Справа № 620/15693/23
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , яким просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 24 червня 2023 року № 1302 "Про результати службового розслідування" у частині, що стосується військовослужбовця старшого розвідника розвідувального взводу 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну премію за березень 2023 року у повному обсязі;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за березень 2023 року в повному обсязі згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 січня 2024 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ командира Військовій частині НОМЕР_1 від 24 червня 2023 року № 1302 "Про результати службового розслідування" у частині: притягнення до дисциплінарної відповідальності солдата ОСОБА_1 та накладення дисциплінарного стягнення "Догана" за порушення вимог статей 11, 16, 37 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1 та 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України та непокори у відповідності до статті 55 та пункту "б" статті Дисциплінарного статуту Збройних сил України, з позбавленням солдата ОСОБА_1 відповідно до абзацу 4 пункту 14 розділу ХХХІV Наказу Міністерства Оборони України від 07 червня 2018 року № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" виплати в повному додаткової винагороди за березень, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім 'ям під час дії воєнного стану";

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім 'ям під час дії воєнного стану", у розмірі 30000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану за березень 2023 року;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 30000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану за березень 2023 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи.

Апелянт наголосив, що відповідно до матеріалів службового розслідування позивач 28 березня 2023 року відмовився виконувати бойове розпорядження командира БТГр №1 від 28 березня 2023 року не маючи на те законних підстав, що призвело до невиконання обов`язків військової служби.

Зверну увагу на те, що незважаючи на свій низький моральний, психологічний та фізичний стан позивач 04 квітня 2023 року брав участь в облаштуванні позицій другої лінії оборони та відповідно до наданих пояснень від 16 квітня 2023 року ним успішно виконувались усі наступні поставлені завдання, що свідчить про умисне ухилення позивача від виконання обов`язків військової служби.

Додатково наголосив, що судом першої інстанції залишено без уваги пропуск позивачем місячного строку звернення до суду.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 09 травня 2022 року №115 солдата ОСОБА_1 призначено на посаду номера обслуги розвідувального взводу стрілецького батальйону ВОС-101533А та поставлено на всі види забезпечення, крім харчового з 08 травня 2022 року (а.с.24).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 02 липня 2022 року №173 солдата ОСОБА_1 вважати таким, що прибув до району виконання бойових завдань на території Донецької, Луганської та Харківської області (а.с.25).

Згідно з довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 31 січня 2023 року №437-Д позивач у період з 02 липня 2022 року по 25 серпня 2022 року та з 09 вересня 2022 року по 05 грудня 2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (а.с. 26).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 29 березня 2023 року №496 призначено службове розслідування з метою уточнення причин та умов, що сприяли відмові від виконання бойового розпорядження зокрема старшим розвідником розвідувального взводу стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1

30 березня 2023 року позивач подав рапорт командиру розвідувального взводу 2-го стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 з проханням направити його на лікування, у тому числі для проведення військової лікарської комісії (а.с.41).

02 квітня 2023 року позивач подав повторний рапорт командиру розвідувального взводу 2-го стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 з проханням направити його на лікування, у тому числі для проведення військової лікарської комісії (а.с.42).

Матеріалами справи встановлено, що з дозволу командиру взводу позивачем було здійснено обстеження, яким встановлено: ознаки хронічного піелонефрита лівої нирки, мікроліти в обох нирках (протокол УЗД нирок та надниркових залоз від 14 квітня 2023 року); рефлюкс-езофагіт. Еритематозна гастропатія. Поверхневий бульбит. Поверхневий дуоденіт (езофагодуоденоскопія від 17 квітня 2023 року; ознаки аномалії Кімерлі, остеохондрозу між хребцевих дисків у сегментах СІІ-СVII початкового спондильозу СІІ СV.Компресійний локальний перелом СV (рентгенологічне дослідження органів та систем від 15 квітня 2023 року; МР-ознаки дегенеративно-дистрофічних змін поперекового відділу хребта, кила мхд, протрузії дисків (протокол обстеження від 21 квітня 2023 року); МР-ознаки дегенеративно-дистрофічних змін шийного відділу хребта (остеохондроз), протрузія мхд (протокол обстеження від 21 квітня 2023 року)(а.с.45-53).

На підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 15 травня 2023 року №137 позивач був виключений із списку військової частини та переведений до Військової частини НОМЕР_2 (а.с.54).

Згідно з довідкою Комунального закладу "Коропська центральна лікарня" Коропської селищної ради від 17 травня 2023 року № 01-11/314 позивач 17 травня 2023 року госпіталізовний у неврологічне відділення вказаної лікарні (а.с.55).

Відповідно до довідки про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу Комунального закладу "Коропська центральна лікарня" Коропської селищної ради від 09 червня 2023 року №29 позивач перебував у стаціонарі лікарні з 17 травня 2023 року по 09 червня 2023 року (а.с.56).

За результатами лікування та проходження військової лікарської комісії ОСОБА_1 визнаний обмежено-придатним до військової служби в результаті отримання травм під час військової служби (а.с. 57-63).

Відповідно до акта службового розслідування, затвердженого командиром Військової частини НОМЕР_1 24 червня 2024 року старший розвідник розвідувального взводу 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 відмовився виконувати бойовий наказ командира НОМЕР_3 від 28 березня 2023 року, чим порушив вимоги статей 11, 16, 37 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1 та 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (а.с. 30-33).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 24 червня 2023 року №1302 за результатами службового розслідування наказано зокрема:

вважати старшого розвідника розвідувального взводу 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 таким, що відмовився виконувати бойовий наказ БТГр №1 від 28 березня 2023 року;

за порушення вимог ст.ст. 11, 16, 37 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 та 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та непокори у відповідності до ст. 55 та п. "б" Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнути старшого розвідника розвідувального взводу 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення "Догана". Помічнику командира військової частини - начальнику фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_1 : здійснити оплату щомісячної премії солдату ОСОБА_1 , відповідно до абз. 3 п. 4 розділу XVI наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 у розмірі 90% від встановленого розміру щомісячної премії за березень 2023 року, здійснивши перерахунок у червні 2023 року; відповідно до абз. 4 п. 4 розділу XVI наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 не виплачувати солдату ОСОБА_1 додаткову винагороду за березень 2023 року.

Вважаючи протиправним оскаржуваний наказ в частині що стосується позивача, останній звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що акт службового розслідування та додані до нього матеріали не містять будь-яких відомостей та доказів, що особою, якій було доручено проведення цього службового розслідування, вживалися відповідні заходи для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення, зокрема з`ясування всіх обставин відмови виконання бойового завдання від військовослужбовців, у тому числі й позивача, не враховано систематичні звернення позивача про надання медичної допомоги, які була викладена у рапортах від 30 березня 2023 року та 02 квітня 2023 року, під час службового розслідування взагалі не з`ясовано, чи міг позивач, з огляду на встановлені у нього захворювання, виконувати наказ командира, за відмову від виконання якого на нього накладено дисциплінарне стягнення, тобто вину позивача у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Відмовляючи в задоволені частини позовних вимог суд першої інстанції зазначив про те, що не надано будь-яких інших доказів наявності у позивача права на отримання збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за березень 2023 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року №1932-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (ч. 1).

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями (ч. 2).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Пунктами 2 та 4 зазначеного Указу визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

У подальшому Указами Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, від 18 квітня 2022 року №259/2022 ", від 17 травня 2022 року №341/2022, від 12 серпня 2022 року №573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року №58/2023, від 01 травня 2023 року №254/2023 " продовжено строк дії воєнного стану у Україні.

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби) необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок (абзац другий); бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим (абзац третій); беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини (абзац четвертий); дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України (абзац сьомий); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни (абзац одинадцятий).

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно з ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно з чч. 1, 3 ст. 5 Дисциплінарного статуту за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Згідно з ст. 55 Дисциплінарного статуту командир бригади (полку, корабля 1 рангу) має право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"ґ", а також пунктами "д"-"ж" (до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно) статті 48 цього Статуту.

Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтею 83 Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Частиною 1 ст. 84 Дисциплінарного статуту визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Статтею 85 Дисциплінарного статуту визначено, що:

службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу (частина перша);

службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць (частина третя);

якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування (частина четверта);

порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (частина сьома).

Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21 грудня 2017 року №608 (далі - Порядок №608) службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Відповідно до п. 13 розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Згідно з п. 1 розділу IV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Пунктом 3 розділу IV Порядку № 608 визначено, що військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Пунктами 1, 5, 6 розділу V Порядку № 608 визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Як встановлено судом, командиром БТГр було видано бойове розпорядження №1 від 28 березня 2023 року, щодо створення зведеного відділення в кількості 6 військовослужбовців з особового складу розвідувального взводу 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 для спільного виконання бойових завдань у складі 3 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 .

29 березня 2023 року подана письмова доповідь про відмову виконання бойового наказу (розпорядження) командира БТГр №1 від 28 березня 2023 року військовослужбовцями розвідувального управління, зокрема солдатом ОСОБА_1 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 29 березня 2023 року №496 призначено службове розслідування.

Відповідно до копії бланку отримання пояснень від 16 квітня 2023 року отриманих засобами зв`язку ОСОБА_1 пояснив, що перебував на виконанні бойового завдання з 24 березня 2023 року по 27 березня 2023 року був постійно під обстрілами противника, під час обстрілу позиції ворожим танком відчув запаморочення, дзвін у вухах, після чого почалась панічна атака та через деякий час з`явилась нудота, зазначений стан супроводжувався до виходу з позиції. Крім того, 27 березня 2023 року незважаючи на незадовільний стан здоров`я приймав участь у доставці важкопораненого військовослужбовця до місця евакуації, у зв`язку з відсутністю медика поранений загинув, а він під обстрілом повернувся на позицію та чекав команди виходу, що вплинуло на його моральний та психологічний стан.

Також зазначив про те, що 28 березня 2023 року не відмовлявся від виконання бойового розпорядження командира БТГ №1, просив надати змогу підлікуватись, морально та психічно відновитись та приступити до виконання бойового розпорядження.

Аналогічного змісту пояснення надані ОСОБА_1 старшому слідчому відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Краматорську (а.с 43-44).

Крім того в матеріалах справи наявні рапорти ОСОБА_1 від 30 березня 2023 року та 02 квітня 2023 року щодо направлення його на лікування у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та загостренням хронічних хвороб.

Відповідно до акта службового розслідування, затвердженого командиром Військової частини НОМЕР_1 24 червня 2023 року неправомірні дії, зокрема старшого розвідника розвідувального взводу 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 полягають в тому, що 28 березня 2023 року він відмовився виконувати бойовий наказ командира БТГр №1 не маючи на те законних підстав.

Згідно з ст. 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Статтею 87 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 24 червня 2023 року №1302 за результатами службового розслідування наказано зокрема:

вважати старшого розвідника розвідувального взводу 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 таким, що відмовився виконувати бойовий наказ БТГр №1 від 28 березня 2023 року;

за порушення вимог ст.ст. 11, 16, 37 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 та 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та непокори у відповідності до ст. 55 та п. "б" Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнути старшого розвідника розвідувального взводу 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення "Догана". Помічнику командира військової частини - начальнику фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_1 : здійснити оплату щомісячної премії солдату ОСОБА_1 , відповідно до абз. 3 п. 4 розділу XVI наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 у розмірі 90% від встановленого розміру щомісячної премії за березень 2023 року, здійснивши перерахунок у червні 2023 року; відповідно до абз. 4 п. 4 розділу XVI наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 не виплачувати солдату ОСОБА_1 додаткову винагороду за березень 2023 року.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів констатує, що службове розслідування призначене на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 29 березня 2023 року №496 проведене з порушенням строків встановлених ст. 85 Дисциплінарного статуту та п. 13 розділу ІІІ Порядку № 608.

Крім того, акт службового розслідування та додані до нього матеріали не містять будь-яких відомостей та доказів, що особою, якій було доручено проведення цього службового розслідування, вживалися відповідні заходи для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення, зокрема з`ясування всіх обставин, що унеможливлювали виконання бойового завдання військовослужбовцями, зокрема позивачем, не містить відомостей щодо результатів розгляду рапортів позивача про необхідність отримання медичної допомоги та незадовільного стану здоров`я.

Під час службового розслідування не з`ясовано, чи міг позивач, з огляду на встановлені у нього захворювання, виконувати наказ командира, за відмову від виконання якого на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення, тобто вину позивача у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Доводи апелянта про те, що позивач 04 квітня 2023 року приймав участь в облаштуванні позицій другої лінії оборони, що на його думки свідчить про умисне ухилення позивача від виконання військового обов`язку суд апеляційної інстанції вважає помилковими, з огляду на те, що в ході службового розслідування відповідачем не вчинено усіх необхідних дій, передбачених нормами Порядку № 608, спрямованих на досягнення мети і завдань службового розслідування: належним чином не встановлені обставини, що підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника, не встановлені характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, ступень вини військовослужбовця; причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, що свідчить про те, що відповідачем не дотримано встановленої Дисциплінарним статутом та Порядком № 608 процедури проведення службового розслідування, тому таке службове розслідування не доводить вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення та не може бути законною підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді "Догана" згідно з наказом від 24 червня 2023 року №1302.

Щодо позбавлення позивача наказом від 24 червня 2023 року №1302 додаткової грошової винагороди згідно з Постановою № 168 за березень місяць 2023 року, колегія судів зазначає наступне.

Відповідно до абз. 1 п. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 листопада 1991 року № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з п.п. 2-3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Пунктом 4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Згідно з п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2022 року № 1146) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

З 21 січня 2023 року по 10 серпня 2023 року Постанова №168 застосовувалася в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2023 року № 43 "Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168", згідно з якою, зокрема: у пункті 1 у першому реченні абзацу першого після слів "перебуваючи безпосередньо в районах" доповнено словами "їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора," (абзаци перший, третій підпункту 1 пункту 1); абзац шостий після слів "перебуваючи безпосередньо в районах" доповнено словами "їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора," (підпункт 3 пункту 1); пункт 2-1 викладено в такій редакції: " 2-1. Установити, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.".

Згідно з п. 1 розділу 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок №260), цей Порядок визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Відповідно до п. 3 розділу 1 Порядку № 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Абзацами першим-п`ятим п. 8 розділу 1 Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Пунктом 14 розділу 1 Порядку № 260 встановлено, що грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України (п. 16 розділу 1 Порядку № 260).

Згідно з п. 17 розділу 1 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Пунктом 1 розділу ХVІ Порядку № 260 визначено, що командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків (п. 3 розділу ХVІ Порядку № 260).

Згідно з абз. 1 та 4 п. 5 розділу ХVІ Порядку № 260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь, позбавлення військового звання - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром.

Забороняється не виплачувати премію військовослужбовцям або зменшувати її розмір протягом кількох місяців за одне й те саме допущене порушення (п. 6 розділу ХVІ Порядку № 260).

Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 44 Порядок № 260 доповнено новим розділом XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану", який підлягає застосуванню з 01 лютого 2023 року.

Відповідно до п. 2 розділу XXXIV Порядку № 260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

50 000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.

Згідно з п. 4 розділу XXXIV Порядку № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Відповідно до п. 5 розділу XXXIV Порядку № 260 про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців.

Пунктом 8 розділу XXXIV Порядку № 260 визначено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (п. 9 розділу XXXIV Порядку № 260).

Абзацами 1, 4 п. 14 розділу XXXIV Порядку № 260 визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження),- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

Як вірно зазначено судом першої інстанції невиплата додаткової винагороди згідно з Постановою № 168 не є видом дисциплінарного стягнення, вичерпний перелік яких визначений ст. 48 Дисциплінарного статуту, водночас позбавлення позивача виплати додаткової винагороди наказом від 24 червня 2023 року №1302 пов`язано з відмовою ОСОБА_1 виконати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 та є похідним від притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді "Догана" за таке правопорушення.

Враховуючи встановлення судом відсутність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та скасування наказу від 24 червня 2023 року № 1302 у вказаній частині, наявні підстави для його скасування в частині позбавлення позивача виплати додаткової винагороди за березень 2023 року.

Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції відмовлено в задоволені частини позовних вимог позивача щодо наявності у позивача права на отримання збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди у зв`язку з відсутність доказів, водночас правильність висновків Чернігівського окружного адміністративного суду у відповідній частині учасниками справи під сумнів не ставилася, ними не оскаржувалися, а відтак в силу приписів ч. 1 ст. 308 КАС України вони перебували поза межами апеляційного перегляду.

Щодо доводів апелянта про порушенням позивачем місячного строку звернення до суду та неврахування зазначених доводів судом першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч. 1).

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5).

Відповідно до ст. 88 Дисциплінарного статут військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив про те 16 квітня 2023 року позивачем надано пояснення в межах службового розслідування, а тому останній був повідомлений про проведення службового розслідування та прийняття наказу від 24 червня 2023 року №1302.

Згідно з ст. 97 Дисциплінарного статут про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.

Пунктом 2 розділу VІ Порядку № 608 визначено, що дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Як встановлено судом наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 29 березня 2023 року №496 призначено службове розслідування з метою уточнення причин та умов, що сприяли відмові від виконання бойового розпорядження зокрема старшим розвідником розвідувального взводу стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 .

На підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 15 травня 2023 року №137 був виключений із списку військової частини та переведений до Військової частини НОМЕР_2 (а.с.54).

24 червня 2024 року командиром Військової частини НОМЕР_1 затверджено акт службового розслідування та прийнято наказ №1302.

Отже станом на час затвердження акта службового розслідування та оскаржуваного наказу від 24 червня 2023 року №1302 позивач проходив військову службу в іншій військовій частині, водночас доказів на підтвердження доведення оскаржуваного наказу до відома останнього матеріали справи не містять, апелянтом таких не надано.

Відповідно до змісту позовної заяви, позивач з оскаржуваним наказом ознайомився 18 вересня 2023 року отримавши його копію на адвокатський запит його представника, що підтверджується копією конверта та відомостями поштового відправлення (а.с. 38-40).

Оскільки до суду першої інстанції позивач звернувся через систему "Електронний суд" 18 жовтня 2023 року, доводи апелянта про порушення позивачем місячного строку звернення до суду є помилковими та безпідставними.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 січня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку