Справа № 140/10048/21
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

03 вересня 2024 року ЛуцькСправа № 140/10048/21
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання про встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року, яке набрало законної сили 05 січня 2022 року, позов у цій справі задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення Луцької міської ради від 28 квітня 2021 року №10/62 Про відмову громадянину ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва в с. Озерце Луцького району Волинської області; зобов`язано Луцьку міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,10 га за його заявою від 06 березня 2020 року.

Ухвалою суду від 06 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в цій справі задоволено та зобов`язано відповідача (боржника) Луцьку міську раду подати у строк тридцять днів з дня отримання ухвали звіт про виконання рішення суду (а.с.222-224 том 2).

Ухвалою суду від 18 червня 2024 року суд не прийняв звіт Луцької міської ради як належне документальне підтвердження виконання рішення суду. Одночасно відповідачу (боржнику) Луцькій міській раді встановлено новий строк для подання звіту про виконання рішення суду від 03 грудня 2021 року у справі №140/10048/21 - два місяці з дня отримання цієї ухвали (а.с.44-46 том 2).

16 серпня 2024 року до суду від Луцької міської ради надійшов звіт про виконання рішення суду (а.с.67-68 том 1).

Поряд з тим 21 серпня 2024 року до суду від ОСОБА_1 в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надійшло клопотання про встановлення Луцькій міській раді нового строку для подання звіту та накладення на керівника відповідача (боржника) штрафу (а.с.77-80 том 2).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2024 року вказане клопотання призначено до судового розгляду на 14:30 03 вересня 2024 року (а.с.84 том 2).

З урахуванням положень частини четвертої статті 229, частини четвертої статті 382 КАС України, заяви представника відповідача (а.с.90 том 2) розгляд вказаного клопотання проведено судом в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вирішуючи, передусім, питання прийнятності звіту про виконання судового рішення, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Подібні положення щодо обов`язковості судового рішення та забезпечення Державою його виконання викладені у статтях 14 та 370 КАС України.

Конституційний Суд України неодноразово підкреслював, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013).

У підпункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Верховний Суд у постанові від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17 додатково роз`яснив, що означає «обов`язковість судового рішення». Зазначив, що це стан, за якого таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

У цій справі Луцька міська рада у встановлений судом строк мала подати звіт про виконання рішення суду та підтвердити надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,10 га за його заявою від 06 березня 2020 року (відповідно до резолютивної частини рішення суду від 03 грудня 2021 року у справі №140/10048/21).

Із долучених Луцькою міською радою до звіту про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року у справі №140/10048/21 матеріалів (а.с.71-75 том 2) видно, що 26 червня 2024 року на розгляд пленарного засідання 60 сесії Луцької міської ради VIII скликання виносився проєкт рішення Про надання громадянину ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва у с. Озерце Луцького району Волинської області (питання 92), однак рішення не було прийнято (а.с.74 зворот - 75 том 2). Відповідно до поіменного списку депутатів участь у відкритому голосуванні з цього питання взяло 35 із 43 депутатів, з яких 13 проголосували за (в тому числі міський голова ОСОБА_2 ), 0 - проти, 15 - утрималися, не голосували - 7 (а.с.75 зворот том 2).

Те саме стосується розгляду зазначеного питання 31 липня 2024 року на пленарному засіданні 61 сесії Луцької міської ради VIII скликання: за результатами голосування рішення не прийнято (17 депутатів проголосували за, проти - 0, утрималися - 14, не голосувало - 3 (а.с.72 том 2).

Таким чином, Луцькою міської радою рішення суду у справі №140/10048/21 на день розгляду звіту не виконано, сам звіт про виконання судового рішення є формальним, а тому відсутні підстави для прийняття поданого відповідачем (боржником) звіту. Прийняття судом такого звіту суперечило б статті 129-1 Конституції України, статті 13 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII Про судоустрій і статус суддів (далі - Закон №1402-VIII), статті 14, 370 КАС України.

Згідно з положеннями частин другої, третьої статті 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Законодавець в статті 382 КАС України визначив не тільки обов`язок подати звіт у вигляді повідомлення суду та учасників справи, а і імперативно виклав норми, які зобов`язують відповідача - суб`єкта владних повноважень виконати рішення суду, яке набрало законної сили. Іншими словами, подання до суду звіту ще не означає його виконання. Звіт має містити інформацію про повне виконання рішення суду, інакше б втрачалась мета такого заходу процесуального примусу. А за результатами розгляду такого звіту, суд може процесуально реагувати у вигляді встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу на особу, відповідальну за виконання рішення суду.

Вирішуючи питання щодо застосування наслідків невиконання рішення суду у цій справ, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19 виклав правовий висновок щодо застосування частини другої статті 382 КАС України, який полягає у тому, що посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Специфіка застосування штрафної санкції полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Суд звертає увагу, що згідно зі статтею 4 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР Про місцеве самоврядування в Україні (далі - Закон №280/97-ВР) одним із основних принципів місцевого самоврядування є принцип законності, що включає і безумовне виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Між тим частинами першою-третьою статті 59 Закону №280/97-ВР установлено, що рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Відповідно до положень статей 4, 26, 46 та 59 Закону №280/97-ВР міський голова фактично здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету, підписує рішення ради та її виконавчого комітету, скликає сесії, головує на пленарних засіданнях ради, вносить пропозиції на розгляд сесії місцевої ради, але не має повноважень безпосередньо впливати на процедуру голосування та волевиявлення депутатів щодо прийняття місцевою радою певного рішення.

Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2022 року у справі №420/177/20 вказав, що сільський, селищний, міський голова не може нести відповідальність за результат розгляду радою питання, віднесеного до її компетенції, у тому числі питання, необхідність розгляду якого обумовлена виконанням рішення суду, яке набрало законної сили.

Досліджені судом докази дають підстави для висновку, що розгляд питання позивача без прийняття відповідного рішення не свідчить про умисне невиконання рішення міським головою та його бездіяльність, а лише вказує на те, що заява позивача розглянута в порядку, встановленому законом, але позитивне рішення не прийняте депутатами.

Оскільки судом не встановлено обставин, які свідчать про умисне невиконання саме міським головою рішення суду, недобросовісність у його діях або які б свідчили про ухилення останнього від виконання рішення суду, то підстави для накладення штрафу наразі відсутні.

Але очевидним є те, що Луцька міська рада як колегіальний орган в особі депутатів цієї ради є відповідальною за виконання рішення суду, яке набрало законної сили, оскільки відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради здійснюється вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

За змістом статті 18, частини першої статті 20 Закону України від 11 липня 2002 року №93-IV Про статус депутатів місцевих рад депутат місцевої ради зобов`язаний додержуватися Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, регламенту ради та інших нормативно-правових актів, що визначають порядок діяльності ради та її органів; брати участь у роботі ради. На сесіях місцевої ради депутати місцевої ради на основі колективного і вільного обговорення розглядають і вирішують питання, віднесені до відання відповідної ради.

В контексті навденого та аналізуючи витяги з протоколів пленарних засідань (60-ї та 61-ї сесій), які були надані суду, суд зауважує, що згідно з результатами голосування щодо питання 92 (надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення документації із землеустрою) на 60-й сесії Луцької міської ради утрималося від голосування 15 депутатів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; не голосувало 7 депутатів: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 . Надалі на пленарному засіданні 61-ї сесії щодо питання 142 (надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення документації із землеустрою) утрималося від голосування 14 депутатів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , а не голосувало 3 депутати: ОСОБА_18 , ОСОБА_25 , ОСОБА_23 .

Така поведінка названих депутатів лише свідчить про відсутність їх намірів виконувати судове рішення, що набрало законної сили, а отже є обов`язковим для виконання, тобто, можна дійти висновку про ухилення останніх від виконання рішення суду.

На думку суду, неприпустимим є те, що депутати органу місцевого самоврядування на вмотивоване і законне зобов`язання суду виконати рішення суду, яке набрало законної сили 05 січня 2022 року, більше двох років самоусуваються від виконання своїх обов`язків, допускаючи по своїй суті протиправну бездіяльність, що є в першу чергу порушенням принципу верховенства права.

З огляду на те, що рішення суду залишається невиконаним, при цьому не встановлено підстав для накладення штрафу саме на міського голову за невиконання рішення суду (який проєкт рішення виніс на обговорення і голосування, сам безпосередньо голосував за його прийняття), клопотання ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, встановивши відповідачу новий строк для подання звіту про виконання рішення суду від 03 грудня 2021 року у справі №140/10048/21 та його документальне підтвердження, який подати суду протягом двох місяців з дня отримання цієї ухвали.

За приписами частин третьої, четвертої статті 6, частини сьомої статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів неповага до суду забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні утримуватися від заяв та дій, що можуть підірвати незалежність судової влади, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

За ситуації, яка тривалий час повторюється, міському голові ОСОБА_26 також доцільно було б перед винесенням на обговорення і голосування проєкту рішення, підготовленого на виконання рішення суду у цій справі, проінформувати депутатів про встановлення судом судового контролю за виконанням судового рішення від 03 грудня 2021 року у справі №140/10048/21, неприйняття звіту Луцької міської ради та можливість застосування штрафу (ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року, від 18 червня 2024 року та від 03 вересня 2024 року) та персональну відповідальність осіб за умисне невиконання судового рішення, що набрало законної сили, або перешкоджання його виконанню (стаття 382 Кримінального кодексу України).

Суд вкотре повторює, що тривале невиконання з боку держави, її органів, органів місцевого самоврядування судових рішень неодноразово було предметом розгляду та оцінки Європейського Суду з прав людини, рішення якого спрямовують відповідні державні органи на неухильне виконання рішень національного суду та стягнення матеріальної сатисфакції.

Також і в національному законодавстві наявні механізми, які дозволяють реагувати на ті випадки, коли рішення суду не виконується. Так стаття 75 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII Про виконавче провадження передбачає заходи впливу на боржника у вигляді накладення штрафу (на юридичну особу) та звернення до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення у разі перешкоджання виконанню рішення.

Керуючись статтями 248, 256, 382 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Встановити новий строк для подання Луцькою міською радою звіту про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 у справі №140/10048/21 за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.

Зобов`язати Луцьку міську раду подати до Волинського окружного адміністративного суду протягом двох місяців з дня вручення цієї ухвали звіт про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року у справі №140/10048/21 разом з доказами надіслання копії звіту позивачу.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 в частині накладення штрафу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ж.В. Каленюк