний протокол містить пояснення ОСОБА_1 де він зазначив, що не стояв на обліку, у зв`язку з тим, що хворів (а.с.13 зворот).

Але, при цьому, вищевказаний протокол, у порушення ст.256 КУпАП взагалі не містить відомостей про місце та час вчинення позивачем порушення правил військового обліку.

04 липня 2024 року т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 винесено постанову №170 у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, оскільки ОСОБА_1 будучи військовозобов`язаним , досягнувши віку 25 років під час дії воєнного стану в особливий період, порушив правила військового обліку, а саме після виключення з обліку призовників на протязі більше 5 років не став на військовий облік, як військовозобов`язаний у відповідному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, що передбачено ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» та постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року (а.с.11-12). Також зі змісту постанови вбачається, що позивач не брав участі при розгляді даної справи про адміністрптивне правопорушення, окрім того, про він був повідомлений відповідачем зовсім про інший день розгляду даної справи, а саме про 24.06.2024 року о 09 год. 30 хв., що вбачається із протоколу №170.

Тобто, в порушення ст. 268 КУпАП, про розгляд справи 04.07.2024 року позивача ОСОБА_1 відповідач не повідомляв, будь-які відомості з цього приводу в матеріалах справи відсутні.

Варто також зауважити, що згідно примітки до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

При цьому, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, що відповідачем здійснено перевірку такої інформації щодо ОСОБА_1 ..

Варто також зауважити, що свій обов`язок з приводу оновлення даних, який визначений ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» ОСОБА_1 станом на 15.07.2024 року не порушив.

Підпунктом 1 пункту 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 р. № 3633-ІХ, який набрав чинності з 18.05.2024 року, визначено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом (тобто до 16 липня 2024 року) уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Так, на виконання вказаної норми Закону, ОСОБА_1 11.06.2024 року прибув до центру надання адміністративних послуг Бобринецької міської ради та оновив свої дані, про що свідчить витяг №2024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (а.с.15), а 24 червня 2024 року подав заяву, адресовану начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій виклав незгоду з наведеними доводами інструктора ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо наявності в його діях правопорушення, та заявив клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, дана заява зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_2 24.06.2024 року (а.с.14).

Але, зі змісту постанови не вбачається, що заяву позивача було розглянуто та враховано при ухваленні постанови №170 від 04.07.2024 р.

Вказані вище обставини, дають підставу дійти висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушенням ст.ст. 268, 278, 279, 280, 283 КУпАП.

Згідно ізч.ч. 1, 3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу: проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі: проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частина 7 цього Закону визначає, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингута районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Згідно із ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:прибувати за викликомрайонного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік,проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Також, за змістом ч. 1, абз 3 ч. З ст. 16 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній на виникнення спірних правовідносин - 2019 рік) для проведення призову громадян України на строкову військову службу в районах (містах) утворюються призовні комісії на які покладається звільнення призовників від призову на строкову військову службу на підставах, передбачених статтею 18 цього Закону, взяття їх на облік військовозобов`язаних або виключення з військового обліку.

За змістом абз. 8 п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу.

В оскаржуваній постанові зазначено про порушення позивачем Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, який діє з 05.01.2023 року. За змістом вказаних норм взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників і військовозобов`язаних у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки здійснюється за їх особистої присутності. Однак у цих нормах (діючій наразі та в діючій на момент виникнення спірних правовідносин) не визначено строків звернення військовозобов`язаного.

Як зазначено вище, виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (об`єднані міські) військові комісаріати, які здійснюють виклик та забезпечують оповіщення та контроль за прибуття військовозобов`язаного.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який набрав чинності 19.05.2024 року, внесено зміни до статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за змістом яких статтю 210 доповнено частиною 3, якою встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, тобто порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в особливий період.

З Витягу № 2024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 11.06.2024 року вбачається, що позивач стоїть на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 (Бобринець) як рядовий, днювальний.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 19.06.2024 року з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення своїх військово-облікових даних, тобто у визначений Законом № 3633-ІХ строк.

Отже, з досліджених доказів, судом не встановлено, що ОСОБА_1 порушив правила військового обліку.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На переконання суду, встановлені в ході розгляду справи обставини, у своїй сукупності свідчать про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що будь-які докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП у матеріалах справи відсутні, суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення щодо позивача закрити у зв`язку із відсутністю в діях останнього події та складу інкримінованого правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача судові витрати в розмірі 605,60грн.

На підставі ст.ст. 210, 210-1, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Постанову т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №170 від 04.07.2024 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП України скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати в розмірі 605,60 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_1 виданий Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області від 11.06.2008 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , місцезнаходження АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено 03.09.2024 року.

Суддя І.М. Адаменко