Справа № 560/1717/24
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1717/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

03 вересня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Сушка О.О. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування га не і виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в повному обсязі та за увесь період часу участі у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій за період січень 2023 року та з лютого по листопад 2023 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 неотриману додаткову винагороду за безпосередню участь у , здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення іа інтересів держави :у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій за січень 2023 року у розмірі 100 000 грн. відповідно до вимог Постанови № 168 та Наказу №260 в редакції на час виникнення спірних правовідносин;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати пропорційно часу участі та виплатити в повному обсязі ОСОБА_1 неотриману збільшену додаткову винагороду за безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій за період з лютого 2023 року по листопад 2023 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неповного нарахування та виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за січень 2023 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за січень 2023 року в розмірі 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Зокрема, позивач просить скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В свою чергу відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та відмовити позивачу в задоволенні позову повністю.

У відповідності до вимог ст. 311 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №5 від 27.02.2022 року солдата запасу ОСОБА_1 , призначено на посаду старшого навідника 1 гаубичного самохідно-артилерійського взводу 3 гаубичної самохідно-артилерійської батареї 63 самохідно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №189 від 01.07.2023 року старшого солдата ОСОБА_1 призначено на посаду старшого навідника 1 гаубичного самохідно-артилерійського взводу 3 гаубичної самохідно-артилерійської батареї 1 самохідно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Позивач з січня 2023 по листопад 2023 року приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії в районах їх ведення на території Куп`янського району Харківської області, в тому числі Дворічанської громади, що підтверджується довідкою про безпосередню участь від 16.02.2024 №487 виданою ВЧ НОМЕР_1 .

Представник позивача звертався з запитами до військової частини НОМЕР_1 щодо здійснення перерахунку та виплати позивачу неотриманої збільшеної додаткової винагороду за безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, за період з січня 2003 року по листопад 2023 року.

Листом військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2023 №4010 представника позивача повідомлено, що при прийняті рішення про виплату додаткової винагороди передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 позивачу, військова частина НОМЕР_1 діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України та додано витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №2052 від 05.10.2023 "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану".

В подальшому представник відповідача звертався до відповідача з адвокатським запитом від 18.12.2023 №18/12-4 щодо надання відомостей про нараховані та виплачені позивачу розміри додаткової винагороди, відповідь на яку не отримав.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.10.2023 №2052 "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" наказано виплатити особовому складу ВЧ НОМЕР_2 додаткову винагороду зокрема за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень 2023 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської) діяльності №2751 від 16.12.2023 року «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану» зобов`язано виплатити військовослужбовцям ВЧ НОМЕР_1 на період дії воєнного стану додаткову винагороду за березень, квітень, травень, червень, серпень, вересень, жовтень 2023 року.

Однак, позивач вважає, що у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в період з січня 2023 року по листопад 2023 року не отримував в повному обсязі додаткову винагороду в розмірі 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Оскільки позивачу не нараховано та не виплачено у належному розмірі додаткової винагороди з січня 2023 року по листопад 2023 року за безпосередню участь у забезпеченні бойових дій по здійсненню заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, яка гарантується державою на період військового стану, останній звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг позивача та відповідача.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за N 745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова №168, пунктом 1 якої установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно відомостей виплати грошової винагороди особовому складу ВЧ НОМЕР_1 за період безпосередньої участі в бойових діях або здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), та витягах розрахунково-платіжних відомостей відповідач здійснив нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 за березень, травень, червень, серпень, жовтень 2023 року, в розрахунку кількості днів безпосередньої участі в бойових діях або здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення).

Крім того, згідно витягу із розрахунково-платіжних відомостей встановлено, що відповідач здійснив нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 за лютий, березень, травень, червень, липень, серпень, жовтень 2023 року. Вказана додаткова грошова винагорода була виплачена йому у жовтні 2023 року в розмірі 28306,46 грн та в грудні 2023 в розмірі 79483,85 грн, що підтверджується довідкою ВЧ НОМЕР_1 від 13.02.2024 №2024/130.

А тому, суд дійшов вірного висновку, що підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає, оскільки відповідачем надано належні та допустимі докази нарахування та виплати вказаної винагороди за спірні періоди.

Щодо здійснення виплати додаткової винагороди за квітень, вересень 2023 року, судом встановлено, що командиром підрозділу та тимчасово виконуючим обов`язки командира підрозділу були подані рапорти з необхідним пакетом документів про виплату такої винагороди за квітень 2023 року та вересень 2023 року, до даних рапортів не було включено старшого солдата ОСОБА_1 , а отже він не виконував завдань з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії або інших завдань, за які передбачена виплата підвищеної додаткової винагороди за квітень 2023 року та вересень 2023 року в районах, які відносяться до районів введення воєнних (бойових) дій. На підтвердження цього, військовою частиною НОМЕР_1 надаються пояснення командира 1 самохідно-артилерійського дивізіону підполковника ОСОБА_2 та заступника командира 1 самохідно-артилерійського дивізіону з тилу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 від 10.02.2024, який на момент подачі рапорту про виплату додаткової винагороди за вересень 2023 року тимчасово виконував обов`язки командира 1 самохідно-артилерійського дивізіону.

Отже, підставі для задоволення позовних вимог в цій частині також немає.

При цьому, не погодження позивача з розрахунком кількості днів перебування у безпосередній участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, є безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували іншу кількість днів перебування позивача у безпосередній участі у бойових діях.

Що стосується нарахування та виплати додаткової грошової винагороди згідно постанови КМ України №168 від 28.02.2022 за листопад 2023 року, суд зазначає, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Разом з тим, за відсутності рапортів командирів підрозділів з доданими до них підтверджуючих документів про безпосередню участь військовослужбовців, штабом військової частини не може бути виданий наказ про здійснення виплати додаткової винагороди. Тому, як зазначив відповідач, виплата за листопад 2023 року позивачу буде здійснена після надання відповідних документів від підрозділу в якому проходить службу позивач.

При цьому, відповідач вказав, що не ставить під сумнів ймовірну участь позивача у бойових діях або інших заходах за листопад, проте при розгляді даної справи вважає завчасним вирішення спору по вказаним періодам оскільки підрозділом не надавалися відповідні документи за ці періоди та накази на виплату підвищеної додаткової винагороди 1 самохідного артилерійському дивізіону військової частини НОМЕР_1 не здійснювалась.

Суд також встановив, що позивачу військова частина НОМЕР_1 здійснювала виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень щомісяця з січня по листопад 2023 року що підтверджується платіжними відомостями та довідкою, які містяться в матеріалах справи.

Пунктом 10 розділу XXXIV наказу МОУ №260 передбачено, що накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів. Тому, для видання наказу, обов`язкова наявність рапорту командира підрозділу і тільки після подачі такого рапорту до управління військової частини НОМЕР_1 можлива підготовка наказу про виплати додаткової винагороди, оскільки без рапорта командира підрозділу неможливо визначити кількість днів протягом яких військовослужбовець виконував бойові (спеціальні) завдання.

Алгоритм дій посадових осіб щодо документування безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах наочно розкритий у Методичних рекомендаціях щодо заходів з організації документального підтвердження (оформлення) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, які затверджені начальником Генерального штабу Збройних Сил України 18.05.2022.

У вступі до Методичних рекомендацій зазначено, що ці рекомендації визначають механізм дій посадових осіб під час заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, передбачених пунктом 1 рішення Міністра оборони України, доведеного телеграмою від 25.03.2022 №248/1298, а їхнє застосування сприятиме забезпеченню своєчасної виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168.

Відповідно до Методичних рекомендацій документальне підтвердження (оформлення) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях схематично здійснюється в такому порядку:

1) після отримання військовою частиною бойового розпорядження вищого штабу про передачу її в підпорядкування створеного угрупування військ та висування у район виконання бойових завдань: посадова особа, що відповідає за облік особового складу, готує проєкт наказу по стройовій частині щодо вибуття особового складу, який залучено до виконання бойового завдання; командир підрозділу подає рапорт про особових склад підрозділу, який буде виконувати отримане завдання; начальник штабу робить відповідний запис у журналі ведення бойових дій та готує проєкт бойового наказу; командир частини видає бойовий наказ (бойове розпорядження) щодо сил і засобів та порядку виконання поставлених завдань;

2) після прибуття визначених підрозділів до району ведення бойових дій та початку виконання бойових завдань: посадова особа, що відповідає за облік особового складу, готує проєкти наказів по стройовій частині щодо прибуття в район виконання завдань визначеного особового складу; командир підрозділу виконує бойові завдання та подає рапорти (донесення, звіти) про результати виконання бойових завдань; начальник штабу робить відповідні записи у журналі ведення бойових дій; командир частини видає бойові розпорядження щодо виконання бойових завдань;

3) під час здійснення військовою частиною заходів з організації виплати додаткової винагороди за минулий місяць: посадова особа, що відповідає за облік особового складу, перевіряє, зокрема, наявність документальних підстав для видачі довідок про безпосередню участь у бойових діях військовослужбовців приданого підрозділу іншої військової частини та готує проєкти відповідних довідок за формою, визначеною додатком 1 до рішення Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298; начальник штабу підписує відповідні довідки; командир частини підписує наказ про виплату додаткової винагороди підпорядкованому особовому складу.

Отже, виплата відрядженому військовослужбовцю Збройних Сил України додаткової винагороди в розмірі до 100000 гривень на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, здійснюється за місцем перебування військовослужбовця на грошовому забезпеченні (за місцем штатної служби військовослужбовця) за умови документального підтвердження військовою частиною (установою), до якої відряджений військовослужбовець, безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах та повідомлення нею про це у встановленому порядку військової частини (установи) за місцем штатної служби військовослужбовця.

Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні вищенаведені докази, які б підтверджували безпосередню участь позивача в бойових діях за листопад 2023 року, які є підставою для виплати додаткової грошової винагороди відповідно до постанови №168 від 28.02.2022, а також враховуючи надані відповідачем пояснення про відсутність у останнього таких доказів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстав для виплати позивачу додаткової грошової винагороди відповідно до постанови №168 від 28.02.2022 за листопад 2023 року, немає.

При цьому, суд вірно вказав, що лише довідка, передбачена постановою КМУ №168, яка доведена до військових частин окремим дорученням Міністра оборони України №5718/з від 06.03.2023 є підставою для виплати збільшеної додаткової винагороди за безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Що стосується невиплати позивачу за січень 2023 року додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн. судом встановлено, що підставою її невиплати слугувало те, що позивач не виконував завдань з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії або інших завдань, за виконання яких передбачена виплата такої винагороди в районах, які відносяться до районів ведення воєнних (бойових) дій, визначених наказом Головнокомандувача ЗСУ № 26 від 02.02.2023 року. Зокрема, відмова у здійсненні таких виплат обґрунтована змінами у нормативно-правових актах, що регулюють виплату такої винагороди (Постанова КМУ №168 та Наказ МОУ № 260), які почали застосовуватись з 01.02.2023 року.

З даного приводу судом встановлено, що позивач, у січні 2023 року приймав участь у здійсненні таких заходів у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії в районах їх ведення на території Куп`янського району Харківської області, в тому числі Дворічанської громади, що також підтверджується довідкою про безпосередню участь від 16.02.2024 №487 виданою ВЧ НОМЕР_1 .

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції в даному випадку, що виплата додаткової винагороди позивачу за січень 2023 року не здійснена виключно на підставі внесених змін до нормативно-правових актів щодо підстав та порядку виплати такої винагороди, які почали застосовуватись з 01.02.2023 року, тому такі зміни не можуть бути застосовані до спірних правовідносин за даний період, оскільки відповідно до вимог Постанови № 168 та Наказу №260 в редакції станом на 25.01.2023 року на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень незалежно від часу участі у таких діях та заходах.

Враховуючи наведене вище, відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу додаткову грошову винагороду за участь у бойових діях за січень 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, а виплатив лише 30000,00 грн., що підтверджується довідкою відповідача від 13.02.2024р. №2024/130.

Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційних скарг позивача та відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Щодо інших доводів скаржників, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Хмельницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Сушко О.О. Граб Л.С.