Справа № 160/14081/24
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лозицької І.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нараховувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01.01.2024 р. і далі, для чого:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 не отриману суму пенсій з 01.01.2024р. до дня її нарахування.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та доказів на його обґрунтування.
Окрім того, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у встановлений для відзиву строк слід було подати належним чином завірену копію пенсійної справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з урахуванням постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2015р. встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом для виїзду за кордон та з грудня 1999 року постійно мешкає на території Ізраїлю та перебуває на консульському обліку Посольства України в Державі Ізраїль.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та йому було призначено пенсію за віком на загальних підставах з 09.09.1996р.
В наданих до суду матеріалах пенсійної справи наявна копія довіреності від 24.11.2021р., яка містить посилання , що строк її дії встановлений до 24.11.2024р. та представник має право представлення інтересів позивача, в тому числі в органах ПФУ щодо подачі від його імені заяв і документів для поновлення виплати раніше призначеної пенсії, розрахунку розміру пенсії та її подальшої виплати на його поточний рахунок в « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та отримання пенсії у відділеннях поштового зв`язку Укрпошти.
В даній довіреності зазначений паспорт позивача паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 06.09.2019р. органом 21SR.
13.09.2023р. представник позивача ОСОБА_2 , надала заяву про виплату пенсії від 26.07.2023р. та подала копію довіреності від 26.07.2023р.
Заява про продовження виплати пенсії за довіреністю, починаючи з 01.01.2024р. була складена позивачем та засвідчена у Посольстві України в Державі Ізраїль 13.12.2023р. та надіслана відповідачу.
Стосовно зміни паспортних даних повідомлено, що в наданих нових паспортних даних та паспортних даних зазначених у довіреності є розбіжності, тому підстави для зміни відсутні.
У разі надання позивачем до територіального органу Пенсійного фонду України оновленої довіреності та заяви про продовження виплати пенсії за довіреністю, у відомості буде проставлена відмітка про виплату пенсії за довіреністю та змінено паспортні дані.
Також позивачу роз`яснені положення Порядку виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020р. № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги».
З 01.01.2024 виплату пенсії припинено у зв`язку з тривалою неоплатою та у разі наявності особисто поданої заяви буде розглянуто питання поновлення та виплати раніше призначеної пенсії.
На момент звернення уповноваженого представника ОСОБА_1 у відділення поштового зв`язку щодо отримання пенсійних коштів у відомостях на виплату пенсії, грошової допомоги була відсутня відмітка пенсійного фонду щодо продовження виплати пенсії згідно довіреності. У зв`язку із чим, пенсійні кошти виплачені не були.
За відсутності відповідної відмітки у відомості, списку виплата пенсії, грошової допомоги за довіреністю, з дати вчинення якої минув рік і більше не проводиться.
Отже, між сторонами виник спір з приводу відмови виплати пенсії представнику позивача та припинення виплати пенсії з 01.01.2024р.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності.
Тобто, закон передбачає можливість виплати пенсії за довіреністю за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності ( у разі якщо довіреність видана на строк більше одного року).
Заява про виплату пенсії за місцем фактичного проживання через уповноважену організацію подається заявником згідно з Порядком виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020р. № 1279.
Пунктом 32 Порядку № 1279 передбачено, що пенсія та грошова допомога можуть виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначається законом.
Після виплати пенсії, грошової допомоги за довіреністю вперше довіреність на виплату пенсії, грошової допомоги вилучається і зберігається в окремій справі у виплатному об`єкті. Якщо виплата пенсії, грошової допомоги проводиться за довіреністю на вчинення різних правочинів, якою передбачено неодноразове отримання виплат, у виплатному об`єкті зберігається копія такої довіреності.
Якщо довіреність оформлено на строк понад один рік, одержувач після закінчення кожного року дії довіреності особисто звертається до відповідного уповноваженого органу із заявою щодо продовження виплати за довіреністю.
Через рік дії довіреності уповноважений орган у відомості, списку навпроти прізвища одержувача проставляє відмітку щодо поновлення заяви про виплату пенсії, грошової допомоги за довіреністю.
За відсутності відповідної відмітки у відомості, списку виплата пенсії, грошової допомоги за довіреністю, з дати вчинення якої минув один рік і більше, не проводиться.
Відповідно до ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.
З аналізу ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можна зробити висновок, що припинення виплати пенсії можливе лише на підставі відповідного рішення органу ПФУ та перелік підстав для припинення виплати пенсії є вичерпним і передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав тільки в випадках, прямо передбачених законом.
Під час розгляду справи відповідачем не надано до суду рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про припинення виплати позивачу пенсії із зазначенням підстав такого припинення.
Зі змісту відзиву вбачається, що підставою припинення виплати відповідачем пенсії стало те, що позивач не подавав заяву щодо поновлення виплати пенсії з червня 2023 року в установленому законом порядку до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, ні особисто, ні через представника.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем виконаний обов`язок, визначений п. 32 Порядку № 1279 і після закінчення кожного року дії довіреності позивач особисто звертається до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою щодо продовження виплати за довіреністю, посвідченою у Посольстві України в Державі Ізраїль.
Зі змісту заяви позивача від 17.12.2023р. вбачається, що він просить у всіх пенсійних документа, у тому числі і у відомості на виплату пенсії, вказувати паспортні дані його чинного паспорту НОМЕР_1 .
Представник відповідача у своєму відзиві зазначає, що стосовно зміни паспортних даних, в наданих нових паспортних даних та паспортних даних зазначених у довіреності є розбіжності, тому підстави для зміни відсутні.
З наявної в матеріалах пенсійної справи копії довіреності від 24.11.2021р. вбачається, що номер паспорту громадянина України для виїзду закордон вказаний НОМЕР_1 .
Копія цього паспорту також наявна в матеріалах пенсійної справи та додана до заяви позивача від 25.08.2020р. про поновлення виплати пенсії з 07.10.2009р.
А тому, суд вважає безпідставним твердження представника відповідача, що номер паспорту позивача не збігається з його номером паспорту, вказаним у довіреності.
Щодо посилань позивача на пропуск відповідачем строку на подачу відзиву слід зазначити наступне.
З наявної в матеріалах справи довідки про доставку електронного документу вбачається, що відповідачем копія ухвали про відкриття провадження була отримана 03.06.2024р. о 22год. 06хв., а тому встановлений ухвалою про відкриття провадження п`ятнадцяти денний строк закінчився 19.06.2024р.
Разом з тим, відповідачем відзив сформований в системі «Електронний суд» 28.06.2024р., з пропуском на 9 днів встановленого судом строку.
Верховний Суд у постанові від 22.09.2022р. у справі № 500/1912/22 зазначив, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд, згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи, що відповідачем пропущений строк на подачу відзиву на незначний час, застосування до нього наслідків пропуску строку з огляду на вищевказані роз`яснення Верховного Суду є надмірним формалізмом.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до приписів ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.
Щодо розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд зазначає, що відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 1211 грн. 20 коп.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позову в розмірі 1211 грн. 20 коп. з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нараховувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01.01.2024 р. і далі, для чого:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 не отриману суму пенсій з 01.01.2024р. до дня її нарахування.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька