Справа № 545/370/24
Суддя: Романенко О. О.
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

єдиний унікальний номер справи 545/370/24
номер провадження 2-а/546/12/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Романенко О.О.,

за участі секретаря судового засідання Захарченко Л.Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Решетилівка у залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

26.01.2024 позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до Головного управління Національної поліції у Полтавській області, Управління патрульної поліції в Полтавській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у якому просив суд:

- прийняти дану позовну заяву до розгляду;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №016887 від 11.01.2024, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях складу таких правопорушень;

- витребувати в Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції інформацію щодо дати складання ОСОБА_1 теоретичного і практичного іспитів, в тому числі дату повернення водійського посвідчення ОСОБА_1 , після позбавлення останнього права керування транспортним засобом в 2018 році;

- стягнути всі судові витрати понесені позивачем за рахунком відповідачів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.01.2024 відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №016887.

У вищевказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії знаку зупинка заборонена, в тому числі останній керував транспортним засобом, будучи особою, яка не має права керування транспортним засобом, а саме таким, що не набув цього права після закінчення строку позбавлення права керування ТЗ, у зв`язку з чим на позивача накладено стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Позивач не погодився з постановою, вважає, що вона не відповідає дійсності та винесена з порушенням вимог чинного законодавства, без будь-яких доказів вини, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

18.06.2018 постановою Київського районного суду м. Полтави в справі 552/3253/18 ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортним засобом. Постановою Полтавського апеляційного суду від 10.05.2020 постанову Київського районного суду м. Полтави від 18.06.2018 залишено без змін.

Позивач зазначає, що був позбавлений керування транспортним засобом та не керував останнім протягом встановленого в судовому рішенні строку, окрім того сплатив штраф. В подальшому позивач перездав іспит та йому повернуто водійське посвідчення.

Відтак, позивач вчинив всі необхідні дії і саме відповідач повернув останньому водійське посвідчення, тому в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення у позивача, оскільки невнесення будь-яких відомостей з вини відповідача не повинно позбавляти позивача права керування транспортним засобом.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 26.01.2024 справу передано на розгляд головуючому судді Полтавського районного суду Полтавської області Харабадзе К.Ш.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 29.01.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Полтавській області, Управління патрульної поліції в Полтавській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишено без руху.

09.02.2024 позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 09.02.2024 відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до Головного управління Національної поліції у Полтавській області, Управління патрульної поліції в Полтавській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Вищої ради правосуддя №267/0/15-24 від 30.01.2024 від 30.01.2024 достроково закінчено відрядження судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області Харабадзе К.Ш. до Полтавського районного суду Полтавської області із 12.02.2024. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 16.02.2024 справу 545/370/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Полтавській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення передано судді Путрі О.Г.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 23.02.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Полтавській області, Управління патрульної поліції в Полтавській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишено без руху.

07.03.2024 позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 08.03.2024 відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до Головного управління Національної поліції у Полтавській області, Управління патрульної поліції в Полтавській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

05.04.2024 до Полтавського районного суду Полтавської області від Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України надійшов відзив на адміністративний позов.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 04.06.2024 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Грущанського В.О. про заміну неналежного відповідача та залучення третьої особи. Замінено первісних відповідачів у справі - Головне управління Національної поліції в Полтавській області, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції на належного відповідача - Департамент патрульної поліції (вул. Федора Ернеста,3, м. Київ, 03048). Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача -Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції. Адміністративну справу №545/370/24 передано на розгляд за підсудністю до Решетилівського районного суду Полтавської області.

10.07.2024 до Решетилівського районного суду Полтавської області від Полтавського районного суду Полтавської області надійшла адміністративна справа №545/370/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - для розгляду за підсудністю.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 10.07.2024 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О.

Ухвалою судді від 22 липня 2024 року відкрито провадження у справі, витребувано докази, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

16.08.2024 на електронну пошту суду від РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумських областях на виконання вимог ухвали від 22.07.2024 надійшов лист №31/32-09 від 12.08.2024, у паперовому вигляді вищевказаний лист надійшов до суду 22.08.2024, та містить наступну інформацію. Відповідно до інформації Єдиного державного реєстру МВС громадянин ОСОБА_1 , був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік на підставі постанови Київського районного суду м. Полтави в справі 552/3253/18. Строк позбавлення права керування транспортними засобами встановлено з дати здачі або вилучення водійських прав. Постановою Полтавського апеляційного суду від 10.05.2019 постанову Київського районного суду м. Полтави від 18.06.2018 залишено без змін.

Відповідно до даних Інформаційного порталу національної поліції посвідчення водія вилучено у ОСОБА_1 02.06.2018. Норма законодавства щодо позбавлення особи права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права набула чинності лише в березні 2021 року. Враховуючи вимоги кодексу України про адміністративне правопорушення чинного на момент ухвалення рішення у справі та визначений рішенням суду порядок обчислення строку позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_1 набув право на повернення посвідчення водія з 02.06.2019.Теоретичний та практичний іспити були складені ОСОБА_1 23.07.2019. В той же день, 23.07.2019, ОСОБА_1 було повернуто посвідчення водія.

19.08.2024 від представника відповідача Департаменту патрульної поліції та третьої особи - Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України - Каліновської О.Г., яка діє на підставі довіреності №23585/41/3/01-2023 від 22.12.2023 до суду надійшов відзив, в якому представник заперечує проти адміністративного позову в повному обсязі, з огляду на наступне.

11.01.2024 в м. Полтаві, по вул. Героїв Чорнобильців,13, водій автомобіля MITSUBIHI GALANT д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «зупинку заборонено» та здійснив зупинку в зоні дії знаку. Чим порушив вимоги п.8.4. (в) ПДР України, затверджених постановою КМУ України №1306 від 10.10.2001.

В ході перевірки пред`явлених водійських документів було встановлено особу водія - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки особи водія та керованого ним транспортного засобу по базах даних МВС, а також звірки отриманої інформації на сайті Судової влади України (в.т.ч ЄДРСР), працівниками поліції встановлено, що громадянин ОСОБА_1 постановою Київського районного суду м. Полтави (справа 552/3253/18) від 18.06.2018 визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу 10 200,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Постановою Полтавського апеляційного суду від 10.05.2019 рішення суду І інстанції залишено без змін.

Отже, рішення Київського районного суду м. Полтави від 18.06.2018 набрало законної сили 10.05.2019 (після перегляду апеляційною інстанцією). Відтак, строк позбавлення права керування громадянина ОСОБА_1 розпочався 10.05.2019, а закінчився 10.05.2020.

Відповідно до інформації з бази даних МВС, після закінчення строку позбавлення (після 10.05.2020) гр. ОСОБА_1 в порядку ч.ч. 3-4 п. 20 Постанови КМУ №340 від 08.05.1993 право на керування транспортними засобами не набував.

Встановивши наявність складу двох правопорушень (зупинка в зоні дії дорожнього знаку 3.34 ПДР та керування ТЗ не маючи права керування), інспектором поліції було прийнято рішення провести розгляд справи на місці. За результатами розгляду інспектором УПП в Полтавській області ДПП відносно гр. ОСОБА_1 було винесено постанову серії БАД №016887 від 11.01.2024 за ознаками ч. 2 ст.126 (ч. 1 ст.122 та ч. 2 ст.126 КУпАП об`єднано в порядку ст. 36 КУпАП), та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови, оскільки вона була винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

02.09.2024 від представника відповідача Департаменту патрульної поліції та третьої особи - Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України - Каліновської О.Г., яка діє на підставі довіреності №23585/41/3/01-2023 від 22.12.2023 до суду надійшло доповнення до відзиву. Представник зазначає, що 20.08.2024 в підсистемі «Електронний суд» ознайомився з відповіддю РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях про надання інформації щодо дати складання ОСОБА_1 теоретичного та практичного іспитів, в тому числі дату повернення водійського посвідчення ОСОБА_1 , після позбавлення останнього права керування транспортним засобом у 2018 році. Щодо змісту вищевказаного листа РСЦ зазначають про невірне розуміння автором даного листа поняття «вилучення посвідчення водія». Інспектором патрульної поліції 02.06.2018 після виявлення факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння відносно ОСОБА_1 складено протокол у справі про адміністративне правопорушення серії БР №88078 від 02.06.2018 за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказують, що згідно ст. 265-1 КУпАП та п.3 розділу ХІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджені наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до КУпАП може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, працівник уповноваженого підрозділу тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адмінправопорушення і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адмінправопорушення. Тобто, 02.06.2018 інспектором УПП у гр. ОСОБА_1 було тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом ПК006017. Відтак, з 02.06.2018 і до моменту розгляду справи у суді, ОСОБА_1 мав право керувати транспортними засобами на підставі тимчасового дозволу на керування транспортним засобом ПК006017.

Отже, на думку сторони відповідача не має жодних правових підстав вважати, що строк позбавлення права керування розпочався з моменту вилучення посвідчення водія, так як посвідчення водія 02.06.2018 тимчасово вилучили, видавши взамін тимчасовий дозвіл. Таким чином не має жодних підстав вважати, що початок строку позбавлення права керування ОСОБА_1 рахується саме з дня тимчасового вилучення посвідчення.

Фактичне вилучення посвідчення відбулось 10.05.2019, після набрання законної сили постановою Київського районного суду м. Полтави від 18.06.2018. Саме з цього моменту, з моменту позбавлення судом права керування транспортним засобом, тимчасовий дозвіл втрачає свою чинність та не підлягає продовженню в органах поліції.

Департамент патрульної поліції наполягає на своїй позиції (яка відповідає вимогам законодавства), що строк позбавлення права керування громадянина ОСОБА_1 розпочався з 10.05.2019, а закінчився 10.05.2020.

Беручи до уваги інформацію, викладену в листі РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (вих. РСЦ №31/32-09), гр. ОСОБА_1 склав теоретичний та практичний іспит та отримав посвідчення 23.07.2019, тобто до закінчення строку позбавлення. Отже, після 10.05.2020 (після закінчення строку позбавлення), гр. ОСОБА_1 теоретичного та практичного іспитів у сервісному центрі МВС не складав.

Таким чином, внесення до інтегрованої інформаційно-пошукової системи інформації щодо закінчення строку позбавлення гр. ОСОБА_1 права на керування транспортними засобами, проведено після закінчення 1-річного строку позбавлення права (починаючи з 10.05.2019). тобто 10.05.2020. До настання вказаної дати ОСОБА_1 вважався таким, що позбавлений права керування всіма видами транспортних засобів.

Представник відповідача просить прийняти рішення по справі, яким повністю відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог.

03.09.2024 від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Грущанського В.О. через електронний кабінет Електронного суду надійшли додаткові пояснення.

Представник позивача зазначає, що згідно з відповіддю РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (вих. РСЦ 31/32-09) щодо виконання ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області вiд 22.07.2024 по справі №545/370/24 про надання інформації щодо дати складання ОСОБА_1 теоретичного та практичного іспитів, в тому числi дату повернення водійського посвідчення, ОСОБА_1 відповідний іспит склав та останньому були повернуті права. Відтак, ОСОБА_1 виконав всі вимоги закону, в частині складення відповідного іспиту після позбавлення водійського посвідчення, в тому числі такі права були добровільно повернуті останнього працівниками відповідача, що слідує з такою відповіді. Диспозиція ч. 2 ст. 126 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, яке полягає керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або в передачі керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. ОСОБА_1 за умови складання іспиту та повернення прав, в 2024 році має право керувати транспортним засобом. Сторона відповідача не спростовує взагалі факт складання іспиту ОСОБА_1 , а лише посилається, що "невідомі некомпетентні" працівники третьої особи прийняли іспит та видали права ОСОБА_1 , що є протиправним, однак це є предметом іншої позовної заяви, та в даному провадженні не розглядаються. Третя особа не спростовує взагалі факт складання іспиту ОСОБА_1 , а лише посилається, що "невідомі некомпетентні" працівники третьої особи прийняли іспит та видали права ОСОБА_1 , що є протиправним, однак це є предметом іншої позовної заяви, та в даному провадженні не розглядаються. В свою чергу, третя особа, намагається вказати, що останньому протиправно раніше видали відповідні права та прийняли відповідний іспит, однак будь - яких доказів відповідної протиправності дій ОСОБА_1 в даній ситуації останні не надають. Окрім того, якщо порахувати строки з 10.05.2019 по 10.05.2020, то постанова яка оскаржується в даному провадженні складена 11.01.2024 тобто більше чим через три роки, окрім того будь - яких доказів, що ОСОБА_1 керував автомобілем раніше 11.01.2024 не надає. Звертає увагу на те, що в Постанові КМУ № 340 вiд 08.05.1993 року ніде не вказано, що ОСОБА_1 не мав права здавати на права раніше 10.05.2020. Представник позивача просить суд додаткові пояснення до відзиву не приймати з огляду на вище викладене, в тому числі з огляду на те, що таке доповнення подано з пропуском процесуального строку на його подання. просить суд позов задовольнити в повному обсязі, провести розгляд без участі позивача та його представника.

Будь-які інші відзиви, відповіді на відзиви, пояснення та клопотання від сторін у справі до суду не надходили.

У судове засідання призначене на 04.09.2024 сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Грущанським В.О. у додаткових поясненнях від 03.09.2024 викладено прохання про проведення розгляду без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують, просять задовільнити.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції та третьої особи - Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України - Каліновської О.Г., будучи повідомленим належним чином повідомленим (судова повістка доставлена в електронний кабінет відповідача та третьої особи 01.08.2024 о 20:15:44, а.с.104,105) в судове засідання не з`явився. Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від представника відповідача та третьої особи до суду не надходило.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши відеозапис з бодікамери, оцінюючи зібрані і надані докази як окремо так і в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що постановою інспектора взв. № 2 роти 4 БУПП в Полтавській області ДПП ст. л-нта поліції ОСОБА_3 від 11.01.2024 року, серії БАД №016887 у справі про адміністративне правопорушення, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП, на підставі ст. 36 КУпАП об`єднано та накладено стягнення у вигляді штрафу в загальному розмірі 3400,00 грн, за те, що водій ОСОБА_1 , як зазначено у постанові, цього дня, близько 12 год 25 хв в м. Полтаві по вул. Героїв Чорнобильців,13, керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», а саме здійснив зупинку в зоні дії цього знаку, також керував ТЗ не маючи права керування, а саме не набувши цього права після закінчення строку позбавлення права керування ТЗ згідно постанови Київського районного суду м. Полтави від 18.06.2018 по справі №552/3253/18, яка набрала законної сили 10.05.2019, чим порушив Постанову КМУ № 340, ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», п.п.8.4 ПДР України (а.с.7).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Частиною третьою статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Відповідно ч.ч. 2,3 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (ст. 121-126 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічні за змістом приписи містяться в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395.

При цьому, у відповідності до п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене частинами першою, другою і четвертою статті 126, КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За п.п. 2.1 «а» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Як встановлено у п. 2.4«а» ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно 8.4. ПДР України дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила; д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Відповідно до Додатку 1 до Правил дорожнього руху (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.09.2021 №1091) дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» відноситься до категорії заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Диспозиція ч. 1 ст. 122 КУпАП визначає адміністративним правопорушенням перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками

Диспозиція ч. 2 ст. 126 КУпАП визначає адміністративним правопорушенням керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

У ч. 3 ст. 283 цього Кодексу постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 КАС України ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Під час дослідження в судовому засіданні відеозапису з портативного відеореєстратора (бодікамери) №473428 (а.с.123), судом встановлено наступне.

Відеозапис розпочинається 11.01.2024 о 12:27:22, де зафіксовано, як інспектор поліції ОСОБА_3 підходе до припаркованого на узбіччі автомобіля та повідомляє водію даного транспортного засобу своє прізвище, ім`я, по батькові та звання. Окрім того, інспектор поліції повідомляє водію, що останній вчинив адміністративне правопорушення, а саме здійснив зупинку в зоні дії знаку «Зупинку заборонено». Водій не оспорює дані обставини та повідомляє інспектору, що йому відому, що він здійснив зупинку в забороненому місці, зазначає, що зупинився на короткій проміжок часу. Інспектор роз`яснює водієві про порушення вимог знаку 3.34 «Зупинку заборонено», для розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП просить водія надати йому посвідчення водія та реєстраційні документи. Інспектором поліції встановлено, що водієм даного транспортного засобу є - ОСОБА_1 . Інспектором поліції розпочинається розгляд справи про адміністративне правопорушення, роз`яснено ОСОБА_1 права та обов`язки в повному обсязі. Після перевірки по базам даних встановлено, що водія ОСОБА_1 було вилучено водійське посвідчення, в базі відсутня відмітка про повернення йому водійського посвідчення. Інспектор поліції роз`яснює ОСОБА_1 , що останній керував транспортним засобом не маючи такого права, оскільки Сервісним центром йому повернуто водійське посвідчення на 10 місяців раніше від встановленого строку. У зв`язку з цим на ОСОБА_1 буде додатково складено постанову за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Водія ОСОБА_1 відсторонено від права керування транспортним засобом.

Таким чином, після дослідження відеозапису з портативного відеореєстратора (бодікамери) №473428 (а.с.123), судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 був обізнаний про те, що здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено. Дані обставини не оспорюються позивачем ОСОБА_1 в поданому до суду адміністративному позові.

Суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення вимог пункту 8.4 (в) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Що стосується вимог позивача про неправомірність накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є доведеними, виходячи із наступного.

Судом достовірно встановлено, що постановою Київського районного суду м. Полтави від 18.06.2018 по справі №552/3253/18, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу 10 200,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Постанова набрала законної сили 10.05.2019, що підтверджується витягом з ЄДРСР постанови від 18.06.2018 по справі №552/3253/18 (провадження №3/552/977/18) (а.с.9, 61, 130).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 10.05.2019 по справі №552/3253/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Полтави від 18.06.2018 залишено без змін, що підтверджується витягом з ЄДРСР постанови від 10.05.2019 по справі №552/3253/18 (провадження 33/814/46/19) (а.с.39-40, 131-132).

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Київського районного суду м. Полтави від 18.06.2018 у справі №552/3253/18 набрала законної сили 10.05.2019

З листа РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумських областях №31/32-09 від 12.08.2024, судом встановлено, що строк позбавлення особи права керування транспортним засобом обраховувався Сервісним центром згідно вимог кодексу України про адміністративне правопорушення чинного на момент ухвалення рішення у справі та визначений рішенням суду з моменту вилучення водійського посвідчення, тобто з 02.06.2018, а отже згідно відомостей наявних у Сервісного центру ОСОБА_1 набув право на повернення посвідчення водія з 02.06.2019. Теоретичний та практичний іспити були складені ОСОБА_1 23.07.2019. В той же день, 23.07.2019, ОСОБА_1 було повернуто посвідчення водія.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції та третьої особи - Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України - Каліновська О.Г. не погодилась з твердженням РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумських областях про те, що обрахунок строків позбавлення права керування ОСОБА_1 розпочався з моменту вилучення водійського посвідчення, тобто з 02.06.2018. Представник посилався на норми ст.ст. 317, 317-1 КУпАП України, якими передбачено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Отже, ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами не з моменту вилучення водійського посвідчення - 02.06.2018, а після набрання законної сили постановою Київського районного суду м. Полтави від 18.06.2018, яка за результатами перегляду апеляційною інстанцією була залишена без змін постановою Полтавського апеляційного суду - 10.05.2019. Таким чином строк позбавлення права керування громадянина ОСОБА_1 розпочався з 10.05.2019, а закінчився 10.05.2020. Таким чином ОСОБА_1 склав теоретичний та практичний іспит та отримав посвідчення 23.07.2019, тобто до закінчення строку позбавлення. Отже, після 10.05.2020 (після закінчення строку позбавлення), гр. ОСОБА_1 теоретичного та практичного іспитів у сервісному центрі МВС не складав.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Грущанський І.М. не погодився з доводами представника відповідача та третьої особи - ОСОБА_4 . Зазначив, що РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях було підтверджено факт того, що ОСОБА_1 дійсно склав теоретичний та практичний іспит, за результатами іспиту отримав посвідчення водія 23.07.2019. Отже, на момент складання постанови про адміністративне правопорушення 11.01.2024 за ч. 2 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 не був особою не маючою права керування транспортним засобом, а саме особою не набувшою права керування після позбавлення такого права. Зазначив, що представник відповідача та третьої особи не спростовував взагалі факт складання іспиту ОСОБА_1 , а лише послався на те, що "невідомі некомпетентні" працівники прийняли іспит та видали права ОСОБА_1 , що є протиправним, однак це є предметом іншої позовної заяви, та в даному провадженні не розглядаються. Окрім того, не було надано будь - яких доказів відповідної протиправності дій ОСОБА_1 в даній ситуації. Зазначив, що в Постанові КМУ № 340 вiд 08.05.1993 року ніде не вказано, що ОСОБА_1 не мав права здавати на права раніше 10.05.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. А згідно з ч.2 даної статті ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Відповідно до положень ч.3 ст.90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надаючи оцінку доводам сторони позивача та сторони відповідача та третьої особи, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 20 Постанови КМУ № 340 вiд 08.05.1993 (на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції від 21.02.2018) позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами проводиться відповідно до законодавства.

Постановою КМУ №1086 від 17.12.2008 «Про затвердження Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення» (на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції від 11.04.2018) затверджено вищевказаний порядок.

Тимчасове вилучення посвідчення водія на транспортний засіб здійснюється поліцейським (пункт 2 Порядку).

Посвідчення водія тимчасово вилучається за наявності підстав вважати, що водієм вчинено адміністративне правопорушення передбачене Кодексом України про адміністративні правопорушення за яке може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом (пункт 3 Порядку) .

У разі вчинення правопорушення, за яке передбачено накладення адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, складається протокол про адміністративне правопорушення у двох примірниках і тимчасово вилучається посвідчення водія, про що робиться запис у протоколі (пункт 4 Порядку).

До винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили поліцейський видає водієві тимчасовий дозвіл не більш ніж на три місяці з дати вилучення посвідчення (пункт 5 Порядку).

Вилучене посвідчення водія передається для зберігання до відповідного територіального органу МВС в установленому МВС порядку (пункт 11 Порядку).

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КУпАП (на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції від 25.05.2018) постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Суд погоджується з доводами РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумських областях, викладеними у листі №31/32-09 від 12.08.2024 в тій частині, що пряма норма законодавства щодо позбавлення особи права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права набула чинності лише в березні 2021 року.

Однак, суд аналізуючи норми законодавства діючого станом на 18.06.2018 (день розгляду Київським районним судом м. Полтави справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУПАП) приходить до висновку, що хоча в Кодексі України про адміністративні правопорушення (на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції від 25.05.2018) не має прямої норми, яка б вказувала на те, що особа позбавляється права керування транспортним засобом після набрання рішенням суду, однак з аналізу інших статей Кодексу, зокрема положень ст. 291 КУпАП та інших нормативно-правових актів, вбачається, що особа вважається позбавленою права керування саме після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права, а не з моменту здачі чи тимчасового вилучення водійського посвідчення.

Отже, суд погоджується з доводами сторони відповідача в тій частині, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення 02.08.2018 у ОСОБА_1 було вилучено водійське посвідчення тимчасово, до моменту розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді. Натомість ОСОБА_1 видано тимчасовий дозвіл строком на три місяці з правом продовження дій тимчасового дозволу до моменту розгляду справи судом. Суд погоджується з тим, що строк позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами повинен обраховуватись не з моменту вилучення водійського посвідчення - 02.06.2018, а після набрання законної сили постановою Київського районного суду м. Полтави від 18.06.2018, яка за результатами перегляду апеляційною інстанцією була залишена без змін постановою Полтавського апеляційного суду - 10.05.2019. Таким чином строк позбавлення права керування громадянина ОСОБА_1 розпочався з 10.05.2019, а закінчився 10.05.2020.

Однак, суд не погоджується з доводами сторони відповідача в тій частині, що оскільки ОСОБА_1 склав теоретичний та практичний іспит та отримав посвідчення 23.07.2019, тобто до закінчення строку позбавлення, то після 10.05.2020 (після закінчення строку позбавлення), ОСОБА_1 теоретичного та практичного іспитів у сервісному центрі МВС не складав, тому інспектором поліції правомірно накладено на ОСОБА_1 стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки зазначені доводи не спростовують факту того, що ОСОБА_1 був допущений до складання повторного іспиту саме після притягнення його Київським районним судом м. Полтави до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із позбавленням права керування транспортними засобами.

Суд зазначає, що стороною відповідача не спростовано факт того, що ОСОБА_1 дійсно здавав теоретичний та практичний іспит та отримав 23.07.2019 водійське посвідчення.

Окрім того, стороною відповідача не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що за фактом передчасного допуску ОСОБА_1 до складання повторного іспиту для отримання права керування транспортними засобами проводилась службова перевірка, за результатами якої було скасовано результати проходження ОСОБА_1 теоретичного та практичного іспитів та вилучено у особи повернутого посвідчення водія.

Окрім того, надання оцінки діям працівників Сервісного центру, які 23.07.2019 прийняли теоретичний та практичний іспит у ОСОБА_1 , за результатами якого повернули останньому водійське посвідчення, не є предметом розгляду даного адміністративного позову та не можуть бути розглянуті у зазначеному провадженні. Також суд погоджується з тим, що стороною відповідача не було надано жодних доказів протиправності дій ОСОБА_1 під час складання теоретичного та практичного іспиту 23.07.2019.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд звертає увагу на те, що особа не повинна нести тягар наслідіків за недоліки в роботі державних органів, оскільки ОСОБА_1 пройшов повторно у встановленому законодавством порядку іспит, до якого був допущений уповноваженим органом на прийняття такого іспиту та на підставі результатів якого йому повернуто посвідчення водія відповідної категорії. Таким чином, у позивача виникли легітимні очікування щодо відсутності будь-яких сумнівів у правильності пройденої ним процедурі та легітимності використання повернутого йому посвідчення водія.

Таким чином, на момент керування транспортним засобом, процедура повернення ОСОБА_1 посвідчення водія за складеним повторним іспитом не визнана протиправною, результати іспиту не скасовані, а відтак посвідчення водія, повернуте 23.07.2019, є чинним та у встановленому законом порядку засвідчує його право керування транспортними засобами на підповідній правовій підставі.

Суд приходить до висновку, що стороною відповідача не доведено жодними належними, допустимими та достатніми доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що стороною відповідача доведено належними, допустимими та достатніми доказами лише вчинення ОСОБА_1 порушення вимог пункту 8.4 (в) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З огляду на вище викладене, постанова серії БАД №016887 від 11.01.2024 підлягає частковому скасуванню, а саме в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП із закриття провадження в цій частині.

Разом з цим, суд акцентує увагу на тому, що на підставі постанови серії БАД №016887 від 11.01.2024 неможливо відокремити розмір штрафу, накладеного працівником поліції як за ч. 1 ст. 122 КУпАП, так і за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки працівником поліції не зазначено у постанові конкретний розмір штрафу, накладеного окремого за кожне із правопорушунь, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, а розмір штрафу визначено на підставі ст. 36 КУпАП, що не відповідає принципу правової визначеності щодо порядку накладення стягнення у виді штрафу із зазначенням конкретного розміру стягнення, накладеного щодо кожного із правопорушень.

Зазначене, у свою чергу, позбавляє суд можливості, перевірити правильність та розмір застосованого стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, щодо притягнення за якою суд вважає дії відповідача правомірними.

Окрім того, суд на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАСУ скасувує постанову лише щодо накладення стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та не приймає рішення згідно з п. 4 ч. 3 ст. 286 КАСУ щодо змінити розміру накладеного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а дискреційні повноваження щодо визначення розміру стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП законом покладені саме на орган поліції, то суд позбавлений повноважень самостійного визначення та встановлення розміру штрафу за вчинен ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого матеріали стосовно ОСОБА_1 щодо накладення виду та розміру адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП підлягають повторному розгляду уповноваженим органом Національної поліції України.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 1, 5 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторона, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН13109С1 від 01.02.2024 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн. (а.с.19).

Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення адміністративного позову, то з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 50% від розміру сплаченого позивачем судового збору у розмірі 302,80 грн (605,60/2=302, 80).

Керуючись ст.ст.122,126, 222, 251, 252, 258, 268, 278-280, 283-285, 288 КУпАП України, ст.ст. 2, 13, 72-77, 79, 90, 132, 139, 241-246, 286, 293 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №016887 від 11 січня 2024 року у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн - в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.126 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Матеріали стосовно ОСОБА_1 щодо накладення виду та розміру адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП - підлягають повторному розгляду уповноваженим органом Національної поліції України.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 302,80 грн (триста дві гривні 80 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 04 вересня 2024 року.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , пошт.інд.: НОМЕР_4 ; пошт.інд.: НОМЕР_5 , моб. тел: НОМЕР_6 ;

представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Грущанський Владислав Олегович, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , пошт. інд.: НОМЕР_7 ; моб. тел: НОМЕР_8 ;

відповідач - Департамент патрульної поліції, код ЄРДПОУ 40108646, адреса місцезнаходження: вул. Федора Ернста, буд. 3, Київ Київської області, пошт. інд.: 03048, ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, адреса місцезнаходження: вул. Кременчуцька, буд. 2В, с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області, пошт. інд.:38751.

Суддя О.О. Романенко