Справа № 200/973/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року справа №200/973/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., Сіваченка І.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року (головуючий суддя І інстанції Шинкарьова І.В.), складеного у повному обсязі 13 травня 2024 року, у справі № 200/973/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача стосовно припинення виплати страхових виплат та відмови від поновлення вказаних виплат з 01.04.2011;

зобов`язати відповідача поновити нарахування та виплату страхових виплат позивачу та виплатити заборгованість по страховим виплатам з 01.04.2011, з урахуванням їх осучаснення відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на визначений позивачем банківський рахунок.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (правонаступник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області) стосовно припинення виплати страхових виплат ОСОБА_1 .

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає у не поновленні страхових виплат ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити нарахування та виплату страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві ОСОБА_1 з 01.12.2015 та виплатити заборгованість страхових виплат за період з 01.01.2011 по місяць фактичного поновлення страхових виплат.

В решті заявлених позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та відмовити у задоволені позовних вимог посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що строк звернення до суду є пропущеним.

Позивач до будь-якого відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не звертався, необхідні документи так і не надав.

На думку представника відповідача, нарахування виплат позивачу припинено в порядку та у спосіб, встановлений діючим законодавством. Підстави для подальшої виплати страхових виплат були відсутні.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/973/24, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне

ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон1 НОМЕР_1 , виданий органом 2ISR від 20.10.2020 №PU481681, РНОКПП НОМЕР_2 . Місце проживання Позивача: АДРЕСА_1 .

З 01.10.2002 позивачу призначено довічну пенсію за віком за списком №1, відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , який видано УПФ у Київському районі міста Донецьк від 29.01.2003.

Відповідно до свідоцтва від 17.02.2003 № позивач має право на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відповідно до довідки МСЕК серії ДОН-04 №046296 (дата огляду 23.03.2005) має ступень втрати професійної працездатності у відсотках 25% з 14.03.2005 безстроково.

30.05.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про продовження раніше призначених страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві (професійним захворюванням), що стався (отримане) за час роботи на Донецькому резино-технічному інституті, реєстраційний номер страхувальника . Просив виплати надіслати на особистий рахунок в банку у АТ КБ ПриватБанк. До заяви було долучено: ПІН, Паспорт позивача, Висновок лікарсько-експертної комісії №6670 від 28.01.2005, Довідку про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках потреби у додаткових видах допомоги серії ДО-04 046296, Трудову книжку, Свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивача №.

18.07.2023 вих. №7404 представник позивача звернувся до відповідача із заявою щодо продовження позивачу раніше призначені страхові виплати у зв`язку з нещасним випадком на виробництві (професійним захворюванням), що стався (отримане) за час роботи на Донецькому резино-технічному інституті, як сказано в його особистій заяві нотаріально посвідченій та апостильованій, яка прикладена до даного звернення. Електрону заяву зареєстровано під номером №ВЕБ-05001-Ф-С-23-162680.

У відповідь на звернення від 18.07.2023 № ВЕБ-05001-Ф-С-23-162680 в інтересах позивача щодо продовження страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, направлене засобом вебпорталу Пенсійного фонду України, розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Головне управління) та за результатами розгляду повідомлено, що позивач, як отримувач щомісячних страхових виплат на обліку в Головному управлінні не перебуває. Особова справа потерпілого Виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування України в Донецькій області до Головного управління не передавалась. В інформаційних відомостях електронних баз даних з призначення та виплати деяких соціальних виплат Пенсійного фонду України інформація щодо ОСОБА_1 відсутня.

Таким чином відповідач не поновив виплату страхових виплат. Представник позивача вважає протиправним припинення та не поновлення виплати страхових виплат.

До матеріалів справи було додано довідку про нараховану та виплачену суму страхових виплат, з якої вбачається, що позивачу за період з січень 2011 по листопад 2015 рік нараховано 61034,35 грн, із них виплачено 28333,57 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХIV (далі - Закон № 1105-ХIV), Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону № 1105-ХIV, страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Нарахування та проведення страхових виплат урегульовано у декількох нормативних актах:

1) статті 46 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення;

2) статті 173 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), відповідно до якої шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку;

3) Законі України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон № 1105-ХІV), який із 01 січня 2015 року діє в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VIII та має назву "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", визначає відповідно до Конституції України та основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.5, 6 та 8 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду: 1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них. Страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК.

Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Страхові виплати за поточний місяць провадяться протягом місяця з дня настання страхового випадку. Доставка і переказ сум, що виплачуються потерпілим, провадяться за рахунок Фонду. За бажанням одержувачів ці суми можуть перераховуватися на їх особові рахунки в банку.

У статті 27 Закону України від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР "Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 16/98-ВР) передбачено підстави припинення страхових виплат:а) якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості; б) якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність; в) якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи; г) внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування;д) в інших випадках, передбачених законами.

У відповідності до вимог ст. 46 Закону № 1105-ХIV, страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

За положеннями пункту 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» КМУ визначає особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення АТО або зони надзвичайної ситуації).

Враховуючи положення ст. 46 Закону № 1105-ХІV, посилання відповідача на правомірність припинення спірних виплат є протиправним, а невиплата/не нарахування та невиплата належних позивачу страхових виплат є незаконним.

Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці". Належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини. Страхові виплати за поточний місяць провадяться протягом місяця з дня настання страхового випадку. Доставка і переказ сум, що виплачуються потерпілим, провадяться за рахунок Фонду. За бажанням одержувачів ці суми можуть перераховуватися на їх особові рахунки в банку.

Відтак, враховуючи встановлену протиправність дій відповідача щодо припинення страхових виплат, суд вважає, що обмеження їх виплат будь-яким строком є протиправним.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зобов`язання управління поновити нарахування та виплату страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві ОСОБА_1 з 01.12.2015 та виплатити заборгованість страхових виплат за період з 01.01.2011 по місяць фактичного поновлення страхових виплат.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі № 200/973/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі № 200/973/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 вересня 2024 року.

Судді А.В. Гайдар

Т.Г.Гаврищук

І.В.Сіваченко