Справа № 360/756/24
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

03 вересня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/756/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2024 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 24.06.2024 № 34 про відмову позивачу у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області розглянути повторно заяву позивача від 17.06.2024 про призначення йому пенсії за віком, зарахувавши до загального страхового стажу період роботи водієм у ГУП «Мосгортранс» з 01.07.2000 по 27.06.2010; з 16.07.2010 по 27.06.2011; з 07.07.2011 по 20.04.2013; з 21.05.2013 по 16.04.2014; з 16.05.2014 по 29.03.2015; з 02.04.2015 по 13.07.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17.06.2024 він звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення йому пенсії за віком, так як на момент звернення досяг 60 років та набув понад 30 років страхового стажу.

В порядку екстериторіальності заява позивача була розглянута відповідачем - ГУПФУ в Сумській області.

За результатами розгляду відповідач прийняв рішення від 24.06.2024 № 34, яким відмовив позивачу у призначенні пенсії.

Підставою для відмови у призначенні пенсії стало те, що відповідач не врахував спірні періоди роботи, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Позивач зазначає, що записи у трудовій книжці не містять виправлень, всі записи внесено, маються усі відповідні печатки, тому незарахування відповідачем спірних періодів роботи призвело до прийняття протиправного рішення про відмову у призначенні пенсії.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 12.07.2024 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

21.08.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, в якому додатково вказано, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років. Страховий стаж особи - 19 років 02 місяці 07 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки з 01.07.2000 по 27.06.2010; з 16.07.2010 по 27.06.2011; з 07.07.2011 по 20.04.2013; з 21.05.2013 по 16.04.2014; з 16.05.2014 по 29.03.2015; з 02.04.2015 по 13.07.2021 у зв`язку з відсутністю інформації про сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На час прийняття рішення у даній справі відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Згідно з частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносин.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Трудова книжка серії НОМЕР_2 щодо спірних пільгових періодів роботи позивача містить такі записи:

МК «Мосгортранс» 6-й автобусний парк:

запис № 13 від 09.09.1997 прийнято водієм автобуса по 3-му класу на тимчасову роботу по вахтовому методу на міські регулярні пасажирські маршрути;

запис № 15 від 07.07.2003 внесено запис про реорганізацію підприємства в ДУП м. Москва «Мосгортранс» філія 6-й автобусний парк;

запис № 16 від 01.01.2002 вважати водієм замовного автобуса 3-го класу;

запис № 17 від 31.12.2006 звільнено у зв`язку з закінченням строку трудового договору;

запис № 18 від 01.01.2007 прийнято водієм автобуса 3-го класу на замовні перевезення за трудовим договором;

запис № 19 від 30.06.2007 звільнено у зв`язку з закінченням строку трудового договору;

запис № 20 від 01.07.2007 прийнято водієм автобуса 3-го класу на замовні перевезення за трудовим договором;

запис № 21 від 29.07.2008 звільнено у зв`язку з закінченням строку трудового договору;

Філія 6-й автобусний парк ДУП «Мосгортранс»:

запис № 22 від 03.07.2008 прийнято водієм автобуса по 3-му класу на замовні перевезення за трудовим договором;

запис № 23 від 28.06.2009 звільнено у зв`язку з закінченням строку трудового договору;

Трудова книжка серії НОМЕР_3 щодо спірних пільгових періодів роботи позивача містить такі записи:

Філія 6-й автобусний парк ДУП «Мосгортранс»:

запис № 1 від 29.06.2009 прийнято водієм автобуса 3-го класу на замовні перевезення;

запис № 2 від 27.06.2010 звільнено у зв`язку з закінченням строку трудового договору;

запис № 3 від 16.07.2010 прийнято водієм автобуса 3-го класу на регулярні міські пасажирські маршрути;

запис № 4 від 27.06.2011 звільнено у зв`язку з закінченням строку трудового договору;

запис № 5 від 07.07.2011 прийнято водієм автобуса працюючого на регулярних міських лініях 3-й клас;

запис № 6 від 05.06.2012 звільнено у зв`язку з закінченням строку трудового договору;

запис № 7 від 06.06.2012 прийнято водієм автобуса працюючого на регулярних міських лініях по 3-му класу;

запис № 8 від 20.04.2013 звільнено у зв`язку з закінченням строку трудового договору;

запис № 9 від 21.05.2013 прийнято водієм автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів по 3 класу;

запис № 11 від 16.04.2014 звільнено у зв`язку з закінченням строку трудового договору;

запис № 12 від 16.05.2014 прийнято водієм автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів по 5 розряду;

запис № 13 від 29.03.2015 звільнено у зв`язку з закінченням строку трудового договору;

запис № 14 від 02.04.2015 прийнято в відділ експлуатації в автоколону № 4 водієм автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів по 5 розряду;

запис № 15 від 01.12.2015 переведено на посаду водія автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів по 5 розряду відділу експлуатації в філію 3-й автобусний парк ДУП «Мосгортранс»;

запис № 17 від 13.07.2021 звільнено за згодою сторін.

17.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Заяву позивача про призначення пенсії було передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області за принципом екстериторіальності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 24.06.2024 № 34 за результатами розгляду заяви позивача від 17.06.2024 відмовлено в призначенні пенсії. В обґрунтування оскарженого рішення ГУПФУ в Сумській області послалося на те, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки з 01.07.2000, у зв`язку з відсутністю інформації про сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У спірних правовідносинах із 01.01.2004 таким законом є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, який був прийнятий на зміну положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII.

Статтею 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ст. 1 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

За приписами статті 20 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 № 5067-VI права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Міждержавна Угода між урядом України та урядом Російської Федерації від 14.03.1993 "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн", встановлює, що питання пенсійного забезпечення регулюється Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та двосторонніми угодами в цій галузі. Вказана Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлено чи буде встановлено законодавством держав-учасниць Угоди.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Зі змісту наведених положень Угоди, суд доходить висновку, що її положення розповсюджуються також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних і з їх перерахунком. Наведене також підтверджує, що діюче в Україні пенсійне законодавство передбачає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території Російської Федерації або на підприємстві зареєстрованому на території Російської Федерації після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески можуть сплачуватися в Росії. Тобто існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Таким чином, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права особи на пенсію та при її обчисленні.

Крім того, відповідно до статті 11 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення документи, що необхідні для пенсійного забезпечення, видані в установленому порядку на території держав-учасниць, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

Частиною 2 ст. 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів" від 15.04.1994, ратифікованої Законом України від 11.07.1995 № 290/95-ВР, трудовий стаж, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Судом встановлено, що єдиною підставою у не зарахуванні відповідачем спірних періодів є не підтвердження сплати страхових внесків Державним унітарним підприємством «Мосгортранс» за періоди з 01.07.2000 по 27.06.2010; з 16.07.2010 по 27.06.2011; з 07.07.2011 по 20.04.2013; з 21.05.2013 по 16.04.2014; з 16.05.2014 по 29.03.2015; з 02.04.2015 по 13.07.2021.

При цьому суд наголошує, що записи спірних періодів роботи позивача з 01.07.2000 по 27.06.2010; з 16.07.2010 по 27.06.2011; з 07.07.2011 по 20.04.2013; з 21.05.2013 по 16.04.2014; з 16.05.2014 по 29.03.2015; з 02.04.2015 по 13.07.2021 на Державному унітарному підприємстві «Мосгортранс» оформлені у трудовій книжці серії НОМЕР_2 та у трудовій книжці серії НОМЕР_3 , які належить позивачу, у відповідності до вимог чинного на момент внесення записів законодавства, жодних виправлень, закреслень тощо, не містять. Відповідач не ставить під сумнів достовірність та точність внесених до трудової книжки записів про роботу позивача.

Водночас суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Так, відмова у зарахуванні стажу з єдиної підстави такої як не підтвердження сплати страхових внесків роботодавцем є протиправною, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар за ймовірні порушення роботодавцем, а не працівником вимог законодавства.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 23.03.2019 у справі № 688/947/17, від 09.09.2019 у справі № 242/5448/16-а, від 31.10.2019 у справі № 235/7373/16.

Крім того, невиконання страхувальником обов`язку зі сплати страхових внесків не може позбавляти особу соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, адже суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту населення.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 144/669/17 та від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, у яких зроблено висновок, що несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що в силу пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тож припинення участі Російської Федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.

Крім того, суд зазначає, що надані позивачем первинні документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії тільки з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво з країною-агресором.

Більше того, вказані записи в трудовій книжці містять посилання на відповідні документи, на основі яких вони вчинені (накази) та не містять помилок, неточностей, підтирань чи виправлень, а тому не викликають сумнівів.

Жодних зауважень до даних періодів роботи позивача у пенсійного органу не було.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 24.06.2024 № 34 про відмову у призначенні позивачу пенсії, що має наслідком його скасування.

Отже, проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що до стажу позивача слід зарахувати спірний період його роботи на території російської федерації.

Таким чином, на переконання суду, відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи з 01.07.2000 по 27.06.2010; з 16.07.2010 по 27.06.2011; з 07.07.2011 по 20.04.2013; з 21.05.2013 по 16.04.2014; з 16.05.2014 по 29.03.2015; з 02.04.2015 по 13.07.2021 на Державному унітарному підприємстві «Мосгортранс» у зв`язку із несплатою страхових внесків.

Підсумовуючи встановлені при розгляді справи обставини та надану їм оцінку, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 24.06.2024 № 34 про відмову позивачу у призначенні пенсії; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 17.06.2024 про призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до загального страхового стажу періоди роботи водієм автобуса в Державному унітарному підприємстві «Мосгортранс» з 01.07.2000 по 27.06.2010; з 16.07.2010 по 27.06.2011; з 07.07.2011 по 20.04.2013; з 21.05.2013 по 16.04.2014; з 16.05.2014 по 29.03.2015; з 02.04.2015 по 13.07.2021, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги слід задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Ухвалою суду від 12.07.2024 позивачу відстрочено сплату судового збору у розмірі 968,96 грн до ухвалення судового рішення в справі.

Відповідно до частини другої статті 133 КАС України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 968,96 грн слід стягнути до Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Сумській області.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (код за , місцезнаходження: м. Суми, вул. Степана Бандери, буд. 43) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 24.06.2024 № 34 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.06.2024 про призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до загального страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 водієм автобуса в Державному унітарному підприємстві «Мосгортранс» з 01.07.2000 по 27.06.2010; з 16.07.2010 по 27.06.2011; з 07.07.2011 по 20.04.2013; з 21.05.2013 по 16.04.2014; з 16.05.2014 по 29.03.2015; з 02.04.2015 по 13.07.2021, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області до Державного бюджету України судовий збір у сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім грн 96 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.О. Свергун