Справа № 580/6562/24
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року справа № 580/6562/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення часників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі Головне управління, відповідач), в якому просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області при обрахуванні ОСОБА_1 індивідуального коефіцієнта заробітної плати та не нарахування і виплати пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2020, 2021 та 2022 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області згідно статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування обрахувати індивідуальний коефіцієнт заробітної плати ОСОБА_1 з урахуванням рішення Соснівського районного суду в сумі 25060 грн та виплаченої заробітної плати за березень 2010 року в сумі 10485,08 грн та здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком з 01 березня 2023 року ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески, обчисленої відповідно до частини 2 статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тобто за три роки, що передують року призначення пенсії за віком, а саме за 2020-2022 роки з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 16 березня 2006 року йому призначена пенсія за віком на пільгових умовах за списком № 2. Після виходу на пенсію продовжував працювати на державній службі. Із 16 березня 2010 року позивача переведено на пенсію державного службовця відповідно до Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993 Про державну службу. Постановою Соснівського районного суду від 13.10.2016 у справі № 712/9522/16 зобов`язано відповідача перерахувати розмір пенсії позивача з урахуванням нарахованої та виплаченої допомоги на оздоровлення та грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів і повної суми індексації заробітної плати з яких нараховувались та сплачувались страхові внески на загальнообов`язкове пенсійне страхування відповідно до Закону України № 1058-IV. В подальшому, із 01 березня 2023 року позивач був переведений з пенсії державного службовця на пенсію за віком, натомість відповідач застосував індивідуальний коефіцієнт заробітної плати в розмірі 1.86348, який був розрахований станом на 01 січня 2010 року та після цього не перераховувався. Також відповідач при перерахунку пенсії за віком застосовав середню заробітну плату по Україні за 2014-2016 роки.

Ухвалою від 05.07.2024 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

25.07.2024 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниця відповідача просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що позивач пропустив строк звернення до суду із даним позовом. Вказала, що за інформацією наявною в системі персоніфікованого обліку за березень 2010 року розмір нарахованої позивачу заробітної плати склав 10485,08 грн. Грошова допомога в розмірі 25060,00 грн відсутня в індивідуальних відомостях про застраховану особу, у зв`язку із чим вважає, що право на врахування грошової допомоги у розмірі 25060,00 грн для обчислення пенсії по Закону № 1058 відсутнє. Також звернула увагу, що оскільки мало місце призначення одного й того ж самого виду пенсії (пенсії за віком), але за іншим законом, показник середньої заробітної плати при переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 3723-XII на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що згідно матеріалів пенсійної справи позивачу з 16.03.2006 призначена пенсія за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Відповідно до поданої позивачем 16.03.2010 заяви № 3/62, його переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ Про державну службу (далі Закон № 3723-ХІІ) з 16.03.2010 при загальному страховому стажі 42 роки 10 місяців (ураховано до 15.03.2010), у тому числі стаж державного службовця - 8 років 4 дні + 2 роки військової служби.

Оскільки, з 01.03.2023 розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до Закону № 1058-ІV, більший (6566,39 грн), ніж розмір пенсії, обчислений відповідно до Закону № 3723-ХІІ (5566,55 грн), на підставі п. 8 Порядку № 124 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати за 214-2016 роки.

На звернення позивача від 12.02.2024 листом від 07.03.2024 № 3697-2444/Г-03/8-2300/24 відповідач повідомив зокрема, що за наявною в системі персоніфікованого обліку інформацією за березень 2010 року розмір нарахованої позивачу заробітної плати склав 10485,08 грн. Грошова допомога в розмірі 25060,00 грн відсутня в індивідуальних відомостях про застраховану особу, у зв`язку із чим вважає, що право на врахування грошової допомоги у розмірі 25060,00 грн для обчислення пенсії по Закону № 1058 відсутнє.

На звернення позивача від 25.04.2024 листом від 09.05.2024 № 6767-6262/Г-03/8-2300/24 відповідач повідомив, що перерахунок призначених пенсій здійснюється із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. За матеріалами пенсійної справи позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 з 16.03.2006. Станом на 28.02.2023 позивач отримував пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, а з 01.03.2023 розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до Закону № 1058, виявився більшим, тому із цієї дати без звернення за документами пенсійної справи позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058. Повідомлено, що оскільки, позивач вже отримує пенсію за віком, підстави для повторного призначення пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2020-2022 роки відсутні.

Дії Головного управління при обрахуванні позивачу індивідуального коефіцієнта заробітної плати та не нарахування і виплати пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2020, 2021 та 2022 роки позивач вважає протиправними, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами частини другої статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Згідно з пунктом 13 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України Про державну службу, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про прокуратуру, Про статус народного депутата України, Про наукову і науково-технічну діяльність, її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.

З аналізу зазначених вище норм законодавства суд робить висновок, що частиною третьою статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У випадку переведення на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Як встановив вище суд, позивач з 16.03.2010 отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року № 3723-XII.

Пенсія державного службовця є різновидом пенсії за віком, оскільки на її призначення мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку.

З 01 березня 2023 року позивача переведено з пенсії за віком, призначеної за нормами Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року № 3723-XII на пенсію за віком, призначену за нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто позивача з 01 березня 2023 року переведено на той самий вид пенсії (за віком), хоча й за нормами іншого закону.

Оскільки мало місце призначення одного й того ж самого виду пенсії (пенсії за віком), але за іншим законом, суд доходить висновку, що показник середньої заробітної плати при переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року № 3723-XII на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постановах від 18 травня 2023 року у справі № 560/19830/21, від 29 листопада 2022 року у справі № 560/4589/21.

За вказаних обставин, підстави для перерахунку пенсії позивача із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки відсутні, у зв`язку із чим позовні вимоги у цій частині суд вважає необґрунтованими, у задоволенні яких належить відмовити.

Щодо позовних вимог про обрахунок індивідуального коефіцієнту заробітної позивача з урахуванням грошової допомога в розмірі 25060,00 грн суд зазначає таке.

Відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року, враховується за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Таким чином, суми заробітної плати враховуються під час обчислення пенсії за умови сплати із неї страхових внесків.

Суд встановив, що згідно відомостей реєстру застрахованих осіб за формою ОК-5 (а.с. 22-23) страхові внески із грошової допомоги в розмірі 25060,00 грн не сплачувались, у зв`язку із чим відсутні підстави для врахування вказаної суми до індивідуального коефіцієнту заробітної плати позивача. Таким чином, в цій частині позовні вимоги суд вважає необґрунтованими.

Щодо позовних вимог про обрахунок індивідуального коефіцієнту заробітної позивача з урахуванням заробітної плати за березень 2010 року в розмірі 10485,08 грн суд зазначає таке.

Суд встановив, що згідно відомостей реєстру застрахованих осіб за формою ОК-5 (а.с. 22-23) за позивача у березні 2010 року сплачено страхові внески із заробітної плати - 10485 грн, у зв`язку із чим наявні підстави для врахування вказаної суми до індивідуального коефіцієнту заробітної плати позивача.

Натомість відповідач не заперечує, що пенсія позивача за віком відповідно до Закону № 1058 обчислена з урахуванням страхового стажу та заробітної плати до 28.02.2010. Відповідач зазначає, що підстави для врахування заробітної плати за березень 2010 року відсутні з посиланням на п. 4.3 Порядку № 22-1.

Надаючи оцінку вказаному посиланню, суд зазначає, що відповідно до п.4.3 Порядку № 22-1, страховий стаж обчислюється по місяць, що передує місяцю подання особою відповідної заяви (досягнення особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, - у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи)).

Як встановив вище суд, позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ Про державну службу з 16.03.2010 відповідно до поданої позивачем 16.03.2010 заяви № 3/62.

Тобто, у спірних правовідносинах у березні 2010 року пенсія позивача призначалась за його заявою, у зв`язку із чим положення п. 4.3 Порядку № 22-1 до спірних правовідносин не застосовуються, а відповідні доводи представниці відповідача суд вважає необґрунтованими.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що бездіяльність відповідача щодо неврахування до індивідуального коефіцієнта заробітної плати позивачу заробітної плати за березень 2010 року в сумі 10485,08 грн є протиправною.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 з 01.03.2023 перерахунок пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із урахуванням до індивідуального коефіцієнта заробітної плати заробітної плати за березень 2010 року в сумі 10485,08 грн та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивачки є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то частина понесених позивачем судових витрат, пропорційно частині задоволених позовних вимог, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо неврахування до індивідуального коефіцієнта заробітної плати ОСОБА_1 заробітної плати за березень 2010 року в сумі 10485,08 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 з 01.03.2023 перерахунок пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із урахуванням до індивідуального коефіцієнта заробітної плати заробітної плати за березень 2010 року в сумі 10485,08 грн та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 02.09.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК