Справа № 360/1244/23
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року справа №360/1244/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 р. у справі № 360/1244/23 (головуючий І інстанції О.М. Качанок) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 18 від 18.07.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, з урахуванням висновків суду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року позовні вимоги задоволено частково, а саме суд:

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії від 18.07.2023 номер справи 18.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років від 11.07.2023, з урахуванням правових висновків суду, зарахувавши до стажу роботи позивача, що дає право на пенсію за вислугу років, у відповідності до вимог пункту а частини першої статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, періоди роботи з 28.07.1997 по 31.03.2012 на промивально-пропарювальній станції Новозолотарівка ДП Донецька залізниця, з 11.10.2017 по 07.06.2022 на пункті технічного обслуговування вагонів Переїзна структурного підрозділу Лиманське вагонне депо регіональної філії Донецька залізниця, а також до страхового стажу період роботи з 15.11.1995 по 24.06.1997 у АТЗТ Нива Трейд.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 429,44 грн (чотириста двадцять дев`ять гривень 44 коп.).

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що комплексний аналіз норм Закону №1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

За доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано період роботи за трудовою книжкою НОМЕР_1 від 22.07.1986 з 15.11.1995 по 24.06.1997, оскільки дата та номер наказу про прийняття на роботу дописано іншим чорнилом. Для зарахування даного періоду необхідно надати уточнюючу довідку.

За доданими документами до пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано періоди роботи:

за довідкою №521 від 23.10.2013 з 22.07.1986 по 14.11.1986 та з 18.11.1988 по 20.08.1990, оскільки не надано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про призначення ліквідатора ВАТ «Лисичанський завод гумових технічних виробів»;

за довідкою № 194 від 25.05.2023 з 14.11.2012 по 31.05.2013 та з 01.06.2014 по 07.06.2022, оскільки в довідці відсутнє посилання на Список та відсутні документи про результати проведення атестації робочих місць, а відповідно до індивідуальних відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про застраховану особу заявник в цей період працював на посадах, передбачених статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Періоди роботи з 08.06.2022 по 05.05.2023 за довідкою №31/ск від 23.05.2023 не зараховано до стажу за вислугу років, оскільки заявник згідно заяви від 13.06.2023 просить призначити пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 .

Крім того, відповідно до пункту 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", тобто на 11.10.2017, мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення такої пенсії за вислугу років, передбачений статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Взаємне зарахування пільгового стажу за Списком №1 та стажу за вислугу років законодавством не передбачено.

На підставі наданих документів та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу, страховий стаж позивача склав 33 років 11 місяців 14 днів, пільговий стаж - відсутній, що є не достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку із відсутністю необхідного стажу.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугою років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначений в Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховується до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1.

Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсій.

Від позивача надійшов відзив на скаргу в якому проси в залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

В обґрунтування зазначено, зокрема, що нормами Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, не передбачено правил щодо зміни чорнил та рук при заповненні трудових книжок, а тому незарахування страхового стажу позивача з 15.11.1995 по 24.06.1997 через інше чорнило або іншу руку є безпідставним та незаконним.

Щодо незарахування позивачу до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 22.07.1986 по 14.11.1986 та з 18.11.1988 по 20.08.1990 за довідкою №521 від 23.10.2013р., вказаний стаж не заперечувався апелянтом у оскаржуваному позивачем Рішенні про відмову у призначенні пенсії, тому такі твердження апелянта є безпідставними та необґрунтованими.

Довідкою №194 Лиманського вагонного депо АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», встановлено, що загальний стаж, який дає право на пільгову пенсію за період роботи з 14.11.2012 по 07.06.2022 складає 9 років 6 місяців 25 днів, що передбачено списками, затвердженими постановою КМ України № 461 від 24.06.2016 року. У зв`язку з військовою агресією зі сторони рф, яка почалася 24 лютого 2022 року та триває по теперішній час, склалися такі обставини, які унеможливлюють надання інформації щодо підсумків чергової атестації робочих місць за умовами праці для визначення права робітників на пільги та компенсації, передбаченими діючим законодавством, ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Відповідні підтверджуючі документи залишилися на території, де ведуться бойові дії.

Щодо посилання скаржника на те, що взаємного зарахування пільгового стажу за Списком №1 та стажу за вислугу років законодавством не передбачено, то вказане є беззмістовними, виходячи із того, що Постановою Кабінету Міністрів України № 583 від 12.10.1992р. затверджений Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років.

До Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років включені: слюсарі по ремонту рухомого складу магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; оглядачі-ремонтники вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; слюсарі по ремонту рухомого складу магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу.

Таким чином, у своєму рішення суд першої інстанції приходить до цілком логічного висновку що: трудовою книжкою підтверджується, що позивач у вказаний період працював на посадах, що включені до вищезазначеного списку професій і посад, які дають право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

11.07.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Вказану заяву за принципом екстериторіальності направлено на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.07.2023 номер справи 18 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років.

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що вік позивача становить 55 років 02 місяці, необхідний страховий стаж за вислугу років: 12 років 6 місяців, страховий стаж позивача: 33 роки 11 місяців 14 днів, стаж роботи за вислугу років: 05 років 06 місяців 10 днів (зараховано згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу). При цьому вказано, що відповідно до статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків не менше 30 років, з них не менше 12 років 06 місяців на зазначеній роботі. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за наданими документами до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 22.07.1986, з 15.11.1995 по 24.06.1997, оскільки дата та номер наказу про прийняття на роботу дописано іншою рукою. До пільгового стажу, що дає право на пенсію за вислугу років не зараховано періоди роботи згідно з довідкою № 194 від 25.05.2023, та довідкою № 218 від 22.06.2023, оскільки відсутня інформація про роботу на магістральній залізниці. Враховуючи зазначене, вирішено відмовити в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення у зв`язку з відсутністю необхідного стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Згідно трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , позивач у періоди:

- з 15.11.1995 по 24.06.1997 працював слюсарем наладчиком у АТЗТ Нива Трейд;

- з 28.07.1997 по 13.11.2012 працював учнем слюсаря та слюсарем з ремонту рухомого складу, оглядачем-ремонтником вагонів рухомого складу пункту технічного обслуговування вагонів на промивально-пропарювальній станції Новозолотарівка ДП Донецька залізниця.

- з 14.11.2012 по 07.06.2022 прийнятий за переведенням з промивально-пропарювальної станції Новозолотарівка ДП Донецька залізниця та працював оглядачем-ремонтником вагонів рухомого складу пункту технічного обслуговування вагонів Переїзна структурного підрозділу Лиманське вагонне депо регіональної філії Донецька залізниця.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) в редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV (в редакції на час звернення з заявою про переведення на пенсію по інвалідності) передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок та з 01.01.2011 єдиний соціальний внесок.

Страховий стаж обчислюється відповідно до вимог Закону №1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності (01.01.2004) цим Законом.

Закон №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 55 Закону№1788-XII, право на пенсію за вислугу років мають: робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону;

Постановою КМ України № 583 від 12.10.1992 року затверджений Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років.

До Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років включені: слюсарі по ремонту рухомого складу магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного), обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; оглядачі-ремонтники вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; слюсарі по ремонту рухомого складу магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу.

Норми Постанови № 583 в частині списку вищевказаних професій, за весь період дії такої постанови фактично не змінювались.

У додатку до Класифікатора професій ДК 003:2005 Національного класифікатора професій, прийнятим наказом Держспоживстандатру України від 26.12.2005 №375, який розроблений на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 04.05.1993 №326, вказано, що він призначений для застосування центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, Федерацією роботодавців України, всіма суб`єктами господарювання під час запису про роботу у трудові книжки працівників, а також зазначено, що останніми можуть утворюватися та застосовуватися похідні слова до професій, за умови збереження галузевої та функціональної належності, кваліфікаційних вимог, виключення дублювання, збереження коду професії.

Згідно із роз`ясненням Міністерства соціального забезпечення України від 18.11.1992 №25 Про деякі питання призначення пенсій на пільгових умовах та пенсій за вислугу років, відповідно до ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення право на пенсію за вислугу років мають зазначені в ній категорії працівників згідно з затвердженими Кабінетом Міністрів України переліками і списками. Якщо в ці переліки і списки включені професії та посади під загальною назвою, то правом на пенсію за вислугу років користуються працівники всіх найменувань по цих професіях та посадах, тобто старші, головні, провідні, а також помічники.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Крім того, згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17.

Як вірно встановлено судом , записи у трудовій книжці та надані довідки, підтверджують роботу позивача у спірні періоди на відповідних посадах які включені в перелік професій та посад, маючих право на пенсію за вислугу років, затверджений Постановою КМУ № 197 від 29.12.1993, та які дають право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2019 року по справі №235/4148/17.

Отже, праця позивача у спірний період підтверджена у відповідності до Порядку № 637. Підстав вважати наведені в трудовій книжці відомості недостовірними, відповідачем не наведено.

Також, довідкою регіональної філії Лиманське вагонне депо АТ Укрзалізниця про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 22.06.2023 № 218 підтверджується, що позивач у періоди з 28.07.1997 по 04.02.1998 працював на посаді слюсаря з ремонту рухомого складу пункту технічного обслуговування вагонів на промивально-пропарювальній станції Новозолотарівка 1 класу. У період з 05.02.1998 по 13.11.2012 працював на посаді оглядача-ремонтника вагонів рухомого складу пункту технічного обслуговування вагонів на промивально-пропарювальній станції Новозолотарівка 1 класу.

Щодо посилання скаржника на те, що взаємне зарахування пільгового стажу за Списком №1 та стажу за вислугу років законодавством не передбачено, колегія суддів зазначає, що за приписами законодавства, враховуючи професію та характер роботи, стаж може відноситись до декількох Списків, зарахування періоду роботи до стажу за одним Списком, не виключає його зарахування також до стажу за іншим Списком.

Щодо обґрунтування скарги відповідача, як підставу не врахування періоду роботи з 15.11.1995 по 24.06.1997, оскільки дата та номер наказу про прийняття на роботу у трудовій книжці дописано іншим чорнилом, суд зазначає наступне.

Суд враховує, що відповідно до п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затверджену Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

За приписами п.4.1 ч.1 Інструкції №58 записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Враховуючи положення п.2.3 Інструкції № 58, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону

Згідно з п.2.6 Інструкції №58, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Згідно з абз. 2 п. 6.1 Інструкції № 58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Згідно з пунктом 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 Про трудові книжки працівників, цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки, може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Отже, посилання відповідача, як підставу відмови у задоволені позову, на порушення вимог законодавства в частині заповнення трудової книжки, не відповідає положенням законодавства та не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів.

Крім цього зазначена Інструкція не містить будь яких застережень щодо зміни визначеного нею кольору чорнил при внесенні записів до трудової книжки.

Суд наголошує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Вказані відповідачем обставини, не можу бути підставою для виключення спірного періоду роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства (установи) не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, від 11 травня 2022 року у справі № 120/1089/19-а, від 18 листопада 2022 року у справі № 560/3734/22, 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19.

Отже, посилання відповідача, як підставу відмови у задоволені позову, на порушення вимог законодавства в частині заповнення трудової книжки, не відповідає положенням законодавства та не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів. Будь яких доказів щодо неналежності трудової книжки позивачеві або відомостей зазначених в ній відповідачем не надано.

Тобто, трудова книжка позивача містить всі належні записи про роботу, що дають право на зарахування всього спірного періоду роботи.

Щодо посилання скаржника на не зарахування позивачу до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 22.07.1986 по 14.11.1986 та з 18.11.1988 по 20.08.1990 за довідкою №521 від 23.10.2013, колегія суддів зазначає, що скаржник у оскаржуваному Рішенні про відмову у призначенні пенсії не заперечував право на зарахування такого стажу, та відповідно судом вказаним обставинам не надавалась оцінка.

Щодо посилання скаржника як підставу не врахування до стажу позивача за Довідкою № 194 від 25.05.2023 періоду роботи з 14.11.2012 по 31.05.2013 та з 01.06.2014 по 07.06.2022, оскільки в довідці відсутнє посилання на Список та відсутні документи про результати проведення атестації робочого місця, колегія суддів зазначає, що довідкою №194 Лиманського вагонного депо АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», встановлено, що загальний стаж, який дає право на пільгову пенсію за період роботи з 14.11.2012 по 07.06.2022 складає 9 років 6 місяців 25 днів, що передбачено списками, затвердженими постановою КМ України № 461 від 24.06.2016 року. У зв`язку з військовою агресією зі сторони рф, яка почалася 24 лютого 2022 року та триває по теперішній час, склалися такі обставини, які унеможливлюють надання інформації щодо підсумків чергової атестації робочих місць за умовами праці для визначення права робітників на пільги та компенсації, передбаченими діючим законодавством, ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Відповідні підтверджуючі документи залишилися на території, де ведуться бойові дії.

Також, законодавцем покладено обов`язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її несвоєчасне проведення або неповне проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10.07.2018 по справі №227/545/17.

Таким чином, матеріали справи містять належні усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження пільгового стажу, зокрема, які передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058 та № 1788, затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1 (далі Порядок № 22-1) та Порядком № 637, які підтверджують стаж позивача.

Суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що повним та ефективним поновленням порушеного права в цій частині буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахування висновків суду.

За положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 р. у справі № 360/1244/23 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 р. у справі № 360/1244/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 04 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.А. Блохін

А.В. Гайдар