Справа № 440/18074/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 р. Справа № 440/18074/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2024, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, м. Полтава, повний текст складено 20.03.24 по справі № 440/18074/23

за позовом ОСОБА_1

до Державної установи "Полтавська установа виконання покарань № 23"

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23) (далі по тексту відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23» про накладення на ув`язненого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність та безпідставність постанови про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани за фактом порушення встановленого режиму тримання під вартою, як такого, що не відповідає дійсності.

Переконував, що позивачем не вчинялось жодних порушень дисципліни, не здійснювалось висловлювань нецензурною лайкою та будь-яких протиправних дій. До того ж, за змістом характеристик ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№ 23) за 2 роки 6 місяців перебування позивача під вартою останній не має жодних зауважень та порушень, що додатково підтверджує неправомірність оскаржуваної постанови.

Звернув увагу на порушення відповідачем процедури розгляду справи відносно позивача, зокрема ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за відсутності будь-яких обґрунтувань та доказів на підтвердження обставин порушення ним встановленого режиму тримання під вартою. Крім того, ані позивача, ані його представника не було повідомлено щодо дати та часу засідання дисциплінарної комісії, що є порушенням встановлених законом приписів.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі № 440/18074/23 у задоволенні позову ОСОБА_1 (утримується за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№23)" (вул. Пушкіна, б. 91, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 08564297) про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі 440/18074/23 від 20 березня 2024 року та прийняти нове рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову Державної установи Полтавська установа виконання покарань № 23 про накладення на ув`язненого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та залишення поза увагою того факту, що 17.09.2023 ОСОБА_1 не вчиняв жодних порушень дисципліни, не висловлювався нецензурною лайкою та будь-яких протиправних дій, а тому у відповідача були відсутні підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Також вказує, що судом не надано належної оцінки обставинам не повідомлення позивача про засідання дисциплінарної комісії установи з приводу допущеного порушення встановленого порядку режиму утримання, не ознайомлення із матеріалами, які слугували підставою для притягнення його до відповідальності (на повідомленні про засідання позивач не розписувався, а акт про відмову від підпису було складено вже після подання позову до суду). Фактично ОСОБА_1 був обмежений в праві надання пояснень, на правничу допомогу та надання доказів його невинуватості, що в свою чергу, ставить під сумнів законність прийнятого рішення. Крім того, ув`язненого ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарного покарання у вигляді догани, але не оголошено постанову, не роз`яснено порядок оскарження накладеного стягнення.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження)

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що в державній установі "Полтавська установа виконання покарань (№ 23)" утримується (перебуває під вартою) ув`язнений згідно з ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 14.08.2023 за ч.ч.4,5 ст.27, ч.2 ст.15, п.п.11,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.255-1 Кримінального кодексу України ОСОБА_1 , громадянин України ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до рапортів службових осіб Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№ 23)", складених 17.03.2023 на ім`я в.о. начальника Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№ 23)" підполковника внутрішньої служби ОСОБА_2 , під час несення служби 17.09.2023 близько 22 години 30 хвилин під час обходу поста № 3 було виявлено завішений плафон освітлення, що унеможливлювало огляд камери в нічний час. Черговому по камері ув`язненому ОСОБА_1 було зроблено неодноразові зауваження, на які він не реагував, вів себе зухвало та висловлювався нецензурною лайкою /а.с. 40, 41, 41 зі звороту/.

По вказаному факту наказано провести перевірку, в ході якої встановлено, що ув`язнений ОСОБА_1 не діяв у стані крайньої необхідності, не перебував під дією психологічного або фізичного примусу та не виконував будь-чий наказ бо розпорядження.

В ході бесіди ув`язнений ОСОБА_1 від будь-яких пояснень відмовився в категоричній формі, про що складено акт від 17.09.2023 /а.с. 40 зі звороту/.

Згідно з висновком за фактом порушення встановленого режиму тримання 17.09.2023 ув`язненим ОСОБА_1 , затвердженим в.о. начальника Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№ 23)" підполковником внутрішньої служби ОСОБА_2 18.09.2023, за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон, яке мало місце 17.09.2023 і виразилося у порушенні правил поведінки та не виконанні розпорядку дня, вживанні нецензурних слів (порушення вимог ст.10 Закону України "Про попереднє ув`язнення" та пунктів 1, 18 частини 3 глави 4 Розділу І "Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України", затверджених наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2019 №1769/5) щодо ув`язненого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказано: - вирішити питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності; - перевірку за фактом порушення ув`язненого ОСОБА_1 встановленого режиму тримання припинити /а.с. 39/.

За змістом Витягу з протоколу № 116 від 19.09.2023 засідання дисциплінарної комісії Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№23)" за результатами розгляду питання щодо порушення вимог режиму утримання ув`язненим ОСОБА_1 дисциплінарна комісія вирішила: на підставі статті 15 Закону України "Про попереднє ув`язнення", ст.131-1, 132, 133, 134 КВК України за порушення вимог режиму тримання, невиконання покладених обов`язків та порушення заборон, встановлених Правилами внутрішнього розпорядку СІЗО, Законом України "Про попереднє ув`язнення" ув`язненому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголосити догану ("За" 9; "Проти" - 0; "Утримався" - 0) /а.с. 45/.

19.09.2023 дисциплінарною комісією СІЗО прийнято рішення про оголошення ув`язненому ОСОБА_1 догани /а.с. 38 зі звороту/.

Догану ув`язненому ОСОБА_1 оголошено постановою дисциплінарної комісії СІЗО від 19.09.2023 /а.с. 38/.

24.11.2023 представник позивача звернувся до Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№ 23)" із адвокатським запитом про надання належним чином завірених копій документів, які стали підставою для винесення покарання у вигляді догани згідно Рішення дисциплінарної комісії установи від 19.09.2023 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується в Державній установі "Полтавська установа виконання покарань (№23)" /а.с. 13/.

У відповідь на адвокатський запит Державна установа "Полтавська установа виконання покарань (№ 23)" листом від 27.11.2023 № 15/04-03/9775/Чр-23 надала належним чином завірені копії документів, які стали підставою для винесення покарання у вигляді догани відносно ув`язненого ОСОБА_1 , а саме, рапорти від 17.09.2023, рапорт № 454, висновок від 18.09.2023, акт від 17.09.2023 /а.с. 14-15, 17-21/.

Позивач, вважаючи протиправною постанову Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№23)" про накладення на ув`язненого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з огляду на те, що складені відповідачем під час розгляду справи про дисциплінарний проступок документи містять відмітку про відмову від їх підписання ув`язненим ОСОБА_1 , дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача.

При цьому, судом враховано, що за змістом акту комісії у складі посадових осіб установи від 19.09.2023 ув`язнений ОСОБА_1 у категоричній формі та без поважної причини відмовився ставити свій особистий підпис у рішенні, постанові дисциплінарної комісії СІЗО, у розписці процедури дисциплінарного провадження, у повідомленні про засідання дисциплінарної комісії, у витязі та розписці та надавати будь-які пояснення своїм діям. В свою чергу, підстави вважати вказані документи дефектними чи такими, що не відображають дійсні обставини, які мали місце (фактична відмова ув`язненого ОСОБА_1 від підписання відповідних документів) - відсутні.

Суд вважав, що відповідачем дотримано процедуру притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки вжито усіх належних дій та заходів з метою інформування ув`язненого ОСОБА_1 про процедуру дисциплінарного провадження, дату та час проведення засідання дисциплінарної комісії, прийняті комісією за наслідками засідання рішення та протокол, а відтак, відсутні підстави для задоволення позову.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 1 Кримінально-виконавчого кодексу України кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Згідно із статтею 9 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені зобов`язані:

виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб;

виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації;

ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених;

з`являтися за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації.

Невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Обов`язки засуджених, до яких судом застосовано пробацію, визначаються цим Кодексом та Законом України "Про пробацію".

Відповідно до частини 3 статті 107 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені зобов`язані:

дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами;

утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням;

виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії;

виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії;

дотримуватися санітарно-гігієнічних норм;

дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Регулювання порядку й умов перебування у слідчих ізоляторах (далі - СІЗО) осіб, які тримаються під вартою, та окремих категорій засуджених здійснюють Правила внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджені Наказом Міністерства юстиції України 14 червня 2019 року № 1769/5 (далі по тексту Правила № 1769/5).

Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу ІІ Правил № 1769/5 підставами для приймання до СІЗО та тримання ув`язнених і засуджених є:

ухвала слідчого судді (суду) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК;

вирок суду, що не набрав законної сили, але передбачає тримання особи під вартою;

рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу;

вирок суду, що набрав законної сили, про засудження до покарання у виді позбавлення волі стосовно засудженого, який не перебував під вартою;

вирок суду, що набрав законної сили, стосовно осіб, засуджених до позбавлення волі, довічного позбавлення волі, які на підставі статті 87 КВК підлягають відправленню до установ виконання покарань;

ухвала суду про тимчасове залишення засудженого у СІЗО або переведення засудженого з виправного центру, дисциплінарного батальйону або виправної колонії до СІЗО у випадках, передбачених статтею 90 КВК та статтею 537 КПК;

ухвала суду про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням та направлення його для призначеного відбування покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

ухвала суду про направлення засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі. У такому разі засуджений до обмеження волі звільняється з-під варти під час прибуття до місця відбування покарання.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 перебуває під вартою в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23) за ухвалою слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За змістом статті 10 Закону України «Про попереднє ув`язнення» особи, взяті під варту, зобов`язані:

додержувати порядку, встановленого в місцях попереднього ув`язнення, і виконувати законні вимоги адміністрації;

дотримувати санітарно-гігієнічних правил, мати охайний зовнішній вигляд, постійно підтримувати чистоту в камері;

бути ввічливими до працівників місця попереднього ув`язнення, а також поміж собою; не вступати в суперечки з представниками адміністрації, не принижувати їх гідність, не протидіяти виконанню ними своїх обов`язків;

бережливо ставитися до інвентаря, обладнання та іншого майна місця попереднього ув`язнення.

Матеріалами справи підтверджено, що підставою застосування до позивача заходів дисциплінарного характеру (догани) слугувало те, що 17.09.2023 близько 22 години 30 хвилин під час обходу поста № 3 було виявлено завішений плафон освітлення, що унеможливлювало огляд камери в нічний час. Черговому по камері ув`язненому ОСОБА_1 було зроблено неодноразові зауваження, на які він не реагував, вів себе зухвало та висловлювався нецензурною лайкою. Наслідком вказаних дій стало невиконання позивачем покладених на ув`язненого (засудженого) обов`язків та порушення встановлених заборон, а саме вимог ст. 10 Закону України «Про попереднє ув`язнення», пунктів 1, 18 частини 3 глави 4 Розділу 1 Правил № 1769/5.

За змістом пункту 1 глави 1 розділу IV Правил № 1769/5 режим у СІЗО - встановлені відповідно до законодавства порядок і умови тримання ув`язнених і засуджених та нагляду за ними.

У кожному СІЗО організовується розпорядок дня, розроблений відповідно до типового розпорядку дня ув`язнених і засуджених, яких тримають у СІЗО (додаток 11), що затверджується наказом начальника СІЗО та доводиться до відома ув`язнених і засуджених, а також персоналу СІЗО. Розпорядок дня, виготовлений друкарським способом, вивішується в усіх камерах, виробничих майстернях та інших приміщеннях, де перебувають ув`язнені та засуджені.

Згідно із статтею 10 Закону України «Про попереднє ув`язнення» особи, взяті під варту, зобов`язані: додержувати порядку, встановленого в місцях попереднього ув`язнення, і виконувати законні вимоги адміністрації; дотримувати санітарно-гігієнічних правил, мати охайний зовнішній вигляд, постійно підтримувати чистоту в камері; бути ввічливими до працівників місця попереднього ув`язнення, а також поміж собою; не вступати в суперечки з представниками адміністрації, не принижувати їх гідність, не протидіяти виконанню ними своїх обов`язків; бережливо ставитися до інвентаря, обладнання та іншого майна місця попереднього ув`язнення.

Аналогічні положення містять в розділі 4 Правил № 1769/5, за змістом якого ув`язнені та засуджені зобов`язані:

додержуватися розпорядку дня, встановленого в СІЗО, виконувати законні вимоги адміністрації СІЗО та персоналу СІЗО. Не здійснювати умисних дій, що загрожують життю і здоров`ю інших осіб, а також принижують їх гідність;

дотримуватися санітарно-гігієнічних правил, мати охайний зовнішній вигляд, постійно підтримувати чистоту в камері. Після підйому заправляти свої ліжка і здійснювати вологе прибирання камери (жилого приміщення);

бути ввічливими між собою, а також з адміністрацією СІЗО та персоналом СІЗО, вставати з ліжок, вітаючись з адміністрацією СІЗО і персоналом СІЗО, шикуватися в шеренгу під час проведення кількісних перевірок;

не вступати в суперечки з адміністрацією СІЗО та персоналом СІЗО, не принижувати їх гідність, не перешкоджати виконанню ними своїх обов`язків. На вимогу адміністрації СІЗО та персоналу СІЗО повідомляти свої прізвище, ім`я, по батькові;

дотримуватися тиші після сигналу «Відбій» та норм шуму протягом дня, а також правил поведінки і чистоти у двориках для прогулянок;

дбайливо ставитися до інвентарю, обладнання та іншого майна СІЗО, дотримуватися правил пожежної безпеки, а також безпеки під час поводження з електроприладами;

за призначенням персоналу СІЗО чергувати в камері по черзі.

З метою забезпечення безпеки адміністрації СІЗО, персоналу СІЗО та інших осіб ув`язнені та засуджені, які порушили вимоги режиму, до оформлення матеріалів про вчинене порушення під час пересування територією СІЗО зобов`язані тримати руки за спиною.

Ув`язненим і засудженим забороняється:

порушувати правила поведінки та правила тримання під вартою;

без дозволу персоналу СІЗО виходити з камер та інших приміщень режимних корпусів;

порушувати лінію охорони та встановлені межі СІЗО;

чинити опір законним діям персоналу СІЗО, перешкоджати виконанню ним своїх службових обов`язків, підбурювати до цього інших ув`язнених і засуджених;

продавати, дарувати або відчужувати в інший спосіб на користь інших осіб, які тримаються в СІЗО, предмети, вироби і речі, що перебувають в особистому користуванні;

відбирати речі та предмети в інших осіб;

перегукуватися і перестукуватися, а також встановлювати в будь-який інший спосіб зв`язок з особами, які перебувають в інших камерах, а під час прогулянки - з особами, які перебувають у сусідніх двориках;

викидати будь-які предмети з вікон, перебувати на підвіконні, закривати наглядові вічка у дверях і стінах камер;

порушувати цілісність підлоги, стелі, стін, дверей, решіток, робити на них будь-які написи і помітки, псувати книги та інші предмети і речі, що видаються для користування у СІЗО, а також наклеювати, вивішувати будь-що на стіни, вікна, інвентар, що належить СІЗО;

завішувати спальні місця та мінятися ними без дозволу персоналу СІЗО;

тримати та розводити тварин (засуджені, залишені у СІЗО для роботи з господарського обслуговування, можуть тримати тварин з дозволу адміністрації СІЗО);

користуватися будь-якими саморобними електроприладами, без дозволу персоналу СІЗО самостійно проводити будь-які ремонтні роботи в камері;

виготовляти, зберігати і користуватися предметами, речами, напоями та речовинами, забороненими для передавання ув`язненим і засудженим, а також для користування та зберігання при собі;

грати в карти, а також інші азартні ігри з метою одержання матеріальної вигоди, а також організовувати їх;

заподіювати собі або іншим особам тілесні ушкодження, у тому числі за допомогою іншої особи, а також завдавати умисної шкоди своєму здоров`ю з метою ухилення від виконання встановлених обов`язків;

порушувати встановлений порядок проведення побачень, надсилання листів, скарг і заяв;

курити у не відведених для цього адміністрацією СІЗО місцях;

вживати у присутності адміністрації СІЗО, персоналу СІЗО та інших осіб, які відвідують СІЗО, нецензурні та жаргонні слова;

наносити собі або іншим ув`язненим чи засудженим, які перебувають у СІЗО, татуювання.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кримінально-виконавчого кодексу України невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Згідно із статтею 15 Закону України «Про попереднє ув`язнення» до осіб, взятих під варту, які порушують вимоги режиму, адміністрація місця попереднього ув`язнення може застосовувати такі заходи стягнення: попередження або догану; позачергове залучення до прибирання приміщення.

Застосовувані до взятих під варту заходи стягнення мають відповідати тяжкості і характеру провини. Не допускається застосування заходів, що навмисно завдають особам, яких тримають під вартою, фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

Відповідно до розділу 6 Правил № 1769/5 правом застосовувати в повному обсязі заходи заохочення і стягнення до ув`язнених та засуджених (за винятком переведення засуджених до приміщення камерного типу (одиночної камери)) користується начальник СІЗО або особа, яка виконує його обов`язки.

Перед накладенням стягнення питання про доцільність застосування стягнення до ув`язнених та засуджених вирішується на засіданні дисциплінарної комісії СІЗО, яка діє на постійній основі. Засідання дисциплінарної комісії є повноважним, якщо на ньому присутні більше половини її членів.

До складу дисциплінарної комісії входять начальник СІЗО, його перший заступник, заступники, а також начальники служб СІЗО, які за своїми посадовими обов`язками безпосередньо спілкуються з ув`язненими та засудженими. Очолює дисциплінарну комісію начальник СІЗО або особа, яка виконує його обов`язки.

На засідання дисциплінарної комісії запрошуються й інші особи, присутність яких є доцільною, для встановлення обставин вчинення правопорушення та визначення міри відповідальності. Члени спостережних комісій на відповідній території мають право бути присутніми на засіданні дисциплінарної комісії та мають право дорадчого голосу.

Ув`язнений чи засуджений має бути письмово повідомлений про місце і час засідання дисциплінарної комісії не пізніше ніж за одну добу до його проведення. За письмовою заявою ув`язненого чи засудженого цей термін може бути продовжено, але не більш як на дві доби.

Ув`язнений чи засуджений під час підготовки до засідання дисциплінарної комісії має право користуватися послугами захисника, адвоката або іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правничої допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, за власним вибором, який представлятиме його інтереси під час засідання комісії. Якщо ув`язнений або засуджений не має доступу до цих осіб, адміністрація СІЗО зобов`язана надати йому можливість звернутися за отриманням правничої допомоги до суб`єктів надання такої допомоги.

Ув`язнений і засуджений та/або їх представники мають право:

отримати інформацію про притягнення до відповідальності, у тому числі документи, що стосуються справи, не пізніш як за одну добу до початку засідання дисциплінарної комісії;

бути присутніми на засіданні дисциплінарної комісії під час розгляду питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності;

ознайомлюватися з матеріалами дисциплінарного провадження та особової справи, робити виписки, знімати копії з них;

надавати пояснення, заперечення та заявляти клопотання в усному та письмовому вигляді, надавати докази;

подавати клопотання не пізніш як за двадцять чотири години до визначеного часу засідання про залучення до засідання дисциплінарної комісії осіб, присутність яких є доцільною, для встановлення обставин вчинення правопорушення та визначення міри відповідальності.

Матеріали про порушення доповідає на засіданні дисциплінарної комісії начальник відділення соціально-психологічної служби або особа, яка ініціювала притягнення до відповідальності, у присутності особи, яка вчинила порушення, та інших запрошених осіб.

Під час засідання дисциплінарної комісії заслуховуються пояснення ув`язненого чи засудженого та його представника, свідків, інших осіб, присутність яких є доцільною, для встановлення обставин вчинення правопорушення та визначення міри відповідальності, адміністрації СІЗО, особи, яка ініціювала притягнення до відповідальності, та осіб, які мають право дорадчого голосу.

Рішення про притягнення до відповідальності приймається більшістю голосів членів дисциплінарної комісії. Результати розгляду дисциплінарною комісією питання про доцільність застосування стягнення до засудженого оформлюються відповідним письмовим рішенням.

Ув`язненому чи засудженому протягом трьох робочих днів видається копія рішення про застосування до нього стягнення із зазначенням можливості та порядку його оскарження.

Про заохочення і стягнення начальник СІЗО виносить постанову про заохочення (додаток 28) і постанову про накладення дисциплінарного стягнення (додаток 29).

Як встановлено в суді першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції на ім`я ув`язненого ОСОБА_1 посадовими особами установи були оформлені розписка про його ознайомлення зі статтями 54, 68, 69, 131-1, 132, 133, 134, 135 КВК України, повідомлення про дату та час проведення засідання дисциплінарної комісії, витяг та розписка про отримання витягу з протоколу №116 від 19.09.2023 засідання дисциплінарної комісії.

Дослідивши зміст вказаних документів колегією суддів встановлено, що Дисциплінарною комісією відповідача проведено засідання, яке було повноважним.

На дане засідання було запрошено позивача, про що складено розписку та акт.

Позивач на засідання не з`явився та пояснень не надав. Зі змісту наведених вище документів вбачається, що останні містять записи посадових осіб установи про відмову від їх підписання ув`язненим ОСОБА_1 .

Також зі змісту акту комісії вбачається, що ОСОБА_1 в категоричній формі та без поважної причини відмовився ставити свій особистий підпис в рішенні, постанові дисциплінарної комісії СІЗО, в розписці процедури дисциплінарного провадження, в повідомленні про засідання дисциплінарної комісії, у витязі та розписці та надавати будь-які пояснення своїм діям.

Колегія суддів враховує, що зі змісту наявних в матеріалах справи документів не вбачається допущення відповідачем будь-яких процедурних порушень.

Надаючи оцінку доводам позивача з приводу обмеження його в праві скористатись правовою допомогою колегія суддів враховує, що будь-яких доказів заявлення ОСОБА_1 клопотань про виклик адвоката чи надання можливості скористатись безоплатною правовою допомогою до матеріалів справи не надано.

Що стосується посилань апелянта на наявність обов`язку у працівників відповідача під час здійснення обходу мати при собі включені відеореєстратори слід зазначити наступне.

Згідно із пунктом 1 статті 103 Кримінально-виконавчого кодексу України адміністрація колонії має право використовувати аудіовізуальні, електронні й інші технічні засоби для попередження втеч та інших кримінальних правопорушень, порушень встановленого законодавством порядку відбування покарання, отримання необхідної інформації про поведінку засуджених.

Відповідно до пункту 4 розділу 4 Правил № 1769/5 для запобігання втечам та вчиненню кримінальних правопорушень, порушенню встановленого законодавством порядку тримання під вартою та відбування покарання, а також забезпечення безпеки ув`язнених, засуджених, персоналу СІЗО та інших осіб, які перебувають на території СІЗО застосовуються аудіовізуальні, електронні та інші технічні засоби.

Адміністрація СІЗО зобов`язана письмово ознайомити ув`язнених і засуджених під їх особистий підпис про застосування технічних засобів нагляду і контролю.

Забороняється використання відеокамер та портативних відеореєстраторів у лазнях, роздягальнях, душових і туалетних кімнатах, приміщеннях (камерах), у яких проводяться медичні обстеження (огляди) ув`язнених та засуджених, особистий обшук з роздяганням, та у кімнатах проведення тривалих побачень.

Кут огляду відеокамер, які встановлені у жилих приміщеннях та камерах, не повинен охоплювати санітарні вузли та душові.

Нагляд та контроль за допомогою відеокамер здійснюється персоналом СІЗО однієї статі з ув`язненими і засудженими.

Колегія суддів враховує, що з аналізу наведених норм слідує наявність у відповідача права, а не імперативного обов`язку використовувати засоби аудіо та відеофіксації. Таке фіксування здійснюється лише в окремих випадках, а тому посилання апелянта на обов`язкове фіксування в даному випадку на портативний відеореєстратор є безпідставним.

Надаючи оцінку твердженню позивача про невчинення ним дисциплінарного проступку колегія суддів зазначає наступне.

На підтвердження факту невиконання ув`язненим ОСОБА_1 обов`язків, визначених Правилами № 1769/5 до матеріалів справи надано, зокрема, рапорти службових осіб Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23» ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та інших.

Дослідивши зміст вказаних рапортів колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 на отримані неодноразові зауваження службових осіб (через завішений плафон освітлення, що унеможливлювано огляд камери в нічний час) не реагував, вів себе зухвало та висловлювався нецензурною лайкою. При цьому, підстав вважати вказані рапорти дефектними чи такими, що не відображають дійсні обставини справи, в колегії суддів відсутні.

Слід зауважити, що позивачем не спростовуються обставини завішення плафону освітлення, що унеможливлювано огляд камери в нічний час, а лише заперечується факт його повідомлення про розгляд справи про притягнення до дисциплінарної відповідальності, що за висновком суду першої інстанції визнано безпідставним.

Також, судом апеляційної інстанції взято до уваги, що при призначенні позивачу заходу стягнення дисциплінарної комісією враховані причини, обставини і мотиви вчинення вказаного порушення, поведінку засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також тяжкість і характер проступку.

Зокрема, дисциплінарною комісією зазначено, що за час перебування в установах відбування покарань ОСОБА_1 немає як стягнень так і заохочень.

За змістом залученої до матеріалів справи характеристики ув`язнений характеризується наступним чином: заохочень та стягнень немає, вимог режиму тримання дотримується під контролем з боку представників адміністрації. На заходи виховного характеру, що проводяться в установі реагує задовільно. Охайний зовні та в побуті. До праці в установі не залучався.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Разом з цим, як визначено частиною першою цієї статті, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем у ході розгляду справи сукупністю наданих письмових доказів доведено правомірність й обґрунтованість рішення дисциплінарної комісії про застосування до позивача стягнення у вигляді оголошення догани за порушення правил внутрішнього розпорядку, тоді як позивач не надав суду належних та допустимих доказів, що з достатньою переконливістю свідчили б про недотримання ДУ «Полтавська установа виконання покарань № 23» вимог частини другої статті 2 КАС України та порушення його прав внаслідок прийняття оскарженого рішення. Всі його доводи зводяться фактично лише до незгоди з застосованим дисциплінарним стягненням, без доведення тих обставин, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст.229, ч. 4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 по справі № 440/18074/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій І.С. Чалий