Справа № 380/28741/23
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/28741/23 пров. № А/857/15821/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Хомин Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року про залишення позову без розгляду у справі №380/28741/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Мричко Н.І. ,

час ухвалення судового рішення 05.06.2024,

місце ухвалення судового рішення м. Львів,

дата складання повного тексту судового рішення 05.06.2024,

В С Т А Н О В И В :

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - апелянт, позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо відсутності дій з розгляду та надання відповіді на рапорт ОСОБА_1 від 13.09.2023 стосовно прийнятого рішення щодо звільнення ОСОБА_1 військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 на підставі абз. 1, п.п «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», саме у зв`язку з вихованням дитини - інваліда віком до 18 років;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 від 13.09.2023 стосовно прийнятого рішення щодо звільнення ОСОБА_1 військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 на підставі абз. 1, п.п «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме у зв`язку з вихованням дитини - інваліда віком/18 років, про що надати письмову відповідь у відповідності до 112, 115 Дисциплінарного Статусу Збройних Сил України і змісту статті 20 Закону України «Про звернення громадян».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05.06.2024 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - залишено без розгляду на підставі п. 4 ч 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з неявкою позивача у судові засідання призначені на 24.04.2024, 15.05.2024 та 05.06.2024.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у адміністративній справі є незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач ухвалу від 08.04.2024 про перехід з спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи №380/28741/23 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не отримував, документальне підтвердження отримання цієї ухвали відсутнє.

Крім того, весь цей період, а також на дату суду 05.06.2024, він знаходився на лікуванні, а отримання цієї ухвали позбавило його права подати заяву про перенесення судового засідання або неможливість прибуття до суду у зв`язку з лікуванням.

В ухвалі суду від 05.06.2024 вказано, що позивач у судові засідання 24.04.2024, 15.05.2024 та 05.06.2024 не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце їх проведення, не повідомив суд про причини своєї неявки, заяв про відкладення розгляду справи, а також про розгляд справи без його участі до суду не надходило, що суд першої інстанції розцінив як втрату процесуального інтересу до розгляду та вирішення справи.

Апелянт повідомив, що повісток про проведення вказаних судових засідань не отримував, а відповідне документальне підтвердження отримання цих повісток - відсутнє.

Перебування на лікуванні унеможливило прибуття до суду.

ОСОБА_1 просив скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05.06.2024 про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Залишаючи позовну заяву без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що 08.04.2024 суд постановив ухвалу про перехід зі спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи №380/28741/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач у судові засідання призначені на 24.04.2024, 15.05.2024 та 05.06.2024 не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце їх проведення. Не повідомив суд про причини своєї неявки, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

За таких обставин, розцінив неприбуття у судові засідання позивача, як втрату ним процесуального інтересу до розгляду та вирішення справи.

З цього приводу колегією суддів з`ясовано таке.

11.12.2023 провадження у цій справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами.

В матеріалах справи міститься супровідний лист від 14.12.2023 про скерування вказаної ухвали позивачу, однак спосіб її скерування, а також докази її одержання/неодержання позивачем - відсутні.

08.04.2024 Львівським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу про перехід з спрощеного провадження без виклику сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 24.04.2024 о 10:30 год.

Згідно з довідкою про доставку електронного листа, вказану ухвалу скеровано одержувачу ОСОБА_1 на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 та документ доставлено до електронної скриньки 16.04.2024.

Згідно з протоколом судового засідання від 24.04.2024розгляд справи відкладено на 15.05.2024 о 10:00 год у зв`язку з неявкою сторін.

Повістку про виклик до суду згідно з довідкою про доставку електронного листа скеровано одержувачу ОСОБА_1 на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 та документ доставлено до електронної скриньки 24.04.2024.

Згідно з протоколом судового засідання від 15.05.2024 розгляд справи відкладено для повторного виклику сторін на 05.06.2024 на 10:00 год.

Згідно з довідкою про доставку електронного листа документ в електронному вигляді «повістка про виклик до суду в адміністративній справі» скеровано одержувачу ОСОБА_1 на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 та документ доставлено до електронної скриньки 15.05.2024.

Згідно з протоколом судового засідання від 05.06.2024 сторони в судове засідання не з`явилися повторно, позивач не прибув втретє, постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Проаналізувавши викладене у сукупності, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 5 ст. 205 КАС України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи.

Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 240 КАС України обумовлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених ч. 5 ст. 205, п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України, можливе виключно за наявності сукупності таких умов:

а) належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання;

б) відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності;

в) неявка позивача в судове засідання (підготовче засідання) без поважних причин або неповідомлення ним про причини такої неявки;

г) неможливість розгляду справи по суті за відсутності позивача;

ґ) відсутність вимоги відповідача щодо розгляду справи по суті на підставі наявних у ній доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2023 у справі №9901/278/21, Верховного Суду від 06.04.2023 у справі №9901/345/21, від 06.08.2024 у справі №420/19844/23, від 19.09.2018 у справі №826/10538/17, що враховується судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Письмовими доказами, долученими до матеріалів справи підтверджується, що ухвала від 08.4.2024 та повістки про виклик у судове засідання направлялись позивачу на його електрону адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.

Згідно з ч. 1 ст. 124 КАС України, судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.

Судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється:

Судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється:

1) за наявності в особи електронного кабінету - шляхом надсилання повістки до її електронного кабінету;

2) за відсутності в особи електронного кабінету - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КАС України у разі відсутності в адресата електронного кабінету повістка вручається під розписку. Повістка може бути вручена безпосередньо в суді. Суд може за згодою учасника справи видати йому повістку для вручення іншій особі, яка викликається до суду..

У розумінні Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21, офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС. (у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Особливу увагу слід звернути на те, що офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі. Разом з цим надсилання процесуальних документів на електронну адресу сторони у справі, вказану в документах, що подавались до суду не заборонена, та може здійснюватися як додаткова, однак такі дії не можуть замінити належне надсилання судової документації відповідно до ст. 251 КАС України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2024 у справі №454/1883/22).

На переконання суду, такий висновок є правозастосовним стосовно надсилання тексту судових повісток, процесуальних ухвал.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази того, що вказана в позовній заяві позивача електронна адреса є його офіційною електронною адресою.

Згідно даних КП «ДСС» ОСОБА_1 не є користувачем «Електронного кабінету», зареєстрованого в ЄСІТС.

Статтею 124 КАС України встановлено загальне правило здійснення судового виклику осіб, які беруть участь у справі, шляхом надсилання повісток на їх адреси рекомендованою кореспонденцією або кур`єром зі зворотною розпискою. Доказом вручення повістки, а відтак і доказом повідомлення особи про дату, час і місце судового розгляду справи, є зворотна розписка в отриманні повістки, підтверджена підписом фізичної особи або відповідної службової особи (в разі направлення повістки юридичній особі).

Згідно з ч. 1 ст. 129 КАС України за письмовою заявою учасника судового процесу, який не має електронного кабінету, текст повістки надсилається йому судом електронною поштою, факсимільним повідомленням, телефонограмою, текстовим повідомленням з використанням мобільного зв`язку на відповідну адресу електронної пошти, номер факсу, телефаксу, телефону, зазначені у відповідній письмовій заяві.

Конституційний Суд України у Рішенні від 13.12.2011 у справі №17-рп/2011 (справа за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України), вирішуючи питання щодо конституційності положень статті 38 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15.12.2017), яка кореспондується зі статтею 129 КАС у чинній редакції, стосовно виклику до суду шляхом надсилання тексту повістки електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою вказав, що такий порядок є обов`язковим лише для суб`єктів владних повноважень, а стосовно інших осіб - виключно за їх вибором. За висновком Конституційного Суду законодавець у такий спосіб розширив зміст процесуального права особи на отримання повідомлення про виклик до суду, встановивши додаткові можливості особи отримувати таке повідомлення.

Колегія суддів констатує, що у справі, що розглядається, відсутня заява позивача або його представника про надсилання тексту повістки електронною поштою або повідомлення телефонограмою, що свідчить про те, що позивач не був належним чином повідомлені про розгляд справи в судовому засіданні 24.04.2024, 15.05.2024 та 05.06.2024.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 30.01.2023 у справі №140/5484/21, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Поряд з вказаним, як видно зі змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції не встановлював наявність факту неможливості розгляду справи по суті за відсутності позивача чи його представника, що є обов`язковою складовою при вирішенні питання щодо залишення адміністративного позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що з моменту відкриття провадження - 11.12.2023 до моменту постановлення ухвали про призначення судового засідання - 08.04.2024 пройшло більше 60 днів, відповідно до приписів ст. 258 КАС України, відповідно, позивач мав обґрунтовані очікування на ухвалення рішення у цій справі, а тому відсутні підстави стверджувати про втрату ним процесуального інтересу до розгляду та вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постановлена судом першої інстанції ухвала про залишення адміністративного позову без розгляду є передчасною та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду від 05.06.2024 - скасуванню, у зв`язку з порушенням норм процесуального права та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 2, 124, 126, 129, 205, 229, 240, 243, 308, 311, 312, 313, 320, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, апеляційний суд,-,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року про залишення позову без розгляду у справі №380/28741/23 - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 03.09.24