Справа № 161/14845/24
Суддя: Черняк В. В.
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/207/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Черняка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування вимог вказує, що 31.07.2024 року представниками поліції щодо нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, за вчинення правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Свою вину у вчиненому заперечує, вказує, що постанова не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства. Зазначає, що 12.07.2024 року суддею Луцького міськрайонного суду було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. При розгляді справи він був відсутній, з постановою не ознайомлений. Про наявність постанови дізнався лише 31.07.2024 року та на даний час оскаржує її до Волинського апеляційного суду. Вважає, що оскільки постанова суду від 12.07.2024 року, якою його позбавлено права керування транспортними засобами не набрала законної сили, постанова інспектора УПП у Волинській області за ч. 4 ст. 126 КУпАП є передчасною, що свідчить про відсутність події адміністративного правопорушення.

З цих підстав просить суд визнати незаконною та скасувати постанову від 31.07.2024 року серії ЕНА № 2727059.

Представник відповідача у письмовому відзиві позов заперечив, вказав, що оскаржувану постанову винесено відповідності до вимог законодавства, із належним встановленням віх фактичних обставин справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи слідує, що 31.07.2024 року працівниками поліції відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕНА № 2727059 за ч. 4 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.

З тексту постанови вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом марки Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавлений права керування транспортним засобом постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.07.2024 по справі № 161/7406/24.

Зупинку ТЗ здійснено відповідно п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» по причині наявних технічних несправностей авто, а саме: не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушено п. 31.4.3 «в» Правил дорожнього руху.

Надаючи свою правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що на момент винесення оскаржуваної постанови він не був позбавлений права керування, оскільки постанова суду першої інстанції, якою позивач позбавлений права керування, ним оскаржується в апеляційному порядку, а тому законної сили не набрала та вчасно звернена до виконання не була.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Разом з тим, частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, законодавством обов`язок доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача.

На підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові, представником відповідача надано суду компакт-диск з записом з місця події, яким підтверджується керування особою транспортним засобом.

Крім того, зі змісту постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.07.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130КУпАП, вбачається, що останній був відсутній при розгляді справи, про розгляд справи повідомлявся належним чином (встановлено згідно даних АСДС).

Вказане судове рішення оприлюднене в Єдиному державному реєстрі судових рішень, є загальнодоступним, а постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи, її копія протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, згідно із ст. 285 КУпАП.

Тобто позивач, достеменно знаючи про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення свідомо не використав своє право на те, щоб бути обізнаним про результати розгляду справи.

Зі змісту позову вбачається, що ОСОБА_1 ознайомився з постановою суду за ст. 130 КУпАП 31.07.2024 року (в день зупинки працівниками поліції та винесення постанови за ч.4 ст. 126 КУпАП), тобто останній достеменно знаючи про судове рішення яким його позбавлено права керування транспортними засобами, свідомо нехтував ним та здійснив керування транспортним засобом.

Суд зауважує, що з відеозапису з бодікамер поліцейських вбачається, що постанова від 12.07.2024 року отримана стороною позивача 30.07.2024 року (мітка часу 23:45:32).

Відтак, на момент винесення постанови відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП постанова суду від 12.07.2024 року набрала законної сили, а тому дії працівників поліції щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідали вимогам закону.

Згідно ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Положеннями ст. 317-1 КУпАП, передбачено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права, тобто факт позбавлення особи права керування транспортними засобами пов`язується із набуттям чинності рішенням суду, а не обізнаністю особи із таким позбавленням.

Суд зауважує, що ОСОБА_1 знаючи про факт складення щодо нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП мав цікавитись ходом справи та її результатами.

Поняття «повинен був дізнатися», необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, як рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року №340/1019/19).

Крім того позивач не позбавлений можливості дізнатися про накладене на нього адміністративне стягнення за допомогою офіційного сайту МВС України; офіційного мобільного застосунку МВС України «Штрафи ПДР» на Android та IOS; телеграм-бота «Штрафи ПДР» чи перевірити існування стягнення в застосунку «ДІЯ».

Статтею 11 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати учать на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, у справі Каракуця проти України, ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи. Європейський суд з прав людини наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи вище викладене та практику Європейського суду з прав людини, суд доходить висновку, що правопорушення вчинене позивачем з необережності, оскільки останній знаючи, що відносно нього складений протокол за ст.130 КУпАП, жодним чином не цікавився ходом розгляду своєї справи, хоча мав таку можливість, не врахував той факт, що справа може бути розглянута без його участі, якщо він сповіщений належним чином, та він може бути позбавлений права керування, хоча повинен був і міг передбачити настання таких наслідків.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На думку суду, відповідачем доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем інкримінованого йому правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, що свідчить про її обґрунтованість.

Зважаючи на встановлення судом обґрунтованості оскаржуваної постанови та наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП, ч. 2 ст. 122 КУпАП, позовну заяву необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, а також беручи до уваги те, що позовну заяву позивача залишено без задоволення, витрати позивача пов`язані зі сплатою судового збору слід залишити без відшкодування.

На підставі ст. 19 Конституції України, ст.9,22,122, 126, 251, 258, 289, 293 КУпАП, та керуючись ст. ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови залишити без задоволення, а постанову Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції від 31 липня 2024 року серії ЕНА № 2727059 без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 02 вересня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк