Справа № 420/1601/24
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/1601/24

Перша інстанція: суддя Бойко О.Я.,

судді-доповідачаШляхтицького О.І.,

суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.05.2024 у справі № 420/1601/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області № 91 від 05.12.2023 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України Про державну службу.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 час проходження військової строкової служби у Збройних Силах колишнього СРСР в період з 11.05.1975 по 15.05.1977.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу на підставі заяви від 29.11.2023 та здійснити йому виплату з 29.11.2023 з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що час проходження ним військової строкової служби у Збройних Силах колишнього СРСР в період з 11.05.1975 по 15.05.1977, що підтверджується записами у його військовому квитку серії НОМЕР_1 від 19.05.1986 має бути враховано до стажу державної служби, який станом на 01.05.2016 з урахуванням інших періодів роботи на державній службі складає 11 років 7 місяців 26 днів, що дає позивачу право на одержання пенсії державних службовців.

Таким чином, позивач не погоджується із оскаржуваним рішенням та вважає дії відповідача щодо відмови у переведенні його на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу протиправними, а тому звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

29.01.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема, представник відповідача звернув увагу, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ Про державну службу після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

При цьому, на час звернення із заявою про переведення на інший вид пенсії відповідно до Закону України Про державну службу позивач станом на 1 травня 2016 року має 9 років 7 місяців 25 днів стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ (з 07.09.2006 до 01.05.2016). З огляду на зазначене відповідач правомірно прийняв рішення про відмову позивачу у перерахунку з пенсії за віком на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу через відсутність необхідного стажу станом на 01.05.2016.

21.02.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він просив задовольнити позовну заяву з підстав, які викладені у позовній заяві.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 08.05.2024 у справі № 420/1601/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області № 91 від 05.12.2023 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України Про державну службу.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 час проходження військової строкової служби у Збройних Силах колишнього СРСР в період з 11.05.1975 по 15.05.1977.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.11.2023 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував те, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

- інші доводи відтворюють зміст відзиву на позовну заяву.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення. Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 01.10.2017.

29.11.2023 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перехід з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу

Вказану заяву за принципом екстериторіальності розглянуто відповідачем, Головним управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, та прийнято оскаржуване рішення № 91 від 05.12.2023.

У вказаному рішенні відповідач зазначив наступне: На час звернення із заявою про переведення на інший вид пенсії відповідно до Закону України Про державну службу ОСОБА_1 станом на 1 травня 2016 року має 9 років 7 місяців 25 днів стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 (із 07.09.2006 до 01.05.2016). З огляду на зазначене, відділ перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 у перерахунку з пенсії за віком на пенсію за віком Про державну службу через відсутність необхідного стажу станом на 01.05.2016 .

Не погоджуючись із даним рішенням позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що час проходження військової служби зараховується громадянам до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Оскільки позивач в період з 11.05.1975 по 15.05.1977 проходив службу в Збройних Силах Союзу ССР, суд враховуючи п. 8 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу №889-VIII дійшов висновку , що вказаний період має бути зарахований до стажу державної служби на підставі Порядку обчислення стажу державної служби №283.

З урахуванням викладеного, суд виснував, що відповідачем протиправно було відмовлено позивачу у переведенні його на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, оскільки з визначеним відповідачем стажу державної служби років 9 років 7 місяців 25 днів та зарахування періоду проходження строкової військової служби, в цілому становить більше 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що є достатньо згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

До 01.05.2016 пенсійне забезпечення державних службовців було врегульоване нормами Закону України Про державну службу №3723-XII від 16.12.1993.

01.05.2016 набув чинності Закон № 889-VIII, підпунктом 1 пункту 2 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 , № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 91 від 05.12.2023 позивачу відмовлено у переході на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу, оскільки станом на 01.05.2016 стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ становить 9 років 7 місяців 25 днів з необхідних 10 років.

Відповідно до матеріалів пенсійної справи позивач із 07.09.2006 по 01.05.2016 (9 років 7 місяців 25 днів) перебував на посадах визначених ст. 25 Закону №3723-XII, що узгоджується з даними його трудової книжки.

Однак, згідно форми РС-право, позивач в період з 11.05.1975 по 15.05.1977 проходив строкову військову службу у Збройних Силах колишнього СРСР, що узгоджується з військовим квитком серії НОМЕР_1 .

Разом з тим, пенсійним органом проходження позивачем строкової військової служби зараховано лише до страхового стажу.

Відповідно до п. 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 було затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (Порядок № 283).

Отже, до спірних правовідносин підлягає застосуванню Порядок № 283 (вказаний правовий висновок відображено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 735/939/17).

Відповідно до пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 283 до стажу державної служби включається також: час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Відповідно до ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення військова служба зараховується до стажу роботи незалежно від місця її проходження.

Положеннями ч. 1 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з п. 1 ст. 8 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Таким чином, з наведених положень слідує, що час проходження військової служби зараховується громадянам до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Так, оскільки позивач в період з 11.05.1975 по 15.05.1977 проходив службу в Збройних Силах Союзу ССР, суд, враховуючи п. 8 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу №889-VIII дійшов висновку, що вказаний період має бути зарахований до стажу державної служби на підставі Порядку обчислення стажу державної служби №283.

Інших підстав для незарахування вищевказаного періоду військової служби позивача до стажу державної служби стажу апелянтом не наведено, а колегією суддів не встановлено.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідачем протиправно було відмовлено позивачу у переведенні його на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, оскільки з визначеним відповідачем стажу державної служби років 9 років 7 місяців 25 днів та зарахування періоду проходження строкової військової служби, в цілому становить більше 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що є достатньо згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Апеляційний суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на зазначене, правильним є висновок суду першої інстанції, що для належного захисту порушених прав позивача, необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 час проходження військової строкової служби у Збройних Силах колишнього СРСР в період з 11.05.1975 по 15.05.1977.

Доводи апеляційної скарги.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.05.2024 у справі № 420/1601/24 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді С.Д. Домусчі Г.В. Семенюк