Справа № 460/8700/22
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/8700/22 пров. № А/857/11883/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Запотічного І.І. та Глушка І.В.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника адвоката Костюк Тетяни Петрівни, діючої на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 03.05.2024р. про відмову в задоволенні заяви про визнання протиправними дій, бездіяльності, рішень, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл. про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати та виплатити щомісячне підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення (суддя суду І інстанції: ОСОБА_2 , час та місце ухвалення судового рішення: 03.05.2024р., м.Рівне; дата складання повного тексту судового рішення: 03.05.2024р.),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 03.05.2024р. залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, бездіяльності, рішень, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду в справі № 460/8700/22 (а.с.82-83).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржила представник адвокат Костюк Т.П., діюча на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , яка в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати і задовольнити подану нею заяву про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду в адміністративній справі № 460/8700/22, постановити окрему ухвалу та направити її на розгляд пенсійного органу для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення суду від 12.05.2022р. у справі № 460/8700/22, покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення заяви в порядку ст.383 КАС України (а.с.85-93).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що суд помилково визнав правильним застосування пенсійним органом під час нарахування і виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України № 796-ХІІ від 28.02.1991р. «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 01.03.2024р. розрахункової величини 1600 грн., що передбачена ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Водночас, окремою ухвалою суду від 22.05.2023р. надано правову оцінку неправомірним діям відповідача під час виконання рішення суду, що винесено до набрання чинності Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Також правові підстави для перерахунку пенсії позивача та зменшення розміру щомісячного підвищення до пенсії є відсутніми.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12.05.2022р. у справі № 460/8700/22 позов ОСОБА_1 задоволено; визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФ України в Рівненській обл. щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 19.08.2021р. підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язано ГУ ПФ України в Рівненській обл. здійснити з 19.08.2021р. нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік); вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.20-23).

Рішення суду не оскаржувалося в апеляційному порядку і набрало законної сили 14.06.2022р.

Згідно окремої ухвали суду від 22.05.2023р. визнано протиправними дії ГУ ПФ України в Рівненській обл. на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12.05.2022р. у справі № 460/8700/22 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , починаючи з 19.08.2021р., доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з двох прожиткових мінімумів, а не з двох мінімальних заробітних плат (з урахуванням зміни такого розміру протягом відповідного року) згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік; зобов`язано пенсійний орган вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судових рішень; установлено ГУ ПФ України в Рівненській обл. тридцятиденний строк для подання до суду доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судових рішень (а.с.39-42).

02.05.2024р. за допомогою системи «Електронний суд» представник адвокат Костюк Т.П., діюча на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , скерувала до суду заяву про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду в справі № 460/8700/22, в якій просить визнати протиправними дії ГУ ПФ України в Рівненській обл. на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12.05.2022р. у справі № 460/8700/22 щодо перерахунку з березня 2024 року ОСОБА_1 доплати до пенсії відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої із Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» - 1600 грн.; зобов`язати пенсійний орган вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12.05.2022р. у справі № 460/8700/22 у спосіб відновлення нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати до пенсії відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний Бюджет України на 2024 рік» (а.с.47-54, 55-81).

Заява обґрунтована тим, що відповідачем рішення суду в справі № 460/8700/22 виконано лише частково, при цьому з 01.03.2024р. спірне підвищення до пенсії виплачується із врахуванням ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (тобто, в сумі 3200 грн.), що не відповідає розміру двом мінімальним заробітним платам (13400 грн.).

Відмовляючи у задоволенні заяви представника адвоката Костюк Т.П., діючої на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що, здійснюючи нарахування позивачу підвищення до пенсії, відповідач застосував до спірних правовідносин розмір такого підвищення, який відповідає розміру двох мінімальних заробітних плат згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік, тобто, в належному розмірі, не порушуючи прав та інтересів позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що доводи позивача про протиправність поведінки пенсійного органу щодо ненарахування та невиплати позивачу підвищення до пенсії в належному розмірі не відповідають обставинам справи та спростовуються дослідженими доказами.

Отже, правові підстави для задоволення заяви позивача є відсутніми.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Процесуальне законодавство визначає види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст.382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст.383 КАС України).

Наведені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення і підставами для їх застосування є невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (ст.382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення; не передбачає такої можливості і положення ст.383 КАС України.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 1 та 2 ст.383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Приписами ч.4 ст.383 КАС України встановлено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Частиною 6 ст.383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Отже, при розгляді заяв в порядку ст.ст.382, 383 КАС України суд повинен з`ясувати, чи були оскаржувані рішення, дії відповідача, пов`язані з виконанням судового рішення, та чи не утримує в собі звернення позивача до суду самостійні підстави та предмет спору.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12.05.2022р. у справі № 460/8700/22 позов ОСОБА_1 задоволено; визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФ України в Рівненській обл. щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 19.08.2021р. підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язано ГУ ПФ України в Рівненській обл. здійснити з 19.08.2021р. нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік); вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.20-23).

Згідно листа ГУ ПФ України в Рівненській обл. № 1700-0202-8/22693 від 22.04.2024р. відповідачем здійснено перерахунок позивачу підвищення до пенсії за період з 19.08.2021р. по 29.02.2024р., при цьому нараховано підвищення в сумі 212182 грн. 89 коп., виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом про Державний бюджет на відповідний рік, та з урахуванням раніше виплачених сум.

Починаючи з 01.03.2024р., таке підвищення до пенсії позивачу виплачується виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, який застосовується для обчислення виплат за рішенням суду - 1600 грн. (дві мінімальної заробітної плати становить 3200 грн.) (а.с.63-64).

Також вказане рішення перебуває на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській обл. Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.31-33, 78-79).

Водночас, наявність достатніх сумнівів у належному виконанні суб`єктом владних повноважень свого конституційного обов`язку виконання судового рішення надає право суду встановлювати судовий контроль.

В розглядуваному випадку позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність застосування такого заходу.

Зокрема, частиною першою ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі: з 01.01.2024р. - 7100 грн; з 01.04.2024р. - 8000 грн.

Разом з тим, частиною другою цієї статті окремо визначено розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1600 грн.

Починаючи з 01.03.2024р. саме такий розмір мінімальної заробітної плати врахований пенсійним органом під час виконання рішення суду.

В частині доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що зміст рішення суду в справі № 460/8700/22 передбачає нарахування і виплату спірного підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Зазначені вимоги пенсійним органом дотримані, оскільки приписи закону про Державний бюджет України на відповідний рік враховані під час нарахування і виплати спірного підвищення до пенсії.

Стосовно зменшення розміру підвищення до пенсії через застосування ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» колегія суддів враховує, що вказана норма не визнана неконституційною в установленому порядку, а тому підставо врахована відповідачем.

Отже, на виконання рішення суду та окремої ухвали в справі № 460/8700/22 відповідач ГУ ПФ України в Рівненській обл. провів перерахунок пенсії позивача відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким визначено розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1600 грн.

Починаючи з 01.03.2024р., спірне підвищення до пенсії позивачу виплачується, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, який застосовується для обчислення виплат за рішенням суду - 1600 грн. (дві мінімальної заробітної плати становить 3200 грн.).

Таким чином, здійснюючи нарахування позивачу підвищення до пенсії, відповідач застосував до спірних правовідносин розмір такого підвищення, який відповідає розміру двох мінімальних заробітних плат згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік, тобто, в належному розмірі, не порушуючи прав та інтересів позивача.

Оскільки рішення суду в справі № 460/8700/22 не містить кінцевої дати виплати пенсії у вказаному розмірі, тому нарахування пенсійним органом здійснено до часу внесення змін у законодавство.

Обов`язок виконання рішення суду припиняється у разі зміни правового регулювання виплати зазначених соціальних виплат, оскільки судове рішення ґрунтувалось на попередніх нормах, які втратили чинність.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 22.01.2019р. у справі № 281/667/17.

Зокрема, відсутність у рішення суду кінцевої дати виплати пенсії з урахуванням перерахунку не породжує у відповідача обов`язок довічно здійснювати виплату позивачу пенсії у розмірах, встановлених вказаним судовим рішенням.

Такий обов`язок відповідача припиняється у разі зміни правового регулювання виплати зазначених соціальних виплат, оскільки судове рішення ґрунтувалось на попередніх нормах, які зазнали певних змін. Дія такого судового рішення не може бути поширена на правовідносини після зміни правового регулювання, скільки це б призвело до порушення положень ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В розглядуваній справі зміна правового регулювання спірних правовідносин відбулась у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Вказаний Закон є нормативно-правовим актом, який є обов`язковим для застосування пенсійними органами під час здійснення перерахунку та виплати пенсій.

Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019р. у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Постановою Верховного Суду від 30.04.2020р. у справі № 804/2076/17 встановлена наступна позиція Верховного Суду: «Сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи».

За таких обставин відповідачем ГУ ПФ України в Рівненській обл. в розглядуваній частині не допущено протиправних рішень, дій чи бездіяльності на виконання рішення суду в справі № 460/8700/22.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування ухвали колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Приймаючи до уваги результат апеляційного розгляду, та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.ст.310, 312, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника адвоката Костюк Тетяни Петрівни, діючої на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 03.05.2024р. про відмову в задоволенні заяви про визнання протиправними дій, бездіяльності, рішень, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі № 460/8700/22 залишити без задоволення, а згадану ухвалу суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді І. І. Запотічний
І. В. Глушко
Дата складання повного тексту судового рішення: 03.09.2024р.