Справа № 520/18325/23
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 р. Справа № 520/18325/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2023, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, по справі № 520/18325/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (надалі по тексту відповідач, ГУ ДПС у Харківській області) в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0-2030 від 03.11.2022 року про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на підставі п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України за 2021 рік на суму 22653,00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0-2030 від 03.11.2022 року про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на підставі п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України за 2021 рік на суму 22653,00 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн 88 коп.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 520/18325/23 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлові приміщення 1 поверху №1-5 в Літ.Л-1 площею 1510,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 належать ОСОБА_2 (1/2), ОСОБА_3 (1/4) та ОСОБА_1 (1/4) на праві спільної часткової приватної власності.

10.02.2023 позивач отримав на свою поштову адресу податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0-2030 від 03.11.2022 про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на підставі п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України за 2021 рік на суму 22653 грн.

До суду не надано доказів адміністративного оскарження такого рішення.

Не погоджуючись зі спірним рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом оскарження у справі є податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0-2030 від 03.11.2022 року про визначення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік. При розрахунку суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік відповідачем була застосована ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 1 % від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року за 1 кв.м. бази оподаткування як за будівлі готельні, офісні, торгівельні або для публічних виступів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Суд апеляційної інстанції перевіривши оскаржуване рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч.2 ст.2 КАС України приходить до висновку, що таке рішення прийнято незаконно, виходячи з наступного.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі ПК України).

Згідно із приписами статті 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до положень підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Згідно з пунктом 10.3 статті 10 ПК України питання щодо встановлення податку на майно, в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, вирішують місцеві ради в межах повноважень.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп. 266.5.1. п. 266.5 ст. 266 ПК України).

Відповідно до п.5 Додатка 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання № 542/7 від 22.02.2017 року "Про місцеві податки та збори у місті Харкові", ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються на 2017 і наступні роки у таких розмірах: будівлі готельні - 1 відсоток; будівлі офісні - 1 відсоток; будівлі торговельні - 1 відсоток; гаражі - 0,1 відсотка;будівлі промислові та склади - 0,25 відсотка (підпункт 5 пункту 5 додатку 1 виключений згідно з рішенням 23 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 28.11.2018 № 1284/18; дане виключення набрало чинності з 01.01.2019 р.); будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток; господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків; інші будівлі - 0,1 відсотка.

Згідно із пп. 266.7.1 п. 266. 7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до п.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;ґ) будівлі промислові та склади;д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;є) інші будівлі.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Класифікатор забезпечує уніфікацію об`єктів нерухомості за функціональним призначенням та містить Методику класифікації будівель за головною класифікаційною ознакою.

Визначення належності об`єкта нежитлової нерухомості (будівлі, приміщення) до того чи іншого класу будівель проводиться на підставі документів, що підтверджують їх право власності з врахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення такого об`єкта нерухомості, згідно з Класифікатором.

При цьому, колегія суддів зазначає, що ДК 018-2000 використовується у даному випадку не для визначення ставок оподаткування, а виключно для визначення статусу нежитлового приміщення, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації будівлі.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладений у постанові від 31.01.2018 у справі №822/2624/16.

Колегією суддів встановлено, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік розраховано відповідачем згідно з рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно з рішенням 23 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 28.11.2018 р. № 1284/18).

Відповідно до п.5 Додатка 1 до рішення Харківської міської ради, ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються на 2017 і наступні роки у таких розмірах: будівлі готельні - 1 відсоток; будівлі офісні - 1 відсоток; будівлі торговельні - 1 відсоток; гаражі - 0,1 відсотка;будівлі промислові та склади - 0,25 відсотка (підпункт 5 пункту 5 додатку 1 виключений згідно з рішенням 23 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 28.11.2018 № 1284/18; дане виключення набрало чинності з 01.01.2019 р.); будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток; господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків; інші будівлі - 0,1 відсотка.

З матеріалів справи слідує, що для розрахунку податкового зобов`язання позивачу відповідач використав ставку податку у розмірі 1% від мінімальної заробітної плати на 1 січня 2021 року, яка передбачена для будівель готельних, офісних, торгівельних або для публічних виступів.

В якості підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивач вказує на ту обставину, що об`єкт нежитлової нерухомості, що став базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не відноситься до жодного з класів нежитлових будівель, визначених рішенням Харківської міської ради, за яким ставка податку становить 1%. Застосування до нежитлового приміщення, належного позивачу, ставки податку 1% є необґрунтованим.

З цього приводу, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлові приміщення 1 поверху №1-5 в Літ.Л-1 площею 1510,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 належать ОСОБА_2 (1/2), ОСОБА_3 (1/4) та ОСОБА_1 (1/4) на праві спільної часткової приватної власності.

У власності ОСОБА_4 перебуває частка нежитлового приміщення 1-го поверху №1-5 в літ. Л-1 площею 377,55 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії технічного паспорту на нежитлове приміщення 1 поверху №1-5 в Літ.Л-1, загальною площею 1510,20 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 слідує, що вказане нежитлове приміщення, що належить у тому числі позивачу, є виробничим будинком (механо-збірний цех).

Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 до підрозділу «Будівлі нежитлові» віднесено групу 125 «Будівлі промислові та склади» клас 1251 «Будівлі промислові», який в свою чергу включає «криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства та т. ін. за їх функціональним призначенням».

Клас 1251 «Будівлі промисловості» включає підкласи: 1251.1 «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості», 1251.2 «Будівлі підприємств чорної металургії», 1251.3 «Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості», 1251.4 «Будівлі підприємств легкої промисловості», 1251.5 «Будівлі підприємств харчової промисловості», 1251.6 «Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості», 1251.7 «Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості», 1251.8 «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості», 1251.9 «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне».

Отже, згідно технічного паспорту на нежитлове приміщення 1 поверху №1-5 в Літ.Л-1, площею 1510,20 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , частка у якому належить у тому числі позивачу, площа якої була базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позивач є власником частки нежитлової будівлі, що має виробниче призначення, що в свою чергу Державним класифікатором віднесена до класу 1251 «Будівлі промисловості», підклас 1251.1 «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості».

Тобто, вказані будівлі відносяться до інших будівель п. 5 Додатку №1 рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" від 22.02.2017 р. N 542/17 (зі змінами згідно з рішенням 23 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 28.11.2018 р. N 1284/18).

При цьому, контролюючим органом не доведено, що належна позивачу на праві власності частка будівлі має оподатковуватися за ставкою 1%, оскільки віднесення об`єкта нежитлової нерухомості (будівлі, приміщення) до того чи іншого класу будівель проводиться на підставі його правовстановлюючих документів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно з рішенням 23 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 28.11.2018 р. № 1284/18) за «інші будівлі» ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості визначена у розмірі 0,1 відсотка до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. бази оподаткування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем при визначенні податкових зобов`язань позивача за 2021 рік не доведено правомірність застосування ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 1% від бази оподаткування.

За викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку про протиправне застосування контролюючим органом ставки податку 1% від мінімальної заробітної плати при розрахунку суми податкового зобов`язання позивачу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік.

Доводи відповідача про те, що позивач повинен був звернутися до контролюючого органу з метою надання відповідних документів та проведення звірки щодо об`єкту оподаткування, а також отримати необхідний висновок щодо віднесення об`єкта нерухомості до відповідного класу Класифікатора та надати його до податкового органу колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки жодна норма права не покладає на платників податків обов`язку звіряння даних про об`єкт оподаткування з податку на нерухомість та обов`язку підтверджувати статус об`єкта нерухомості будь-якими висновками. Обов`язок по встановленню цільового призначення об`єкта нерухомості, його фактичного використання покладено на контролюючий орган, який і повинен, з метою визначення об`єкта оподаткування, з`ясувати вказані обставини.

Посилання відповідача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21 лютого 2020 року у справі №819/2191/17 в обгрунтування своїх доводів щодо правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки у справі №819/2191/17 спірним питанням був об`єкт оподаткування, а у справі за позовом ОСОБА_1 спірним питанням є розмір ставки податку.

Посилання відповідача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29 червня 2023 року у справі № 520/342/21 в обгрунтування своїх доводів щодо правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки у справі №520/342/21 позивачем не було надано технічних документів, на підставі яких можливо було б класифікувати функціональне призначення нерухомих об`єктів, щодо яких прийняті спірні податкові повідомлення-рішення, як контролюючому органу, так і судам попередніх інстанцій під час розгляду справи, тоді як у справі з позовом ОСОБА_1 позивачем був наданий до суду технічний паспорт на нежитлове приміщення в підтвердження його функціонального призначення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову.

Згідно з положеннями ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відтак, відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 по справі № 520/18325/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді С.П. Жигилій Л.В. Любчич