Справа № 420/10110/24
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

03 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/10110/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів Домусчі С.Д., Семенюка Г.В.,

в порядку письмового провадження у м.Одесі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 420/10110/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування пунктів 2, 5, 6, 7, 8 Наказу №193 від 25.03.2023 року, визнання дій щодо утримування щомісяця з грошового забезпечення у 20% коштів з військовослужбовця та зобов`язати вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року до суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:

визнати протиправними та скасувати пункт 2 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 №173 від 25.03.2023 року №193 «Про результати службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна та озброєння зенітного ракетного взводу батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 », яким за порушення вимог статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 16, 58, 59, 119, 120 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог абз. 3 пункту 4 Розділу І, пункту 7, Розділу І, абз. 1 пункту 2 Розділу ІІ Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, пунктів 3.1.1, 3.1.12 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 року №300, пункту 59 Розділу V Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 року №440, пункту 31 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про інвентаризацію військового майна у Збройних Силах» від 03.05.2000 року №748, відповідно до пункту «в» статті 48 керуючись статтею 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, старшого лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера резерву 33 запасної роти військової частини НОМЕР_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана»;

визнати протиправними та скасувати пункти 5, 6, 7, 8 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.03.2023 року №193 «Про результати службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна та озброєння зенітного ракетного взводу батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 », а саме:

пункт 5 наказу, яким притягнуто старшого лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера резерву 33 запасної роти військової частини НОМЕР_1 до повної матеріальної відповідальності у розмірі заподіяної з його вини державі шкоди на загальну суму 2982336,06 грн. (два мільйона дев`ятсот вісімдесят дві тисячі триста тридцять шість грн. 06 коп.);

пункт 6 наказу, яким не виплачувати щомісячну премію за березень місяць 2023 року офіцеру резерву 33 запасної роти військової частини НОМЕР_1 старшому лейтенанту ОСОБА_1 ;

пункт 7 наказу, яким внести суму заподіяної шкоди до Книги обліку нестач та Книги обліку грошових стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_1 офіцера резерву 33 запасної роти військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , у розмірі заподіяної з його вини державі шкоди на суму 2982336,06 грн.(два мільйона дев`ятсот вісімдесят дві тисячі триста тридцять шість грн. 06 коп.), в тому числі:

майно ракетно-артилерійської служби в зенітному ракетному взводі батальйону морської піхоти 2 військової частини НОМЕР_1 : Бінокль Allwetter Fernglas 7X50 1 од. 4080,00 грн. (чотири тисячі вісімдесят грн., 00 коп); 7,62 мм кулемет М240В29 №CD15007 1од. 2959000,00 (два мільйони дев`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч грн. 00 коп.);

майно медичної служби в зенітному ракетному взводі батальйону морської піхоти 2 військової частини НОМЕР_1 , медична аптечка бійця рятувальна 1 шт. 16771,90 грн. (шістдесят тисяч сімсот сімдесят одна грн. 90 коп.);

майно служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту в зенітному ракетному взводі батальйону морської піхоти 2 військової частини НОМЕР_1 , протигаз ПМК-2 8 шт.- 2484,16 (дві тисячі чотириста вісімдесят чотири грн. 16 коп.);

визнати протиправним та скасувати пункт 8 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.03.2023 року №193 в частині затвердження результатів службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна та озброєння зенітного ракетного взводу батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , яким вирахувати з грошового забезпечення офіцера резерву 33 запасної роти військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 суму заподіяної з його вини державі шкоди на суму 2982336,06 (два мільйона дев`ятсот вісімдесят дві тисячі триста тридцять шість грн. 06 коп.) та здійснювати стягнення суми завданої шкоди щомісяця із грошового забезпечення в розмірі 20% місячного грошового забезпечення до повного її погашення, за виявлену нестачу під час передачі ним посади командира зенітного ракетного взводу зенітно-ракетно-артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 ;

визнати дії військової частини НОМЕР_1 по утриманню щомісяця з грошового забезпечення у розмірі 20% коштів з військовослужбовця ОСОБА_1 протиправними;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 на час розгляду позову шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме утриматися від утримання щомісяця з грошового забезпечення у розмірі 20% коштів з військовослужбовця ОСОБА_1 , який проходить на теперішній час військову службу у військовій частині НОМЕР_2 ;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повернути військовослужбовцю ОСОБА_1 всі грошові кошти, утримані з його грошового забезпечення за наказом №193 «Про результати службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна та озброєння зенітного ракетного взводу батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 » від 05.03.2023 року командира військової частини НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що службовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №173 від 25.03.2023 року №193 «Про результати службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна та озброєння зенітного ракетного взводу батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 » старший лейтенант ОСОБА_1 офіцер резерву 33 запасної роти військової частини НОМЕР_1 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення «сувора догана». Позивач вважає, що він не може бути винним у завданні матеріальної шкоди з тих підстав, що під час службового розслідування не враховано відсутність доказів на підтвердження факту, що саме позивач брав під звітність втрачені матеріальні засоби та відповідачем не було повідомлено позивача про хід службового розслідування у зв`язку з чим позивачем було надано відповідні пояснення, заперечення та клопотання. Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 07 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування пунктів 2, 5, 6, 7, 8 Наказу №193 від 25.03.2023, визнання дій щодо утримування щомісяця з грошового забезпечення у 20% коштів з військовослужбовця та зобов`язати вчинити певні дії - задовольнив.

Визнав протиправними та скасував пункт 2 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 №173 від 25.03.2023 року №193 «Про результати службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна та озброєння зенітного ракетного взводу батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 », яким за порушення вимог статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 16, 58, 59, 119, 120 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог абз. 3 пункту 4 Розділу І, пункту 7, Розділу І, абз. 1 пункту 2 Розділу ІІ Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, пунктів 3.1.1, 3.1.12 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 року №300, пункту 59 Розділу V Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 року №440, пункту 31 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про інвентаризацію військового майна у Збройних Силах» від 03.05.2000 року №748, відповідно до пункту «в» статті 48 керуючись статтею 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, старшого лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера резерву 33 запасної роти військової частини НОМЕР_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана».

Визнав протиправними та скасував пункти 5, 6, 7, 8 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.03.2023 року №193 «Про результати службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна та озброєння зенітного ракетного взводу батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 », а саме:

пункт 5 наказу, яким притягнуто старшого лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера резерву 33 запасної роти військової частини НОМЕР_1 до повної матеріальної відповідальності у розмірі заподіяної з його вини державі шкоди на загальну суму 2982336,06 грн. (два мільйона дев`ятсот вісімдесят дві тисячі триста тридцять шість грн. 06 коп.);

пункт 6 наказу, яким не виплачувати щомісячну премію за березень місяць 2023 року офіцеру резерву 33 запасної роти військової частини НОМЕР_1 старшому лейтенанту ОСОБА_1 ;

пункт 7 наказу, яким внести суму заподіяної шкоди до Книги обліку нестач та Книги обліку грошових стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_1 офіцера резерву 33 запасної роти військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , у розмірі заподіяної з його вини державі шкоди на суму 2982336,06 грн.(два мільйона дев`ятсот вісімдесят дві тисячі триста тридцять шість грн. 06 коп.), в тому числі:

майно ракетно-артилерійської служби в зенітному ракетному взводі батальйону морської піхоти 2 військової частини НОМЕР_1 : Бінокль Allwetter Fernglas 7X50 1 од. 4080,00 грн. (чотири тисячі вісімдесят грн., 00 коп); 7,62 мм кулемет М240В29 №CD15007 1од. 2959000,00 (два мільйони дев`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч грн. 00 коп.);

майно медичної служби в зенітному ракетному взводі батальйону морської піхоти 2 військової частини НОМЕР_1 , медична аптечка бійця рятувальна 1 шт. 16771,90 грн. (шістдесят тисяч сімсот сімдесят одна грн. 90 коп.);

майно служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту в зенітному ракетному взводі батальйону морської піхоти 2 військової частини НОМЕР_1 , протигаз ПМК-2 8 шт.- 2484,16 (дві тисячі чотириста вісімдесят чотири грн. 16 коп.).

Визнав протиправним та скасував пункт 8 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.03.2023 року №193 в частині затвердження результатів службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна та озброєння зенітного ракетного взводу батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , яким вирахувати з грошового забезпечення офіцера резерву 33 запасної роти військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 суму заподіяної з його вини державі шкоди на суму 2982336,06 (два мільйона дев`ятсот вісімдесят дві тисячі триста тридцять шість грн. 06 коп.) та здійснювати стягнення суми завданої шкоди щомісяця із грошового забезпечення в розмірі 20% місячного грошового забезпечення до повного її погашення, за виявлену нестачу під час передачі ним посади командира зенітного ракетного взводу зенітно-ракетно-артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Визнав дії військової частини НОМЕР_1 по утриманню щомісяця з грошового забезпечення у розмірі 20% коштів з військовослужбовця ОСОБА_1 протиправними.

Зобов`язав військову частину НОМЕР_1 повернути військовослужбовцю ОСОБА_1 всі грошові кошти, утримані з його грошового забезпечення за наказом №193 «Про результати службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна та озброєння зенітного ракетного взводу батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 » від 05.03.2023 року командира військової частини НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу.

П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 24.07.2024 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року у справі № 420/10110/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування пунктів 2, 5, 6, 7, 8 Наказу №193 від 25.03.2023 року, визнання дій щодо утримування щомісяця з грошового забезпечення у 20% коштів з військовослужбовця та зобов`язати вчинити певні дії.

Витребував з Одеського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи № 420/10110/24.

07.08.2024 до П`ятого апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову.

Зазначена заява передана судді-доповідачу 02.09.2024, у зв`язку із перебуванням у щорічній відпустці.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просив заборонити Військовій частини НОМЕР_2 проводити стягнення з грошового забезпечення ОСОБА_1 на виконання пункту 8 наказу командира військове частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 193 від 25.03.2023 "Про результати службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна та озброєння зенітного ракетного взвод батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 » - до набрання судовим рішенням у справі № 420/10110/24 законної сили.

В обґрунтування своєї заяви позивач зазначив, що до його нового місця служби військової частини НОМЕР_2 були передані акти приймання передачі заборгованості з відшкодування завданих державі збитків, у зв`зку із чим на виконання наказу №193 від 25.03.2023 командира військової частини НОМЕР_1 з грошового забезпечення старшого лейтенанта ОСОБА_1 щомісячно з квітня 2023 року відраховано 20% від його грошового забезпечення у сумі до 26 510,14 грн, що порушує його право на отримання належного грошового забезпечення. Як зазначив позивач, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити поновлення його прав, за захистом яких він звернувся до суду.

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали даної справи, перевіривши доводи та вимоги поданої заяви, колегія суддів доходить висновку про відсутність належних підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Вказане право є не безмежним, і надається у випадку, коли особа вважає, що рішенням суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У статті 150 КАС України закріплено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч.2 ст.150 КАС України).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено шляхом: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Тобто, забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.

При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Так, в заяві про забезпечення позову заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони військовій частини НОМЕР_2 проводити стягнення з грошового забезпечення ОСОБА_1 на виконання пункту 8 наказу командира військове частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №193 від 25.03.2023 року "Про результати службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна та озброєння зенітного ракетного взвод батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 » - до набрання судовим рішенням у справі № 420/10110/24 законної сили.

Таким чином, позивач просить апеляційний суд вжити заходів забезпечення апеляційної скарги шляхом зупинення стягнення з нього грошових коштів Військовою частиною НОМЕР_2 (яка є новим місцем служби позивача) на підставі актів приймання передачі заборгованості з відшкодування завданих державі збитків, та яка не є стороною по справі.

Так, п. 5 ч. 1 ст. 151 КАС України дійсно передбачає такий вид забезпечення позову, як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що Військова частина НОМЕР_2 не є стороною у цій справі, що унеможливлює вжиття заходів забезпечення позову, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 151 КАС України, як того просить позивач.

Згідно з Рекомендацією №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів стосовно охорони матеріально-правових інтересів позивача у справі від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити особі, яка звернулася до суду, реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на її користь, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Як вже наголошувалося вище, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення його прав, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

А тому, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття певних заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Адекватність певного заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими, службовими та професійними та іншими наслідками.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція з цих спірних питань викладена у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17, від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, від 29.01.2020 у справі №640/9167/19.

Отже, розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, колегія суддів доходить висновку про відсутність достатніх та обґрунтованих правових підстав для її задоволення, оскільки у заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 не доведено та документально не підтверджено існування обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення у справі, а також не надано і не наведено жодних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або ж зробити неможливим виконання рішення суду або захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття відповідних заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

До того ж, при вирішенні питання про забезпечення позову, колегія суддів враховує, що вжиття відповідних заходів може вплинути на охоронювані законом інтереси осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а саме Військової частини НОМЕР_2 .

На переконання колегії суддів, позивач навів виключно припущення стосовно можливих наслідків заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, а також не довів існування обставин, передбачених ст.150 КАС України.

Проте, відповідно до вимог ст.150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є беззаперечними підставами для застосування відповідних заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що особливості забезпечення позову в адміністративному процесі, зокрема, наявність ознак протиправності оскаржуваного рішення, може бути виявлена судом виключно на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Крім того, сама лише незгода позивача із рішенням суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання його протиправним ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів, на підставі матеріалів справи та доводів заяви, дійшла висновку про відсутність підстав для забезпечення даного позову, передбачених КАС України, а тому вказана заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.150,151,152, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі № 420/10110/24 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді С.Д. Домусчі Г.В. Семенюк