Справа № 200/5291/24
Суддя: Шувалова Т.О.
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 року Справа№200/5291/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неврахування під час проведення розрахунку щомісячної страхової виплати суми заробітної плати, отриманої ОСОБА_1 в жовтні 2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення щомісячної страхової виплати та здійснити розрахунок розміру щомісячної страхової виплати з урахуванням розміру заробітної плати отриманої в жовтні 2023 року.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.12.2023 він звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності та щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати. Головним управлінням Пенсійного фонду України опрацьовано заяву та призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати працездатності в розмірі 23 450,00 грн та щомісячні страхові виплати в розмірі 3657,67 грн. Розрахунковий період визначено з 01.09.2023 по 31.10.2023, виходячи з фактично відпрацьованих календарних місяців. Позивач вважає, що відповідачем протиправно не враховано заробітну плату за жовтень 2023 року при призначенні страхових виплат, у зв`язку з чим просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2024 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачам строк для подання відзиву на позов.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ в Донецькій області 21.12.2023 з заявою про призначення страхової виплати, у зв`язку з професійним захворюванням, отриманим ним під час роботи прохідником на відокремленому підрозділі «Шахта «Центральна» Державного підприємства «Торецьквугiлля». Головним управлінням було призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в розмірі 23450,00 грн, яку було визначено відповідно до відсотка ступені втрати працездатності та семи мінімальних заробітних плат, встановлених законом на день настання права потерпілого на страхову виплату, що передбачено п. 2 статті 36 Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який з 1 січня 2023 року діяв в редакції Закону України від 13 грудня 2022 року та має назву «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Розрахунок щомісячної страхової виплати здійснювався відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати потерпілого за 12 календарних місяців перед настанням страхового випадку.

Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивачу встановлено професійне захворювання під час того, як він перебував у трудових відносинах на посаді «Прохідник» з 07.08.2023 по 13.11.2023.

Відповідно до абз. 2 п. 11 Порядку №1266 якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).

Розрахунковий період визначено з 01.09.2023 по 31.10.2023 виходячи з фактично відпрацьованих календарних місяців.

В зазначеному розрахунковому періоді згідно з даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у ОСОБА_1 за вересень 2023 року заробітна плата склала 14659,81 грн, за жовтень 2023 року відсутня заробітна плата, тому загальна сума заробітної плати за відповідний період склала 14659,81 грн.

Кількість днів в розрахунковому періоді 61 день.

Отже, 14659,81 грн / 61 * 30,44 *50% = 3657,67 грн.

При розрахунку страхової виплати ГУ ПФУ в Донецькій області керувалось визначеним законом способом, а саме.

Згідно з актом за формою П-4 від 29.11.2023 професійне захворювання ОСОБА_1 пов`язане з професією «прохідник». Відповідно до трудової книжки, потерпілий був переведений «прохідником» з 07.08.2023 та звільнений з цієї посади - 13.11.2023.

21.12.2023 позивач звернувся з заявою про призначення страхових виплат у зв`язку

з професійним захворюванням.

Згідно з довідкою серії 12ААА № 139608 позивачу встановлена третя група інвалідності та 50% стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання з 06.12.2023 та довічно.

Виплату щомісячних страхових виплат розпочато з 06.12.2023.

Розрахунок виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням здійснено на підставі реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, який було сформовано 27.12.2023 та містили відомості актуальні на дату та час формування.

Розрахунковий період, за який обчислювалася середня заробітна плата для розрахунку щомісячної страхової виплати становить 2 календарних місяця перед настанням страхового випадку з вересня 2023 року по жовтень 2023 року включно.

Відповідно до вказаного реєстру було виключено місяць, за які позивачу не нараховувалась середньомісячна заробітна плата, а саме: жовтень 2023 року і розмір середнього заробітку для здійснення страхової виплати було обчислено з врахуванням відсутності нарахування заробітної плати.

У зв`язку з відсутністю довідки підприємства про заробітну плату за жовтень 2023 року розрахунок було проведено з інформації, наявної в Державному реєстрі застрахованих осіб. Кількість календарних днів в розрахунковому періоді становить 61, загальна сума нарахованої заробітної плати 14659,81 грн.

Таким чином середньомісячна заробітна плата для розрахунку щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 склала 7315,34 грн. Згідно п. 3.4.1 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 11, щомісячна страхова виплата встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати потерпілого перед настанням страхового випадку. Відповідно щомісячна страхова виплата, призначена потерпілому з 06.12.2023 склала 7315,34 х 50% = 3657,67 грн.

Відповідач зазначає, що при співставленні інформації з Реєстру застрахованих осіб з довідкою про заробітну плату №7/19 від 30.01.2024 р, виданою ВП «Шахта Центральна» та формою ОК-5, то ці форми містять не тотожні за змістом відомості за звітні місяці про суму фактичного заробітку/доходу оскільки були сформовані у різні дати та час (у випадку подання роботодавцем коригувальної звітності). Відтак розраховується як 14659,81 грн / 61 * 30,44 *50% = 3657,67 грн.

На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області у встановлений судом строк правом на подання відзиву не скористався. Ухвала про відкриття провадження від 06 серпня 2024 року доставлена до електронного кабінету відповідача 06 серпня 2024 року о 21 год 40 хв.

Положеннями частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, суд розцінює неподання відповідачем - суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин як визнання даного позову.

На підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 28 вересня 1996 року.

Згідно з довідкою МСЕК серії 12ААА № 139608 позивачу встановлена третя група інвалідності та 50% стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання з 06.12.2023 та довічно.

21.12.2023 позивач звернувся до органів Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення страхових виплат у зв`язку з професійним захворюванням.

Виплату щомісячних страхових виплат у розмірі 3657,67 грн позивачу розпочато з 06.12.2023, що підтверджується рішенням про призначення страхових виплат від 27.12.2023 з електронної бази ІКІС ПФУ.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом від 04.07.2024 № 0500-0202-8/68765 повідомило представника позивача, що ОСОБА_1 призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати працездатності у розмірі 23450,00 грн та щомісячні страхові виплати у розмірі 3657,67 грн.

Розмір одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності визначено відповідно до відсотка ступеня втрати працездатності та семи мінімальних заробітних плат, встановлених законом на день настання права потерпілого на страхову виплату, що передбачено п. 2 сттатті 36 Закону України від 23.09.1999 №1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Розрахунок щомісячної страхової виплати здійснюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати потерпілого за 12 календарних місяців перед настанням страхового випадку.

Відповідно до абз. 2 п. 11 Порядку №1266 якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).

Отже, розрахунковий період визначено з 01.09.2023 по 31.10.2023 виходячи з фактично відпрацьованих календарних місяців.

Розрахунок здійснюється за наступною методологією: загальна сума заробітної плати за відповідний період / кількість днів в розрахунковому періоді Ч коефіцієнт середньомісячної кількості календарних днів у році * відсоток втрати працездатності.

В зазначеному розрахунковому періоді згідно з даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування заробітна плата ОСОБА_1 за вересень 2023 року складає - 14659,81 грн, за жовтень 2023 року відсутня заробітна плата, тому загальна сума заробітної плати за відповідний період склала - 14659,81 грн.

Кількість днів в розрахунковому періоді 61 день.

Отже, 14659,81 грн / 61 * 30,44 *50% = 3657,67 грн.

Помилок або порушень під час призначення страхових виплат ОСОБА_1 не виявлено.

Як убачаться з Індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) у вересні 2023 року заробітна плата позивача склала - 14659,81 грн, у жовтні 2023 року - 58800,45 грн.

Також нарахування та виплата вказаних розмірів заробітної плати позивача за вересень та жовтень 2023 року підтверджується довідкою відокремленого підрозділу «Шахта «Центральна» Державного підприємства «Торецьквугілля» від 30.01.2024 № 7/19.

Не погодившись з розміром страхових виплат, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає Закон України від 23.09.1999 № 1105 - XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105 - XIV).

Відповідно до Закону № 1105-XIV та постанов Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2022 року № 1289 «Про внесення змін до Положення про Пенсійний фонд України» від 02 грудня 2022 року № 1350 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо забезпечення реалізації окремих функцій Пенсійного фонду України та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» з 01 січня 2023 року Пенсійний фонд України є уповноваженим органом в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Положеннями пунктів 4-5 Розділу VII Закону № 1105-XIV, у редакції Закону України від 21 вересня 2022 року № 2620-IX, установлено, що нормативно-правові та розпорядчі акти Фонду соціального страхування України діють до затвердження відповідних рішень Пенсійним фондом України. Фонду соціального страхування України забезпечити передачу Пенсійному фонду України особових справ потерпілих (членів їхніх сімей), баз даних, носіїв інформації та програмного забезпечення щодо ведення обліку та здійснення страхових виплат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закон № 1105-XIV загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття;

професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлено виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою;

страхові випадки:

за соціальним страхуванням від нещасного випадку - нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене у період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок, що стався, або професійне захворювання, яке виникло внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці;

за соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім`ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону страхових виплат;

Відповідно до статті 2 Закону № 1105-ХІV Законодавство про соціальне страхування складається із Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування,Кодексу законів про працю України,Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», цього Закону, інших законодавчих актів та прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів. Якщо міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про соціальне страхування, застосовуються норми міжнародного договору.

Статтею 9 Закону № 1105-ХІV передбачено , що застрахована особа має право на:

безоплатне отримання інформації про порядок витрачання страхових коштів соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку, а також роз`яснень з питань соціального страхування; отримання у разі настання страхового випадку страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом; участь у розслідуванні страхового випадку, у тому числі за участю представника профспілкового органу або своєї довіреної особи; послуги з реабілітації у сфері охорони здоров`я, що надаються відповідно до вимог Закону України «Про реабілітацію у сфері охорони здоров`я»; послуги професійної реабілітації, включаючи збереження робочого місця, навчання або перекваліфікацію; відшкодування під час проходження реабілітації у сфері охорони здоров`я і професійної реабілітації витрат на проїзд до місця проведення реабілітації чи навчання та у зворотному напрямку, на проїзд особи, яка її супроводжує; забезпечення допоміжними засобами реабілітації, що надаються відповідно до вимог законів України «Про реабілітацію у сфері охорони здоров`я» та «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні»; оскарження дій страховика, роботодавця щодо надання страхових виплат та соціальних послуг; судовий захист своїх прав.

Відповідно до статті 29 Закону №1105-ХІV страхуванню від нещасного випадку підлягають: особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах.

Статтею 30 Закону № 1105-ХІV визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Страхові виплати складаються із:

1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу;

5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до вимог статті 32 Закону № 1105-ХІV щодо визначення ступеня втрати працездатності потерпілим, Медико-соціальна експертиза стійких обмежень життєдіяльності потерпілих здійснюється МСЕК відповідно до Основ законодавства України про охорону здоров`я. Ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров`я, з урахуванням (за наявності) результатів заключного реабілітаційного обстеження після надання реабілітаційної допомоги мультидисциплінарною командою реабілітаційного закладу, відділення, підрозділу, внесеного до індивідуального реабілітаційного плану. Огляд потерпілого, складання, внесення змін до індивідуальної програми реабілітації проводиться МСЕК відповідно до законодавства.

Згідно зі статтею 36 Закону № 1105-ХІV сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини другої статті 31 цього Закону не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.

Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за мінімальну заробітну плату.

У разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, уповноважений орган управління здійснює потерпілому одноразову страхову виплату, розмір якої визначається відповідно до ступеня втрати професійної працездатності, виходячи з розрахунку семи мінімальних заробітних плат, встановлених законом на день настання права потерпілого на страхову виплату.

Як встановлено судом, згідно з довідкою МСЕК серії 12ААА № 139608 ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності та 50% стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання з 06.12.2023 та довічно.

На підставі заяви позивача, органами Пенсійного фонду України проведені заходи щодо розрахування, призначення та виплати одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 23 450,00 грн, а також щомісячної страхової виплати в розмірі 3657,57 грн, яка проводиться з 06.12.2023, безстроково.

Розрахунок щомісячних страхових виплат обчислювався виходячи з 2 календарних місяців перед настанням страхового випадку з вересня 2023 року по жовтень 2023 року включно.

Відповідно до п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 26 вересня 2001 року № 1266 (далі - Порядок № 1266): «середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - єдиний внесок та/або страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати (далі - поважні причини). Місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, виключаються з розрахункового періоду.»

Згідно з п. 11 Порядку № 1266: «Розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку. Якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа). У разі коли застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж календарний місяць за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьований час (календарні дні) перед настанням страхового випадку».

Пункт 12 Порядку № 1266 зазначає, що якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату. У разі коли тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлена та відповідні дані відсутні, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Відповідно до 13 Порядку № 1266 середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

У разі коли у розрахунковому періоді є місяць (місяці), в якому повністю відсутня заробітна плата у зв`язку з: поважною причиною, - такий місяць (місяці) виключається з розрахункового періоду, тобто сума коефіцієнтів за розрахунковий період ділиться на 11 (або на меншу кількість) місяців; причиною, не віднесеною цим Порядком до поважної, - такий місяць не виключається з розрахункового періоду, тобто сума коефіцієнтів за розрахунковий період ділиться на 12 або на кількість місяців у конкретному розрахунковому періоді.

Пункт 16 Порядку № вказує на те, що якщо у місяці, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати, застрахована особа працювала неповний календарний місяць з поважних причин, середня заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, застосовується пропорційно фактичній кількості відпрацьованих календарних днів у такому місяці.

Як убачаться з Індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) у вересні 2023 року заробітна плата позивача становила - 14 659,81 грн, у жовтні 2023 року - 58 800,45 грн.

Нарахування та виплата вказаних розмірів заробітної плати позивача за вересень та жовтень 2023 року підтверджується довідкою відокремленого підрозділу «Шахта «Центральна» Державного підприємства «Торецьквугілля» від 30.01.2024 № 7/19.

Таким чином, при розрахунку щомісячних страхових виплат відповідач повинен був врахувати заробітну плату позивача за жовтень 2023 року у розмірі 58 800,45 грн.

Тому, суд, в межах заявлених позовних вимог, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не було доведено в судовому порядку належними та допустимими доказами правомірність своїх дій.

На підставі положень частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: 61022, м. Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неврахування під час проведення розрахунку щомісячної страхової виплати суми заробітної плати, отриманої ОСОБА_1 в жовтні 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.12.2023 про призначення щомісячної страхової виплати та здійснити розрахунок розміру щомісячної страхової виплати з урахуванням розміру заробітної плати, отриманої в жовтні 2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 копійок на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: 61022, м. Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 копійок на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 03 вересня 2024 року.

Суддя Т.О. Шувалова