Справа № 522/9234/24
Суддя: Свячена Ю. Б.
Дата ухвалення: 2024-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/9234/24
Провадження № 2-а/522/151/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2024 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Сировій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Голосов Юрій Валерійович звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про визнання противоправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ОДП №7340572 від 03.06.2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 22 травня 2024 року інспектор з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Сігаєв Павло Олександрович склав повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серія ОДУ № 7246373, згідно з яким 22 травня 2024 року за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 26, водій автомобілю марки "Volkswagen Touareg" реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , порушив правила паркування транспортних засобів, а саме не сплатив вартість послуг користування майданчиком з платного паркування, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

03 червня 2024 року інспектор з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Сігаєв Павло Олександрович, на підставі вищевказаного повідомлення виніс постанову серії ОДП № 7340572 про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) на ОСОБА_1 в виді штрафу в розмірі 400,00 грн.

Як власник автомобілю марки "Volkswagen Touareg" реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , саме ОСОБА_1 22 травня 2024 року керував транспортним засобом, та дійсно здійснив паркування за адресою: АДРЕСА_1 , проте, діючи відповідно до рішення Виконкому Одеської міської ради №255 від 27 липня 2023 року , будучи учасником бойових дій, про що має відповідне посвідчення, позивач розмістив під лобовим склом свого автомобілю, у спосіб, що дозволяє ідентифікувати його зміст, що підтверджується фотознімками автомобілю марки "Volkswagen Touareg" реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , які було зроблено безпосередньо інспектором з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради ОСОБА_2 та розміщені на веб-сайті https://carparking.omr.gov.ua

З урахуванням того, що інспектором не зафіксовано доказів про то, що позивачем вчінені всі необхідні дії для його ідентифікації, як особи, яка має право на безоплатне паркування транспортного засобу, що призвело до винесення незаконної постанови серії ОДП № 7340572, у зв`язку із чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, та просить її скасувати, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 152-1 КУпАП закрити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2024 року матеріали справи були передані для розгляду по суті судді ОСОБА_3 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 09 серпня 2024 року.

12 липня 2024 року відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому посилаючись на те, що позивачем не надано доказів того, що під лобовим склом було розміщено копію посвідчення учасника бойових дій, вважає дії інспектора під час виявлення адміністративного правопорушення та винесення постанови цілком правомірними і такими, що відповідають діючому законодавству, що порушують Правила дорожнього руху України та передбачені ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, а позов безпідставним та необґрунтованим.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся у встановленому законом порядку. 09 серпня 2024 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю.

Представник відповідача в судовому засіданні просив фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати, позовні вимоги не визнав, просив позов залишити без задоволення, пояснивши, що постанова інспектора з паркування про накладення адміністративного стягнення у вигляду штрафу є законною, оскільки позивачем не було розміщено копії посвідчення учасника бойових дій під лобовим склом свого автомобілю, у спосіб, що дозволяє ідентифікувати його зміст.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, письмові докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог, вислухавши думку представника відповідача, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно із постановою серії ОДП № 7340572 від 03 червня 2024 року про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), відповідно до повідомлення серія ОДУ № 7246373, до ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення в виді штрафу в розмірі 400,00 грн.

Також, позивачем надано копію посвідчення учасника бойових дій на ОСОБА_1 , серія НОМЕР_3 , яке є безтерміновим і дійсно на всій території України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно із ст. 1 КУпАП, є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, що передбачено ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється статтею 7 КУпАП, якою визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції інспектора з паркування, здійснюється на основі суворого додержання принципу законності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідно до положень ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 КУпАП. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та шостою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 КУпАП, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій КУпАП, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 КУпАП, на місці вчинення правопорушення).

Таким чином, вказаними нормами встановлено спеціальний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до відповідальності у відповідності до положень ст. 14-2 КУпАП, як власника транспортного засобу. Стаття 279-1 КУпАП не передбачає процесуальних прав та гарантій, визначених у ч. 2 ст. 254 та ч. 1 ст. 268 КУпАП, а ч. 3 ст. 279-1 КУпАП передбачає обов`язок посадової особи уповноваженого на розгляд справи винести постанову про накладення адміністративного стягнення безпосередньо на місці виявлення вчиненого правопорушення.

Позивач в своєму позові зазначає, що інспектором з паркування необґрунтовано застосовано до нього положення ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення, у зв`язку з тим, що самим позивачем було розміщено під лобовим склом автомобілю марки "Volkswagen Touareg" реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , посвідчення учасника бойових дій у спосіб, що дозволяло ідентифікувати його зміст, що підтверджується фотознімками зробленими інспектором.

З доданої до позову та наданої відповідачем разом з відзивом фотофіксації не вбачається, що в автомобілі, який припарковано не розміщено під лобовим склом копії посвідчення учасника бойових дій, а фотознімки зроблені таким чином, що не дозволяють ідентифікувати зміст того аркуша, який міститься під склом.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що позивачем не було розміщено посвідчення учасника бойових дій під лобовим склом автомобілю, оскільки це порушення не було підставою для винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою вказаної статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 5 ст. 242 КАС України, встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд в постанові від 13 лютого 2023 року у справі №160/20648/21 зазначив, що частиною 2 статті 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

В постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а Верховний Суд зазначив, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» («Ireland v. The United Kingdom», заява № 5310/71), та який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1-3 ст. 242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Суд підкреслює, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04 п. 58, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Враховуючи всі наведені обставини, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, щодо їх належності, допустимості, достовірності, суд за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, оскільки у справі немає беззаперечних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, то склад цього правопорушення відсутній, а тому постанову Олександровича серії ОДП №7340572 від 03 червня 2024 року слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 143 КАС України, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат, суд в разі постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 23, 38, 122, 245, 254, 256, 268, 289, 293 КУпАП, ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 102, 158-163 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови задовольнити.

Постанову у справі про про адміністративне правопорушення серії ОДП №7340572 від 03 червня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 152-1 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Ю. Б. Свячена

09.08.24