Справа № 156/682/24
Суддя: Бахаєв І. М.
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 156/682/24
Провадження № 2-а/156/12/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року сел. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області (як місцевий адміністративний суд)

у складі: головуючого судді Бахаєва І.М.,

з секретарем судового засідання Кирилюк Л.М.,

за участі: представника позивача адвоката Колодійчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в сел. Іваничі Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Колодійчук Наталія Володимирівна до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 до Іваничівського районного суду Волинської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Колодійчук Н.В. до Головного управління Національної поліції у Волинській області, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2208355 від 22.05.2024, якою позивача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, а провадження по справі закрити.

Свої позовні вимоги позивач та його представник обгрунтували тим, що 22.05.2024 поліцейським відділу поліцейської дільниці №1 (сел. Іваничі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капралом поліції Гідія Д.М. було складено постанову серії ЕНА №2208355, відповідно до якої на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень 00 копійок за скоєння правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до інформації зазначеної у вказаній постанові ОСОБА_1 , 22.05.2024 о 12:04:20 по вул. Грушевського в смт. Іваничі, керуючи транспортним засобом, автомобілем марки SKODA FABIA з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», а саме проїхав перехрестя без зупинки, чим порушив п. 8.4.б Правил дорожнього руху: Порушення вимог знаків пріорітету.

Позивач вказує, що 22.05.2024 ОСОБА_1 , приблизно 10 год. 00 хв. у своєму автомобілі марки SKODA FABIA з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухався по вул. Дружби в сторону перехрестя вул. Грушевського у смт. Іваничі, автомобіль рухався в сторону КНП «Іваничівська багатопрофільна лікарня». Перед перехрестям вул. Грушевського, а також перед пішохідним переходом автомобіль марки SKODA FABIA під керуванням ОСОБА_1 здійснив зупинку перед знаком «стоп» (даний знак розміщений на тротуарі близько 4 метрів від дорожнього полотна вул. Грушевського), після цього переконавшись у відсутності перешкод у вигляді інших транспортних засобів та пішоходів з увімкненим показником лівого повороту автомобіль продовжив рух до пункту свого призначення. Закінчивши свій рух на стоянці біля КНП «Іваничівська багатопрофільна лікарня», автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зупинився, після чого останній побачив патрульну машину з увімкненими проблисковими маячками, які під`їхала до автомобіля Позивача.

Після цього вийшовши з патрульної машини працівник поліції підійшов до позивача та повідомив останнього, що ведеться відеозапис, продовжуючи розмову з ОСОБА_1 працівник поліції зазначив, що останній порушив ПДР, а саме не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2. Проїзд без зупинки заборонено, а саме проїхав перехрестя без зупинки. Позивач був дуже здивований, оскільки описане працівником поліції ОСОБА_2 правопорушення відбулося на перехресті доріг вул. Грушевського Дружби, а безпосередня зупинка автомобіля позивача та пред`явлення вимоги щодо правопорушення працівником поліції відбулося біля КНП «Іваничівська багатопрофільна лікарня» приблизно в 500 метрах від місця ймовірного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

В порушення вимог вищевказаної статті справа щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглядалася не за місцем вчинення ймовірного правопорушення, а в 500 метрах від нього, тобто за іншою адресою.

Після пред`явлення працівником поліції вимоги щодо ймовірного правопорушення, позивач користуючись своїм законодавчим правом попросив надати фото або відео з інформацією, яка б підтвердила дійсне правопорушення, вчинене ним. На, що позивачу працівник поліції повідомив «зараз» і після цього позивач в присутності працівника поліції очікували коли останньому перекинуть на особистий побитий телефон відео правопорушення.

26.04.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №338/855/17 вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 283 КпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Також позивач вказує, що в постанові про накладення адміністративного стягнення відсутня інформація щодо технічного засобу, яким було здійснено відеофіксацію правопорушення.

Після декількох хвилин очікування з особистого мобільного телефону працівник поліції надав позивачу відео з ймовірним правопорушенням. Позивачу невідомо, хто працівнику поліції скинув відео на його особистий телефон, крім того позивачу не відомо за допомогою, якого сертифікованого засобу було знято відео з ймовірним правопорушенням.

Після повного перегляду відео, яке позивачу надав працівник поліції, ОСОБА_1 не побачив на ньому ознак свого правопорушення. Крім того, на відео не було видно дорожнього знака «Стоп», який обмежував би позивача і зобов`язував зупинитися. Проте автомобіль під керуванням позивача зупинився саме перед перехрестям по вул. Грушевського Дружби в сел. Іваничі, так як була обмежена видимість із-за дерев ліворуч. Свої заперечення позивач в усному порядку повідомив працівнику поліції, крім того позивач також повідомив, що вважає, заявлене працівником поліції правопорушення безпідставним та таким, що ніяким чином не підтверджує його вину.

Після цього позивач попрохав працівника поліції ще раз показати відео з ймовірним правопорушенням, на що останньому було відмовлено, бо він вже знайомився із відео записом ймовірного правопорушення

Позивач вказує, що в порушення вимог чинного законодавства України, а також нехтуючи своєю посадовою інструкцією працівник поліції часто вимикав реєстратор на своїй нагрудній боді-камері, крім того позивач неодноразово про це наголошував працівнику поліції, що відеофіксація повинна відбуватися безперервна.

Відповідно до Розділу 3 Наказу №10126 МВС України від 12 грудня 2018 року «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» зазначено, що включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

У п.п. 1 п. 2 Розділу І Наказу №10126 МВС України від 12 грудня 2018 року « Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фотоі кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Керуючись своїми процесуальними правами позивач в усному порядку заявив клопотання про відкладення розгляду справи, на що останньому було відмовлено. Також позивачу було відмовлено працівником поліції у проханні надати ОСОБА_1 адвоката.

Після цього працівник поліції ОСОБА_2 виніс відповідну постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача. Позивач декілька разів повідомляв працівнику поліції, що він не згідний з винесеною постановою, про що безпосередньо зазначив на самій постанові. Після винесеної працівником поліції постанови, позивач попросив надати йому копію постанови для того аби він мав можливість її оскаржити, на що позивачу було повідомлено від працівника поліції, що примірник постанови буде надісланий на адресу зареєстрованого місця проживання позивача.

Позивач та його представник наголошують, що всі дії зі сторони працівника поліції були неправомірними. Позивачу було відмовлено у наданні йому правничої допомоги, не дивлячись на те, що дане право є передбачене чинним законодавством України.

Саме після вказаних дій, які відбувалися зі сторони працівника поліції по відношенню до ОСОБА_1 , останній був змушений звертатися на гарячу лінію 102 з повідомленням про незаконні дії працівника поліції.

Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 11.06.2024 в справі відкрито провадження та призначено слухання справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

20.06.2024 до суду надійшов відзив в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні 26.08.2024 представник позивача - адвокат Колодійчук Н.В. на задоволенні позовних вимог наполягала.

В судове засідання представник відповідача не прибув, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи судом, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, вислухавши позицію представника позивача, дослідивши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 22.05.2024 поліцейським відділу поліцейської дільниці №1 (сел. Іваничі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капралом поліції Гідія Д.М. було складено постанову серії ЕНА №2208355, відповідно до якої на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень 00 копійок за скоєння правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до інформації зазначеної у постанові ОСОБА_1 , 22.05.2024 о 12:04:20 по вул. Грушевського в смт. Іваничі, керуючи транспортним засобом, автомобілем марки SKODA FABIA з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», а саме проїхав перехрестя без зупинки, чим порушив п. 8.4.б Правил дорожнього руху: Порушення вимог знаків пріорітету.

Згідно вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року №1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Згідно п. 15.1.ПДР України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Відповідно до п. 8.4 Б Правил дорожнього руху вказує, що дорожні знаки поділяються на групи знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Дорожній знак - це технічний засіб організації дорожнього руху, який має умовні позначення, символи, які інформують учасників дорожнього руху про умови руху, його особливості і необхідні режими, а також про маршрут руху. Перелік, класифікація дорожніх знаків і їх вимоги до учасників дорожнього руху встановлюються розділом 33 ПДР.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України, настає в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до пункту 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року № 1408/27853 (Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Зі змісту ч. 2 і 4 ст. 258 КУпАП слідує, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції - протокол у справі про адміністративне правопорушення не складається, а уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Тобто законодавцем передбачено скорочене провадження по розгляду вказаної категорії справ.

Приписами ст.14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. Факт порушення водієм Правил дорожнього руху України фіксується відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та повинен бути достатньо обґрунтованим належними та допустимими доказами, які б усували будь-які сумніви щодо наявності такого порушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. Відповідачем на спростування обставин вказаних у адміністративному позові надано наступні докази: матеріали фото фіксації адміністративного правопорушення.

Проте з вищевказаних матеріалів, зокрема, відео фіксації неможливо встановити чи здійснив зупинку ОСОБА_1 перед знаком «стоп», який розміщений на тротуарі близько 4 метрів від дорожнього полотна вул. Грушевського в сел. Іваничі Володимирського району Волинської області.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Окрім зазначеного, як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22.05.2024 серії ЕНА №2208355, ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за порушення п.8.4 (Б) ПДР України.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказував, що під час керування транспортним засобом він не допускав порушень п. 8.4 (Б) ПДР України.

З наданих представником відповідача матеріалів відео фіксації адміністративного правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 не здійснив зупинку перед знаком «стоп», який розміщений на тротуарі близько 4 метрів від дорожнього полотна вул. Грушевського в сел. Іваничі Володимирського району Волинської області.

Також, із пред`явлених суду відео матеріалів не вбачається: де саме зроблена зйомка, відсутня прив`язка до місцевості.

Позивач у своєму позові посилався на те, що працівниками поліції притягнено його до відповідальності без жодних доказів. Відповідач вважає це безпідставним, зосереджуючи увагу на відео фіксації правопорушення. Проте, у постанові в графі 7 «до постанови додаються», зазначено відеозапис, однак не зазначено відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення.

З цього приводу суд наголошує, що зміст постанови про притягнення до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим ст. 280, 283 КУпАП.

Разом з тим, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності від 22.05.2024 серії ЕНА №2208355 не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис.

Тобто, матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Така правова оцінка щодо належності доказів у справі висловлена у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 р. у справі № 337/3389/16-а та від 15.11.2018 року у справі № 524/7184/16-а.

Всі ці факти в сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації.

Проаналізувавши наявні докази, суд погоджується з твердженнями позивача та його представника, що постанова прийнята без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Докази наведені у відзиві не спростовують заявлений позов, та не підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищевикладеного, суд, дійшов висновку, що вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не підтверджується жодним допустимим доказом.

Висновки суду, зазначені в даному рішенні узгоджуються з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду щодо надання достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, викладеним у постанові від 23.10.2019 року у справі N 357/10134/17 (провадження № К/9901/32368/18).

З огляду, на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відсутність події адміністративного правопорушення передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, а прийняте посадовою особою оскаржуване рішення (постанова) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 8, 19, 62, 64, 68 Конституції України, ст. 2, 5, 6, 7, 19, 132, 139, 241, 242, 243, 244, 245, 286 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Колодійчук Наталія Володимирівна до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову від 22.05.2024 серії ЕНА № 2208355, складену поліцейським Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області Гідією Д.М., якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340,00 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 02.09.2024.

Учасники справи:

1)позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 );

2)відповідач Головне управління Національної поліції у Волинській області (ідентифікаційний код за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 40108604; юридична адреса: вул. Винниченка, буд. 11, м. Луцьк, 43000).

Головуючий у справі суддя - І.М.Бахаєв