Справа № 280/8029/24
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

04 вересня 2024 рокуСправа № 280/8029/24 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сацький Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву позивача про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до - Запорізької обласної прокуратури (69005, м. Запоріжжя, вул. Дмитра Апухтіна, буд. 29-А, )

про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Запорізької обласної прокуратури (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Запорізької обласної прокуратури № 68 від 12.08.2024;

- стягнути з відповідача кошти витрачені на сплату судового збору.

28 серпня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі № 280/8029/24 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

02 вересня 2024 року, через канцелярію суду за вх. № 39043 від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить суд - зупинення дію наказу керівника Запорізької обласної прокуратури № 68 від 12.08.2024, до набрання законної сили рішенням суду у справі № 280/8029/24.

В обґрунтування заяви вказує, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову в даному випадку може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника. Водночас, оскаржуваним наказом вирішено провести службове розслідування у період з 12.08.2024 по 12.09.2024.

Викладене свідчить, що завершення службового розслідування унеможливить відновлення порушених прав та законних інтересів позивача на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення службового розслідування щодо нього.

Тому, подальша рееалізація комісією обласної прокуратури своїх функцій шляхом проведення службового розслідування на підставі оскаржуваного наказу, призведе до порушення прав та інтересів позивача, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль. Проведення службового розслідування у період оскарження у судовому порядку рішення про його призначення та до вирішення питання про законність цього рішення є нівелюванням права на захист.

Крім того, у разі невжиття заходів забезпечення позову можливе настання негативних наслідків, для виправлення яких позивачу буде необхідно докласти значних зусиль.

Оскільки правомірність прийняття відповідачем оскаржуваного рішення підлягає дослідженню лише під час судового вирішення справи, то невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. На думку позивача, заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. З огляду на вказане, просить суд зупинити дію наказу керівника Запорізької обласної прокуратури № 68 від 12.08.2024, до набрання законної сили рішенням суду у справі № 280/8029/24.

За правилами частини 1статті 154 КАС Українизаява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглядаючи заяву позивача про забезпечення позову суд зазначає наступне.

Інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві врегульовано положеннямиГлави 10 Розділу І Кодексу адміністративного судочинства України.

Так,статтею 150 КАС Українипередбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до пунктів 1 - 3 частини першоїстатті 151 КАС Українипозов може бути забезпеченозупиненням дії індивідуального актаабо нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Приписами частини другоїстатті 151 КАС Українивстановлено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно правових позицій Верховного Суду, забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Суд зазначає, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Подібна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року в справі № 826/7496/18.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2021 року у справі № 600/1136/20-а зазначав, що щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, як підстави для забезпечення позову, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав, повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другоюстатті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень.

У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має встановити наявність саме таких ознак, які свідчать про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом, а не встановлювати правомірність/протиправність оскаржуваного рішення на цій стадії.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Міністрів Ради Європи від 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акту може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами. І якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акту.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі № 826/14303/18, від 12 лютого 2020 року в справі № 640/17408/19, від 27 лютого 2020 року в справі № 640/16242/19 та ін.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 30 вересня 2020 року у справі № 640/1305/20, від 24 листопада 2020 року у справі № 640/9636/20.

Отже, суд розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

В констатуючій частині оскаржуваного наказу зазначено, що його прийнято керуючись п.п. 1, 3 розділу ІІ, п. 1 розділу ІІІ Інструкції, ст. 11 Закону України «Про прокуратуру». Водночас, Розділ ІІ Інструкції приводи та підстави для призначення службового розслідування, складається з 4 пунктів, кожен з яких містить абзаци, тому таке посилання є не правильним і не дає можливості встановити приводи та підстави для проведення службового розслідування.

Так, разом із заявою про забезпечення позову позивачем до суду надано звернення на підставі якого призначено службове розслідування, яке має суперечності в анкетних даних заявника та підписанта, пояснення осіб, які проживають за адресою вказаною заявником, які зазначають про відсутність такої особи, інформацію з Державного реєстру актів цивільного стану відповідно до якої особі з анкетними даними заявника 94 роки та він проживає у Волинській області.

Також, долучено матеріали які підтверджують систематичні дії спрямовані на проведення відносно нього службових розслідувань, за результатами яких направлено скарги до КДКП, при цьому по жодній з направлених скарг дисциплінарним органом не відкрито провадження.

Окрім того, надано копії бланку письмових пояснень, які поширюються між працівниками прокуратури та містять інформацію, яка порушує права позивача.

Отже, з урахуванням наданих позивачем документів, у суду наявні законодавчі підстави вважати, що проведення службового розслідування вже перешкоджає здійсненню ним трудової діяльності, порушує право на повагу до особистого та сімейного життя, порушує вимоги кодексу професійної етики прокурора, що в подальшому може призвести до негативних наслідків, для виправлення яких позивачу доведеться докласти значних зусиль.

З огляду на вказане, судом встановлені обставини, як об`єктивно вказуютьна те, що невжиття заходів щодо зупинення дії спірного рішення зумовить настання негативних та незворотних наслідків для позивача, оскількиним до заяви про забезпечення позову додано достатні та належні докази на підтвердження цієї обставини.

При цьому, суд зазначає, вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб фактично не вирішує спірпо суті та не суперечить меті застосування статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо співмірності застосованого судом заходу, то слід зазначити, що негативні наслідки, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду значно перевищують негативні наслідки від відтермінування дії рішення, що оскаржено в судовому порядку.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню заява про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 150 - 157, 241, 248 та 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

2. Зупинити дію наказу керівника Запорізької обласної прокуратури № 68 від 12.08.2024, до набрання законної сили рішенням суду у справі № 280/8029/24.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання,а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набрала законної сили 04 вересня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі протягом 15 днів з дня її прийняття.

Ухвала у повному обсязі виготовлена та підписана суддею 04 вересня 2024 року.

Суддя Р.В. Сацький