Справа № 200/5701/24
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

02 вересня 2024 року Справа №200/5701/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Бабіч С.І., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та про зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.12.2015 року по 26.09.2024 року в повному обсязі;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.03.2018 року по 26.09.2024 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - березень 2018 року, з урахуванням положень абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, з урахуванням фактично виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у незастосуванні з 29.01.2020 року при обчисленні ОСОБА_1 розміру посадового окладу та інших видів грошовою забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року № 704;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 29.01.2020 року по 26.09.2024 року розмірів посадового окладу та окладу за військовим званнями шляхом застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року № 704, з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 29.01.2020 року по 26.09.2024 року основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року № 704, з урахуванням виплачених сум.

Заявлені вимоги стосуються нарахування та виплати, зокрема, грошового забезпечення та його індексації, яка є складовою частиною заробітної плати (грошового забезпечення), за період проходження військової служби з 01.12.2015 року по 26.09.2024 року.

При цьому позивачем пропущено строк звернення до суду з вимогами, які стосуються періоду часу з 19.07.2022 року, оскільки на спірні у даній справі правовідносини, що мали місце з 19.07.2022 року, розповсюджуються строки звернення до суду з позовом, визначені статтею 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 року № 2352-IX.

Згідно з частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у випадку подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Ухвалою від 21.08.2024 року судом було залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та про зобов`язання вчинити певні дії, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали, шляхом надання суду обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом (із зазначенням причин пропуску строку та підстав, з яких позивач вважає ці причини пропуску строку поважними) стосовно позовних вимог, які були заявлені за період з 19.07.2022 року по 26.09.2024 року.

На виконання вимог вказаної ухвали позивачем подано заяву, в якій він просить суд поновити строк звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Дана заява обґрунтована тим, що позовні вимоги щодо перерахунку і виплати розмірів посадового окладу та окладу за військовим званнями, індексації грошового забезпечення, як частини грошового забезпечення, які не виплачені за час служби та при звільненні зі служби, ґрунтуються, зокрема, на положеннях частини 2 статті 233 КЗпП України, що є спеціальною нормою у категорії справ, які виникають зі спорів про виплату невиплаченої за час служби та при звільненні заробітної плати (грошового забезпечення).

Позивач зазначає, що всупереч вимогам зазначеної норми він не отримував письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, та дізнався про них лише після отримання 11.08.2024 року листа відповідача, наданого на запит позивача.

З огляду на викладене, на думку позивача, відлік тримісячного строку звернення до суду розпочався лише 11.08.2024 року, тобто даний строк позивачем не пропущено.

Водночас, у заяві позивач просить суд поновити строк звернення до адміністративного суду з цим позовом та прийняти позовну заяву до розгляду.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Строк може і має бути поновленим судом, але лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Водночас, за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує відповідне рішення і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій, передбачених КАС України.

Інститут строків в адміністративному судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При визначенні початку строку для звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 14.02.2019 року у справі № 805/3881/18-а.

Під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття ж "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання виплати, демонструючи свою необізнаність щодо причин визначення спірного розміру виплати, звернулась до вповноваженої особи із заявою щодо надання відповідної інформації. В такому разі особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав, при отриманні від такого органу відповіді на подану заяву. Триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд наголошує на тому, що грошове забезпечення, складовою частиною якого є його індексація (бездіяльність щодо ненарахування і невиплати яких у повному обсязі позивач просить визнати протиправною та які позивач просить зобов`язати нарахувати та виплатити йому) є щомісячною виплатою, його розмір щомісяця відомий особі, яка його отримує. Отримуючи його у неналежному, на думку особи, розмірі, вона має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про складові виплати та про те, як вона обрахована, на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових, тощо.

Таким чином, з дня отримання виплати особою вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому суд підкреслює, що індексація грошового забезпечення не є тією виплатою, що належить особі у зв`язку з її звільненням з військової служби або яка виплачується саме при звільненні особи з військової служби, це - щомісячна виплата, щодо якої встановлено окремі умови та порядок нарахування і виплати (Закон України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядок проведення індексації грошових доходів населення, який був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, тощо).

Те саме стосується, власне, самого грошового забезпечення, виплата якого проводиться кожного місяця, а не виключно під час звільнення особи з військової служби чи у зв`язку з її звільненням з військової служби.

З огляду на вищевикладене, судом не приймаються до уваги наведені у заяві доводи позивача щодо звернення до суду з цим позовом у тримісячний строк від дати, коли він 11.08.2024 року дізнався про порушення своїх прав на отримання належного грошового забезпечення (у тому числі індексації грошового забезпечення) як на підставу для визнання строку звернення до суду з цим позовом таким, що не пропущений.

Крім цього, суд зазначає, що факт проходження військової служби сам по собі не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку.

У постанові від 10.11.2022 року у справі № 990/115/22 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, зокрема, про те, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків щодо звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку, у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Подібних висновків Верховний Суд дійшов також у постановах від 18.01.2023 року у справі № 160/21195/21, від 16.02.2023 року у справі № 640/4426/22, від 16.02.2023 року у справі № 640/7964/21, від 27.03.2023 року у справі № 160/14362/21, тощо.

У постанові від 23.03.2023 року у справі № 761/28821/20 Верховний Суд наголосив на тому, що за усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з цією обставиною. При цьому саме лише посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження (поновлення).

Відтак, введення воєнного стану саме по собі також не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку.

Конституційний Суд України у рішенні від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 зауважив, серед іншого, на тому, що обмеження строків звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" вказано, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (Perez de Rada Cavanilles c. Espagne, № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (caso Osman contra Reino Unido, № 23452/94; Kreuz v. Poland, № 28249/95).

Таким чином, з огляду на викладене, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі й встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження цих строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Строки звернення до суду обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду або здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Для цього має бути дотримано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки згідно з національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Поважними причинами визнаються лише обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами або труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій і підтверджені належними доказами.

У поданій до суду заяві позивачем фактично не наведено будь-яких причин пропуску строку звернення до суду з позовом (позивач вказує, що цей строк ним не пропущено).

З огляду на вищевикладене, розглянувши заяву позивача, суд не знаходить підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом у частині вимог, які стосуються нарахування та виплати грошового забезпечення та його індексації за період проходження військової служби з 19.07.2022 року по 26.09.2024 року.

Частиною 2 статті 123 КАС України встановлено, що у разі, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з пунктом 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовну заяву в частині вимог, які стосуються нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення, а також індексації грошового забезпечення за період проходження ним військової служби з 19.07.2022 року по 26.09.2024 року, - повернути позивачу без розгляду.

Згідно з частиною 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом у частині вимог, які стосуються нарахування і виплати грошового забезпечення та його індексації за період проходження військової служби з 19.07.2022 року по 26.09.2024 року, - неповажними.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом - відмовити.

Подану ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 позовну заяву про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 19.07.2022 року по 26.09.2024 року в повному обсязі; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 19.07.2022 року по 26.09.2024 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - березень 2018 року, з урахуванням положень абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, з урахуванням фактично виплачених сум; визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у незастосуванні з 19.07.2022 року при обчисленні ОСОБА_1 розміру посадового окладу та інших видів грошовою забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року № 704; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 19.07.2022 року по 26.09.2024 року розмірів посадового окладу та окладу за військовим званнями шляхом застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року № 704, з урахуванням виплачених сум; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 19.07.2022 року по 26.09.2024 року основних, додаткових і одноразових видів грошового забезпечення, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року № 704, з урахуванням виплачених сум, - повернути позивачу без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви у частині позовних вимог не позбавляє позивача права повторного звернення з цим позовом у відповідній частині вимог до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала складена і підписана 02 вересня 2024 року в порядку письмового провадження.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч