Справа № 420/13849/24
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 р. Категорія: 105000000м. ОдесаСправа № 420/13849/24
Перша інстанція: суддя Танцюра К.О.,

час і місце ухвалення: 12:41:26, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича, третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяна Сергіївна, про визнання протиправною та скасування постанови, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецул Вадима Андрійовича, третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяна Сергіївна, в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецул В.А. щодо скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецул В.А. про відкриття виконавчого провадження № 72993409 від 09.10.2023 року; - зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецул В.А. скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецул В.А. про відкриття виконавчого провадження № 72993409 від 09.10.2023 року, мотивуючи його тим, що вважає протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецул В.А. щодо скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецул В.А. про відкриття виконавчого провадження № 72993409 від 09.10.2023 року та просив суд її скасувати.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року у позові відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити вимоги позивача у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи у позові, суд першої інстанції не врахував, що вичерпний перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню, викладено у ч. 1 ст. 3 ЗУ Про виконавче провадження та, що у вказаному переліку відсутня постанова державного (приватного) виконавця про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження. Пунктом 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено підстави винесення постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження. При цьому, як вказав позивач, з аналізу відповідної норми вбачається, що в постанові про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження зазначається розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. В даному випадку, лише за наслідком повернення виконавчого документа стягувану чи закінчення виконавчого провадження, витрати виконавчого провадження, зокрема додаткові, що не були стягнуті, виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у 4 відповідному виконавчому провадженні. В свою чергу, саме кінцева постанова про стягнення витрат виконавчого провадження є виконавчим документом, згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ Про виконавче провадження, який підлягає примусовому виконанню у встановленому порядку. При цьому, формальна відповідність постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження вимогам до виконавчого документа, що перелічені у ч. 1 ст. 4 ЗУ Про виконавче провадження, не створює окремих підстав для пред`явлення такої постанови для примусового виконання у встановленому ЗУ Про виконавче провадження порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке:

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 26 лютого 2019 року по справі № 1519/2-1157/11 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності; задоволено позов Одеської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно занятої земельної ділянки. Зобов`язано ОСОБА_1 власними силами і за свій рахунок привести до попереднього стану самовільно захоплену земельну ділянку територіальної громади міста Одеси, площею 423 кв.м. шляхом знесення самочинно реконструйованих та добудованих нежилих приміщень, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; задоволено самостійний позов Товариства з додатковою відповідальністю Одеській завод будівельно-обробних машин до ОСОБА_1 про знесення самовільно збудованого нежилого приміщення. Визначено усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою з боку ОСОБА_1 шляхом знесення, демонтування самочинно побудованих та реконструйованих нежилих будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , а саме літ. А: а5 - 3-1 - кабінет, площею 6,8 кв.м.; 3-2 - коридор, площею 6,1 кв.м.; 3-3 - побутова, 6,0кв.м.; 3-4 - кабінет, площею 22,2 кв.м.; 4-1 - коридор, площею 15,3 кв.м.; а6 - 5-1 - виробниче приміщення, площею 102,5 кв.м.; 5-2 - підсобне, площею 5,5 кв.м.; 5-3 - підсобне, площею 5,8 кв.м.; 5-4 - підсобне, площею 6,1 кв.м.; 5,5 - санвузол, площею 3,5 кв.м.; 5-6 - підсобне, площею 4,6 кв.м; 5-7 - антресоль, площею 7,7 кв.м.; А-1 - 6-1 - виробниче приміщення, площею 59,7 кв.м.; 10-1 - кабінет, площею 58,0 кв.м., загальною площею 309,8 кв.м.

17.01.2023 року Малиновським районним судом міста Одеси виданий Товариству з додатковою відповідальністю Одеській завод будівельно-обробних машин виконавчий лист у цивільній справі №1519/2-1157/11.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною від 02.02.2023 року відкрито виконавче провадження ВП № 70915901 з виконання виконавчого листа № 1519/2-1157/11 від 17.01.2023 року, виданого 17.01.2023 року Малиновським районним судом м. Одеси, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою з боку ОСОБА_1 шляхом знесення, демонтування самочинно побудованих та реконструйованих нежилих будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , а саме літ. А: а5 - 3-1 - кабінет, площею 6,8 кв.м.; 3-2 - коридор, площею 6,1 кв.м.; 3-3 - побутова, 6,0кв.м.; 3-4 - кабінет, площею 22,2 кв.м.; 4-1 - коридор, площею 15,3 кв.м.; а6 - 5-1 - виробниче приміщення, площею 102,5 кв.м.; 5-2 - підсобне, площею 5,5 кв.м.; 5-3 - підсобне, площею 5,8 кв.м.; 5-4 - підсобне, площею 6,1 кв.м.; 5,5 - санвузол, площею 3,5 кв.м.; 5-6 - підсобне, площею 4,6 кв.м; 5-7 - антресоль, площею 7,7 кв.м.; А-1 - 6-1 - виробниче приміщення, площею 59,7 кв.м.; 10-1 - кабінет, площею 58,0 кв.м., загальною площею 309,8 кв.м.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шевченко Тетяною Сергіївною від 25.08.2023 року у виконавчому провадженні ВП № 70915901 з виконання виконавчого листа № 1519/2-1157/11 від 17.01.2023 року, виданого 17.01.2023 року Малиновським районним судом м. Одеси, визначено для боржника ОСОБА_1 розмір додаткових витрат виконавчого провадження у сумі 400 000 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шевченко Тетяною Сергіївною від 28.08.2023 року ВП № 70915901 відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України Про виконавче провадження закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1519/2-1157/11.

При цьому, постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецулом В.А., розглянуто заяву стягувача про примусове виконання постанови № 70915901, виданого 05.10.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. про стягнення додаткових витрат виконавчого провадження за оплату демонтажних робіт згідно рахунку № 32 від 11.04.2023 у розмірі 400 000, 00 грн. та відкрито виконавче провадження від 09.10.2023 ВП № 72993409 (а.с.9).

Представник ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецул В.А. із заявою про скасування постанови про відкриття провадження у справі від 09.10.2023 ВП № 72993409, з підстав, що постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження відсутня в переліку рішень, що підлягають примусовому виконанню, викладеного у ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження та саме постанова про стягнення витрат виконавчого провадження є виконавчим документом (а.с.13-16).

Листом Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецул Вадима Андрійовича від 20.03.2024 № 41067 повідомлено заявника, що постанова про стягнення витрат виконавчого провадження є обґрунтованою та не підлягає скасуванню.

Не погоджуючись із вищевказаним, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що постанова приватного виконавця про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, яка відноситься до витрат виконавчого провадження, є виконавчим документом, що підлягає примусовому виконанню, правомірність визначення додаткових витрат виконавчого провадження у розмірі 400 000, 00 грн. у ВП № 70915901 встановлена рішенням суду.

П`ятий апеляційний адміністративний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке:

Так, приписами частини другої статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон № 1404).

Частиною першою статті 1 цього Закону встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приписами статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно частини першої статті 42 Закону № 1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Частиною другою статті 42 Закону № 1404-VIII визначено, що витратами виконавчого провадження є витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень.

Частиною третю наведеної статті унормовано, що розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Якщо у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа витрати виконавчого провадження, які здійснювалися приватним виконавцем за рахунок власних коштів, не були стягнуті, приватний виконавець за потреби виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом та цією Інструкцією.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5 "Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1300/29430, затверджені види та розміри витрат виконавчого провадження.

Відповідно до розділу І "Види витрат виконавчого провадження" до видів та розмірів витрат виконавчого провадження, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5, належать: 1. Виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари. 2. Пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку. 3. Послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів, спеціалістів; зберігачів; перекладачів; суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій. 4. Послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум. 5. Проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини. 6. Послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці. 7. Банківські послуги при операціях з іноземною валютою. 8. Сплата судового збору. 9. Плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII "Про виконавче провадження", плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження. 10. Інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Згідно розділу ІІ "Розміри витрат виконавчого провадження" до видів та розмірів витрат виконавчого провадження, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5, визначено: 1. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах. Розміри витрат за транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці визначаються наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства фінансів України від 10 жовтня 2013 року № 967/1218/869 "Про затвердження розмірів плат за транспортування і зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів на спеціальних майданчиках (стоянках)", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2013 року за №1887/24419. 2. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта". 3. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 5 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості розшукових дій, визначених законодавством. 4. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 8 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до ставок судового збору, затвердженого Законом України "Про судовий збір". 5. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати. 6. Відповідні структурні підрозділи (спеціалісти) Міністерства юстиції України, головних територіальних управлінь юстиції, що відповідають за закупівлю товарів і послуг, протягом п`яти робочих днів з дати укладання договору про закупівлю товарів і послуг, визначених пунктами 1, 2, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, повідомляють Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції та відділи державної виконавчої служби про вартість закупівлі одиниці товару і послуги. На підставі наданої інформації державний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шевченко Тетяною Сергіївною від 25.08.2023 року у виконавчому провадженні ВП № 70915901 з виконання виконавчого листа № 1519/2-1157/11 від 17.01.2023 року, виданого 17.01.2023 року Малиновським районним судом м. Одеси, визначено для боржника ОСОБА_1 розмір додаткових витрат виконавчого провадження у сумі 400 000 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шевченко Тетяною Сергіївною від 28.08.2023 року ВП №70915901 відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України Про виконавче провадження закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1519/2-1157/11.

Отже, постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № 70915901 винесена приватним виконавцем в рамках незакінченого виконавчого провадження.

При цьому, постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецулом В.А., розглянуто заяву стягувача про примусове виконання постанови № 70915901, виданого 05.10.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. про стягнення додаткових витрат виконавчого провадження за оплату демонтажних робіт згідно рахунку № 32 від 11.04.2023 у розмірі 400 000, 00грн. та відкрито виконавче провадження від 09.10.2023 ВП № 72993409 (а.с.9).

Разом з тим варто зауважити, що постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься, зокрема, у випадку закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII.

У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом № 1404-VIII.

Проте така постанова в матеріалах справи відсутня.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження не є виконавчим документом, оскільки виноситься з метою фіксації понесених приватним виконавцем витрат в межах виконавчого провадження, які будуть підлягати стягненню на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону № 1404-VIII або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, у державного виконавця не було законних підстав для відкриття виконавчого провадження з виконання постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області від 09.10.2023 ВП № 72993409.

Ураховуючи наведене, спірна постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження є протиправною.

Відтак, рішення суду першої інстанції не може бути визнано законним і обґрунтованим, оскільки суд не встановив фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, та належним чином не перевірив доводи учасників справи.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, з ухваленням нового рішення про задоволення позову .

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного Рішення було неповно з`ясовано судом обставини, що мають значення для справи, а відтак, відповідно до ст.ст. 315, ст. 317 КАС України, - оскаржуване Рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року по справі № 420/13849/24, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 , - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецул В.А. щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 72993409 від 09.10.2023 року.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецул В.А. скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 72993409 від 09.10.2023 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді С.Д. Домусчі О.І. Шляхтицький