Справа № 734/2298/24
Суддя: Соловей В. В.
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/734/33/24 Справа № 734/2298/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 вересня 2024 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді Соловей В.В.,

секретар судових засідань Мухін Ю.А.,

із участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції і третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (на стороні відповідача), - Інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП капітана поліції Ковальова Андрія Володимировича про визнання протиправною і скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, відшкодування моральної (немайнової) шкоди,

у с т а н о в и в:

із адміністративним позовом про визнання протиправною і скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, відшкодування моральної (немайнової) шкоди у Козелецький районний суд Чернігівської області звернувся ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції. Позовні вимоги позивачем ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що 24 травня 2024 року інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 УПП в Чернігівській області ДПП Ковальовим А.В. винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2227523, відповідно до якої його, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, і накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. Вказана постанова є необґрунтованою, винесена з грубим порушенням чинного законодавства, викладені у її змісті обставини правопорушення є такими, що не відповідають фактичним обставинам, а розгляд справи є неповним та необ`єктивним. Під час розгляду справи і винесенні постанови поліцейським ОСОБА_2 проігноровані норми чинного законодавства в частині вимог щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, його пояснення та клопотання, що заявлені до розгляду справи про адміністративне правопорушення, не надана можливість скористатись правовою допомогою. 24 травня 2024 року рухався у крайній правій смузі руху зі сторони м. Чернігова у напрямку м. Києва. Заїхавши у с. Кіпті, знизив швидкість до допустимої і, проїжджаючи під транспортною розв`язкою зі сторони траси М-02 Кіпті-Глухів-Бачівськ, та побачивши, що з неї виїжджають попереду у його смугу руху інші два транспортні засоби (вантажний і легковий автомобілі), а також зафіксувавши, що на узбіччі стоїть працівник поліції, щоб не створювати аварійної ситуації, завчасно перебудувався в ліву смугу руху у тому ж напрямку. Наблизившись до пішохідного переходу, за яким знаходився працівник поліції, побачив, що той вказав на його транспортний засіб із вимогою зупинитись. Після зупинки у поліцейського запитав про причину зупинки, на що той відповів про порушення ПДР у частині руху в лівій смузі руху, вказавши про п. 11.2 ПДР. Поліцейському надав пояснення про те, що рух у лівій смузі руху дозволений, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом. Швидкість автомобіля, яким керував, була вищою, ніж у транспортних засобів, що виїжджали із транспортної розв`язки. Вантажний і легковий автомобілі виїхали одразу не в смугу для розгону (де стояв поліцейський, що є порушенням ПДР), а одразу в правий ряд, і це б створило аварійну ситуацію. Законні підстави для зупинки транспортного засобу в інспектора ОСОБА_2 були відсутні, а тому всі подальші дії, в тому числі притягнення його до адміністративної відповідальності, є незаконними. Із ним у автомобілі перебували дружина та їх дитина. Інспектор ОСОБА_2 намагався пред`явити йому також порушення ПДР у частині перевезення дитини без використання утримуючої системи. Таке сприймалось ним і членами його сім`ї, які були присутні під час зупинки, як моральний тиск і приниження його честі та гідності, а також членів його сім`ї. Поведінка і моральне становище дитини, погіршення її самопочуття, а також погане самопочуття його і дружини стало таким лише внаслідок протиправних дій інспектора ОСОБА_2 Відчували моральні страждання, що в свою чергу вплинуло на його стан здоров`я, а також на психологічний стан його дружини і дитини. Завдана моральна шкода обумовлюється моральним і фізичним стражданням внаслідок порушення його законних прав, приниженням честі та гідності, ігноруванням його законних прав, а також внаслідок протиправного притягнення його до адміністративної відповідальності. Позивачем ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги про: визнання протиправною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2227523 від 24 травня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення; визнання незаконними дій інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 УПП в Чернігівській області ДПП ОСОБА_2 щодо винесення постанови і притягнення до адміністративної відповідальності; стягнення з Департаменту патрульної поліції моральної шкоди в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

За ухвалою судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 червня 2024 року відкрите провадженні в адміністративній справі та прийнята до розгляду позовна заява. За ухвалою від 15 серпня 2024 року Козелецького районного суду Чернігівської області залучено до участі в адміністративній справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (на стороні відповідача), - Інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП капітана поліції Ковальова Андрія Володимировича.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав. Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Прищепа Ю.О. подала відзив на позовну заяву та вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити, просить судовий розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача. Інспектор 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП Ковальов А.В., який належним чином повідомлений про час, дату і місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

Зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серія ЕНА № 2227523, винесеної 24 травня 2024 року Інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП капітаном поліції Ковальовим А.В., виходить, що о 17.00 годині 24 травня 2024 року водій ОСОБА_1 здійснював рух на 97 км автодороги М-01 у с. Кіпті Чернігівського району Чернігівської області транспортним засобом FORD EDGE, д.н.з. НОМЕР_1 , що має дві смуги для руху в одному напрямку, не зайнявши правого краю на проїзній частині при відсутності інших транспортних засобів на ній, чим порушив вимоги п. 11.2 Правил дорожнього руху. За цією постановою щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510.00 гривень.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, створювати безпечні умови для дорожнього руху. Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху.

Диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди (санкція за адміністративне правопорушення передбачає накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Згідно з п. 11.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, на дорогах, які мають дві або більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції і третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (на стороні відповідача), - Інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП капітана поліції Ковальова Андрія Володимировича про визнання протиправною і скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягає частковому задоволенню.

Правовими нормами ч. 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У п. 7 постанови, що оскаржується позивачем ОСОБА_1 , зазначено про те, що до постанови додаються: П/в 472994. У відзиві, що поданий 25 червня 2024 року представником відповідача ОСОБА_3 , вказано на те, що у п. 7 оскаржуваної постанови зазначено: відео з п/в (портативний відео реєстратор) № 472994, що і є технічним засобом, за допомогою якого було здійснено фіксацію розгляду справи. Крім того, відповідачем наданий відеозапис із п/в № 470680, що був закріплений на форменому одязі інспектора взводу № 1 роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП старшого лейтенанта ОСОБА_4 .

У постанові, що оскаржується позивачем ОСОБА_1 , не містяться відомості про відеозапис із портативного відеореєстратора № 470680, як про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис порушення правил дорожнього руху. Такий доказ не є належним і допустимим, оскільки не узгоджується із вимогами ч. 3 ст. 283 КУпАП.

Відповідач посилається на два фотозображення, що містяться на DVD-диску, що доданий до вказаного відзиву, як на доказ винуватості водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Про такі докази не зазначено у постанові Серії ЕНА № 2227523 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Отже, вказані докази на підставі ч. 3 ст. 283 КУпАП не є належними і допустимими.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас, вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Під час розгляду 24 травня 2024 року інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 УПП в Чернігівській області ДПП Ковальовим А.В. справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 заявлене клопотання про надання для перегляду відеозапису, яким зафіксоване порушення Правил дорожнього руху. Докази про те, що ОСОБА_1 , як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, надана можливість ознайомитися з матеріалами справи, зокрема, із доказами про допущене порушення Правил дорожнього руху, відповідачем не надані. У зв`язку із чим не дотримані вимоги ч. 1 ст. 268 КУпАП у частині про право знайомитися з матеріалами справи.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Після закінчення розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором Ковальовим А.В. вручена постанова позивачеві ОСОБА_1 . Однак, постанова не оголошена після закінчення розгляду справи, чим не дотримані вказані правові норми.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1)залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2 скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4)змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідачем Департаментом патрульної поліції не доведено, що позивачем ОСОБА_1 , який керував ІНФОРМАЦІЯ_1 транспортним засобом, допущене порушення вимог п. 11.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Тому постанова, що винесена інспектором Ковальовим А.В., за ч. 22 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_1 не є законною. За викладених обставин постанову Серії ЕНА № 2227523 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену 24 травня 2024 року Інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП капітаном поліції Ковальовим А.В. за ч. 2 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_1 необхідно скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю події і складу цього адміністративного правопорушення.

Дотримуючись правових норм ч. 3 ст. 286 КАС України, суд вважає, що позовна вимога позивача ОСОБА_1 про визнання протиправними дій інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП капітана поліції Ковальова А.В. не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Позовна вимога про відшкодування шкоди в адміністративному судочинстві є похідною позовною вимогою від публічного спору. Отже, суд має з`ясувати безпосередній причинний зв`язок факту завдання моральної шкоди від дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, що заявлені (об`єднані) предметом у відповідному спорі. З урахуванням суб`єктного складу спірних правовідносин, до застосування також підлягають положення загального законодавства про моральну (немайнову) шкоду.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкодою є будь-яке знецінення блага, що охороняється правом, тому її поділяють на майнову і немайнову. Моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено: у чому полягає така шкода; якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві; з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної (немайнової) шкоди; якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди належать: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача; вини заподіювача в заподіянні цієї шкоди.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За правилами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

У п. 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) вказано, що застосовуючи ст.ст. 1173 і 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Правовими нормами ст.ст. 2 і 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 1 цього Закону в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року в справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18).

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, підлягають з`ясуванню такі питання: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характер; за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні; чи наявний причинно-наслідковий зв`язок між діями та завданою шкодою; в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить; інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем ОСОБА_1 не надані належні і допустимі докази щодо характеру та обсягу моральних і фізичних страждань внаслідок порушення його законних прав, приниження честі, гідності тощо. За викладених обставин позовна вимога позивача ОСОБА_1 про стягнення моральної (немайнової) шкоди задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 139 КАС України із відповідача Департаменту патрульної поліції на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 605.60 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. 251 і 289 КУпАП, ст.ст. 2, 3, 6-13, 72, 139, 229, 241-246, 250, 255, 286, 293, 295 і 297 КАС України, суд

у х в а л и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції і третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (на стороні відповідача), - Інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП капітана поліції Ковальова Андрія Володимировича про визнання протиправною і скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, відшкодування моральної (немайнової) шкоди частково задовольнити.

Скасувати постанову Серії ЕНА № 2227523 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену 24 травня 2024 року Інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП капітаном поліції Ковальовим Андрієм Володимировичем, за ч. 2 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_1 і закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю події і складу цього адміністративного правопорушення.

У задоволенні інших позовних вимог позивача ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути із Департаменту патрульної поліції код () на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів із дня проголошення через Козелецький районний суд Чернігівської області до Шостого апеляційного адміністративного суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя