Справа № 160/9127/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2024 рокуСправа №160/9127/24
08 квітня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 (далі позивач) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/9127/24 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви.
25 квітня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву про поновлення строку звернення до суду, яка надійшла від представника позивача в підсистемі «Електронний Суд».
25 квітня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано уточнену позовну заяву, яка надійшла від представника позивача в підсистемі «Електронний Суд», в якій позивач просить суд:
- зобов`язати ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 :
- період роботи з 29.04.1980р. по 02.09.1980р. на підприємстві Главбамстрой трест Центробамстрой Управління виробничо-технологічної комплектації, - період роботи з 13.10.1980р. по 20.09.1982р. на підприємстві Спеціалізоване монтажно - наладочне управління №770,
- період роботи 26.04.1994р. по 01.10.1994р. у приватного нотаріуса Шабашов В`ячеслав Васильович,
- періоди роботи в місцевостях, які прирівняні до районі Крайньої Півночі з 29.04.1980р. по 02.09.1980р. та з 13.10.1980р. по 20.09.1982р. із розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців,
- період здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності з 11.01.1999р. по 31.12.2003р.
- періоди здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності з 01.01.2004р. по 31.03.2005р., з 01.08.2005р. по 31.08.2005р., з 01.10.2005р. по 31.10.2005р., з 01.01.2006р. по 31.01.2006р., з 01.04.2006р. по 30.04.2006р., з 01.07.2006р. по 31.07.2006р., з 01.10.2006р. по 31.10.2006р., з 01.01.2007р. по 31.01.2007р., з 01.03.2007р. по 31.03.2007р., з 01.04.2007р. по 30.04.2007р., з 01.05.2007р. по 31.05.2007р.;
- зобов`язати ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 15.09.2022р.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність рішень відповідачів у призначенні позивачу пенсії. Зазначає, що спірні періоди роботи, а саме: з 29.04.1980р. по 02.09.1980р. на підприємстві Главбамстрой трест Центробамстрой Управління виробничо-технологічної комплектації, - період роботи з 13.10.1980р. по 20.09.1982р. на підприємстві Спеціалізоване монтажно - наладочне управління №770, період роботи 26.04.1994р. по 01.10.1994р. у приватного нотаріуса Шабашов В`ячеслав Васильович, періоди роботи в місцевостях, які прирівняні до районі Крайньої Півночі з 29.04.1980р. по 02.09.1980р. та з 13.10.1980р. по 20.09.1982р. із розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців, період здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності з 11.01.1999р. по 31.12.2003р., періоди здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності з 01.01.2004р. по 31.03.2005р., з 01.08.2005р. по 31.08.2005р., з 01.10.2005р. по 31.10.2005р., з 01.01.2006р. по 31.01.2006р., з 01.04.2006р. по 30.04.2006р., з 01.07.2006р. по 31.07.2006р., з 01.10.2006р. по 31.10.2006р., з 01.01.2007р. по 31.01.2007р., з 01.03.2007р. по 31.03.2007р., з 01.04.2007р. по 30.04.2007р., з 01.05.2007р. по 31.05.2007р. до страхового стажу позивача не враховано протиправно, наводить доводи щодо кожного періоду окремо.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення з позовом задоволено, визнано підстави для поновлення строку звернення до суду поважними та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду по справі № 160/9127/24, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/9127/24, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
28 травня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив, який надійшов від представника відповідача-2 в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач-2 проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що спірні періоди не зараховано до страхового стажу правомірно. Разом з відзивом надано матеріали пенсійної справи позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року залучено до участі у справі в якості третього відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач-3).
10 червня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив, який надійшов від представника відповідача-1 в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач-1 проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що спірні періоди не зараховано до страхового стажу правомірно. Разом з відзивом надано матеріали листи, які відповідач-1 направляв позивачу.
13 червня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив, який надійшов від представника відповідача-3 в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач-3 проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що спірні періоди не зараховано до страхового стажу правомірно, оскільки відсутні підстави.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Рішенням відповідача-3 від 22.09.2022 року №89 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком. Зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 29.04.1980 року по 02.09.1980 року, оскільки не зазначена підстава при звільненні.

Рішенням відповідача-2 від 24.01.2024 року №89 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком. Зазначено, що до страхового стажу не зараховано:

- період з 29.04.1980 року по 02.09.1980 року, оскільки не зазначена дата та номер наказу при звільненні;

- період з 13.10.1980 року по 20.09.1982 року, оскільки різниця між датою при звільненні та датою наказу при звільненні складає більше одного місяця;

- період з 26.04.1994 року по 01.10.1994 року, оскільки період роботи у приватного нотаріуса необхідно підтвердити договором, завіреним у центрі зайнятості або сплатою страхових внесків.

Не погодившись з такими рішеннями відповідача-2 та відповідача-3, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Щодо періоду роботи з 29.04.1980 року по 02.09.1980 року.

В трудовій книжці позивача від 18.07.1979 року АТ-ІІ №2627725 в наявності наступні записи:

6) 29.04.1980 року прийнята на посаду секретаря-машиністки в Главбамстрой.

В наявності печатка про те, що територія, прирівняна до районів крайньої Півночі.

7) 02.09.1980 року - звільнення з займаної посади за власним бажанням.

Перший запис містить реквізити наказу, в той час як у другому записі такі відомості відсутні. В наявності також печатка підприємства.

Цей період не зараховано до страхового стажу позивача в обох спірних рішеннях, при цьому в рішенні відповідача-3 через відсутність підстави звільнення, а в рішення відповідача-2 через незазначення дати та номеру наказу при звільненні.

Оцінюючи правомірність цих зауважень суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 06.09.1973 року №656 затверджено постанову «Про трудові книжки робітників та службовців» (далі Порядок №656).

Порядок №656 містить наступні положення:

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців. Трудові книжки ведуться усім робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню (п. 1 Порядку №656).

Заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації у присутності працівника. Відомості про працівника засвідчуються підписом спеціально уповноваженої особи та печаткою (п. 5 Порядку №656).

З кожним записом, що вноситься до трудової книжки (вкладиш), призначення, переміщення та звільнення адміністрація зобов`язана ознайомити власника цієї книжки (п. 7 Порядку №656).

Трудові книжки зберігаються в адміністрації підприємства, установи, організації як бланки суворої звітності, а при звільненні робітника чи службовця видаються йому руки (п. 11 Порядку №656).

При звільненні робітника чи службовця всі записи про роботі, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, в установі, організації, засвідчуються підписом керівника підприємства, установи, організації або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою (п. 13 Порядку №656).

Відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність (п. 18 Порядку №656).

Згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємства, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162 (далі Інструкція №162)

Згідно п. 1.1. Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудової діяльності робітників та службовців.

Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій*, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п. 2.2. Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше виробляється адміністрацією підприємства у присутності працівника пізніше тижневого терміну від часу прийому працювати.

У трудову книжку вносяться:

відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства;

відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Стягнення до трудової книжки не записуються.

Пунктом 2.3. Інструкції №162 встановлено, що всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення повинні точно відповідати текст наказу (розпорядження).

Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 19.12.2019 року по справі №307/541/17.

Вищевикладені правові висновки є актуальними і для юридичної ситуації позивача, оскільки попри відмінність правових актів, які регулювали спірні правовідносини, юридичний зміст таких актів є тотожним фактичне ведення трудових книжок, а також відповідальність за таке ведення, покладається на роботодавця, а не працівника.

Суд констатує формальний характер зауважень відповідача-2 та відповідача-3 до спірного запису в трудовій книжці позивача.

В цій справі позивач не є та не може бути відповідальною особою за формальні недоліки в оформленні його трудової книжки, допущені посадовою особою роботодавця при веденні трудової книжки.

Отже, цей період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача та визнає цей період роботи позивача підтвердженим належним чином.

Щодо періоду роботи з 13.10.1980 року по 20.09.1982 року.

Цей період виокремлено лише відповідачем-2 в його рішенні, при цьому вказано, що різниця між датою при звільненні та датою наказу при звільненні складає більше одного місяця.

В трудовій книжці позивача наявні наступні записи:

8) 13.10.1980 року прийнята на посаду діловода-машиністки;

9) 20.09.1982 року звільнення за ст. 31 Кодексу законів про працю РСФСР (для догляду за дитиною дошкільного віку).

Обидва записи містять відомості про відповідні накази та печатку відділу кадрів підприємства. Водночас, наказ про звільнення датовано 06.07.1982 року.

В обґрунтування цього зауваження відповідач-3 послався на Інструкцію про порядок ведення трудових книжок, затверджену Наказом Міністерство праці України, Міністерство юстиції України, Міністерство соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.

В свою чергу відповідні записи вчинені задовго до набрання цією інструкцією законної сили, на підставі іншого нормативно-правового акту (Інструкції №162).

В свою чергу пунктами 2.3, 2.26 Інструкції №162 передбачено, що всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з дотриманням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 дата звільнення; у графі 3 причина звільнення; у графі 4 зазначається, на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дату та номер.

Днем звільнення вважається останній день роботи.

Наприклад, трудовий договір із працівником припиняється у зв`язку із скороченням штатів 10 жовтня 1986 р. є останнім днем ??його роботи. У трудовій книжці працівника має бути зроблено наступний запис: у графі 1 розділу "Відомості про роботу" ставиться порядковий номер запису, у графі 2 - дата звільнення (10.10.1986), у графі 3 пишеться: "Звільнено за скороченням штатів, п. 1 ст. 33 Кодексу законів про працю РРФСР", у графі 4 вказується дата та номер наказу (розпорядження) про звільнення.

Водночас, як вже зазначав суд, порядок заповнення трудової книжки визначає поведінки роботодавця, а не працівника. Відповідно, на працівника не можуть покладатися негативні наслідки від недотримання роботодавцем відповідних вимог законодавства.

Суд, виходячи з наведених раніше підстав констатує формальний характер цього зауваження відповідача-3 та визнає цей період роботи позивача підтвердженим належним чином.

Отже, цей період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Щодо періоду роботи з 26.04.1994 року по 01.10.1994 року.

Зауваження до цього періоду роботи висунуто лише відповідачем-3. Вказано, що необхідно підтвердити період роботи договором або сплатою страхових внесків.

В трудовій книжці позивача в наявності наступні записи:

24) 26.04.1994 року прийнята бухгалтером нотаріуса Дніпропетровського округу;

25) 01.10.1994 року звільнена переводом.

Перший запис вчинено на підставі трудового договору, а другий на підставі наказу, які зазначені у відповідному стовпці, в наявності печатка нотаріуса.

Суд звертає увагу, що в спірному рішенні відповідача-3 відсутнє посилання на законодавство, згідно якого зроблено це зауваження. Відповідні посилання відсутні і в усіх трьох відзивах, поданих відповідачами.

Згідно ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

В зв`язку з цим суд повторює, що відповідно до ст. 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, запис в трудовій книжці є самодостатнім підтвердженням зайнятості позивача у відповідний період, а також є підставою для зарахування цього періоду роботи до страхового стажу позивача на підставі ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV.

Щодо зарахування періодів роботи з 29.04.1980 року по 02.09.1980 року, з 13.10.1980 року по 20.09.1982 року в пільговому обчисленні.

Позивач зазначала, що ці періоди роботи підлягають зарахуванню до її страхового стажу як один рік роботи за один рік та шість місяців.

У формах РС-право позивача щодо обох спірних рішень кратність цих періодів визначена як 1.

Відповідно до п.5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 07.06.2018 року у справі №173/637/17.

За змістом викладених правових норм достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців ) є сукупність таких обставин:

1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях;

2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10.02.1960 та від 29.09.1967 та Постановою № 148.

Отже, законодавець чітко визначив наявність двох обов`язкових складників для застосування пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість), відсутність хоча б однієї із підстав призведе до неврахування пільгового стажу при призначенні пенсії.

В цій справі позивачем надано лише трудову книжку, в якій наявні відмітки про прирівнянням місцевості до районів крайньої Півночі.

Спору, що місцевість, де працював позивач, відноситься до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.

Проте, трудова книжка позивача не містять даних про те, що позивач користувалась відповідними пільгами, передбаченими нормативно-правовими актами, зазначеними в абзаці 2 п. 5 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV, що виключає можливість пільгового обчислення страхового стажу позивача.

Жодних інших доказів на підтвердження права на пільгове обчислення стажу позивачем не надано.

Для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, дійсно достатньо лише одного з перелічених вище документів (трудова книжка, довідка, трудовий договір), проте це не виключає правила, що в цьому документі повинно бути зазначено, як періоди роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, так і про користування особою пільгами, передбаченими зазначеними вище нормативно-правовими актами.

Аналогічне правозастосування здійснено Третім апеляційним адміністративним судом у постанові від 09.01.2023 року у справі №280/9627/21.

Отже, в цій частині позовних вимог належить відмовити.

Щодо періоду роботи з 11.01.1999 року по 31.12.2003 року.

В спірних рішеннях відповідачів зауваження до цього періоду відсутні, однак з форм РС-право вбачається, що цей період не зараховано до страхового стажу позивача.

Відповідач-3 у відзиві посилався на обставини відсутності в органів Пенсійного фонду України відомостей про сплату страховий внесків позивачем, інші відповідачі доводів з цього приводу не навели.

Згідно ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 11.01.1999 року серії В00 №337639 позивач зареєстрована фізичною особою-підприємцем.

Згідно з п. «б» ст. 3 Закону №1788-XII право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до пп. 1 п. 3-1 розділу XV Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637).

Згідно діючої редакції п. 4 Порядку №637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

В свою чергу в такому вигляді п. 4 Порядку №637 діє з 28.09.2022 року, раніше відповідна норма права передбачала, що періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів. В такій редакції ця норма права діяла згідно постанови Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2018 року № 793 (далі Постанова №793).

Згідно п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1) період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Вказані норми передбачають можливість зарахування до стажу до 31.12.2003 період здійснення підприємницької діяльності за умови надання довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності. Інших приписів вказані норми не містять.

Аналогічне правозастосування здійснено Третім апеляційним адміністративним судом у постанові від 22.05.2024 року у справі №160/26706/23.

Чітко визначеною позицією законодавця є можливість зарахування до страхового стажу періоду провадження підприємницької діяльності з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р., при цьому, на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а не на підставі довідки про сплачені страхові внески.

Аналогічне правозастосування здійснено Третім апеляційним адміністративним судом у постанові від 16.11.2023 року у справі №160/6612/23.

Також суд звертає увагу на те, що в рішенні від 22.09.2022 року цей період до страхового стажу позивача зараховано, що свідчить про дотримання позивачем вимог законодавства для зарахування цього періоду до страхового стажу позивача.

Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо періодів роботи з 01.01.2004 року по 31.03.2005 року, з 01.08.2005 року по 31.08.2005 року, з 01.10.2005 року по 31.10.2005 року, з 01.01.2006 року по 31.01.2006 року, з 01.04.2006 року по 30.04.2006 року, з 01.07.2006 року по 31.07.2006 року, з 01.10.2006 року по 31.10.2006 року, з 01.01.2007 року по 31.01.2007 року, з 01.03.2007 року по 31.03.2007 року, з 01.04.2007 року по 30.04.2007 року, з 01.05.2007 року по 31.05.2007 року.

Ці періоди наявні у формі РС-право позивача, однак зараховані частково.

Згідно листа відповідача-1 від 25.03.2024 року №0400-010604-8/58213 стосовно сплати страхових внесків з 01.01.2004 року до 29.10.2010 року повідомлено, що сума коштів, що спрямовувалась до Пенсійного фонду у вигляді частини ставки єдиного (42%) та фіксованого (10%) податків, зараховувалась в рахунок сплати страхових внесків. За період з 01.01.2004 року по 31.12.2010 року в рахунок сплати страхових внесків надійшли кошти від розмежування єдиного податку (42%), доплат до мінімального страхового внеску та фіксований розмір внеску в сумі 6462,08 грн, в т.ч.:

- в 2004 році 302,40 грн, єдиний податок;

- в 2005 році 572,18 грн, в т.ч. 227,22 грн єдиний податок, 344,96 грн фіксований розмір внесків;

- в 2006 році 310,80 грн;

- в 2007 році 1182,30 грн;

- в 2008 році 846,30 грн;

- в 2009 році 1022,70 грн;

- в 2010 році 2225,40 грн, в т.ч. 1288,80 грн доплата до мінімального страхового внеску. Враховуючи вищевикладене, інформація про сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за 2004-2010 роки наявна.

Змінами, передбаченими Постановою №793, законодавець передбачив зарахування як до трудового так і до страхового стажу фізичних осіб - підприємців періоди провадження ними господарської діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 02.06.2022 року у справі №580/3420/20.

З 01.01.2004 року по 31.12.2017 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК). Для зарахування до страхового стажу періоду здійснення фізичною особою підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування необхідно підтвердити сплату страхових внесків за цей період, зокрема доказом сплати є довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Аналогічне правозастосування здійснено Третім апеляційним адміністративним судом у постанові від 30.05.2024 року у справі №160/20516/23.

Згідно форми ОК-5 позивача в наявності відомості про сплату страхових внесків за весь період з 01.01.2004 року по 31.05.2007 року (перша та остання дата заявлених в позовних вимогах періодів).

Отже, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Узагальнюючи усе вищевикладене суд зазначає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 22.09.2022 року №89 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24.01.2024 року №89, якими відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 є протиправними та підлягають скасуванню, отже задоволенню підлягають усі позовні вимоги, окрім вимог щодо кратного обчислення періодів роботи позивача в районах крайньої Півночі.

На виконання цього рішення суду позивачу додатково зараховуються періоди:

1) з 29.04.1980 року по 02.09.1980 року;

2) з 13.10.1980 року по 20.09.1982 року;

3) з 26.04.1994 року по 01.10.1994 року;

4) з 11.01.1999 року по 31.12.2003 року;

5) з 01.01.2004 року по 31.03.2005 року, з 01.08.2005 року по 31.08.2005 року, з 01.10.2005 року по 31.10.2005 року, з 01.01.2006 року по 31.01.2006 року, з 01.04.2006 року по 30.04.2006 року, з 01.07.2006 року по 31.07.2006 року, з 01.10.2006 року по 31.10.2006 року, з 01.01.2007 року по 31.01.2007 року, з 01.03.2007 року по 31.03.2007 року, з 01.04.2007 року по 30.04.2007 року, з 01.05.2007 року по 31.05.2007 року.

Враховуючи особливі обставини цієї справи та часткове задоволення позовних вимог суд вважає передчасними вимоги про зобов`язання відповідача-1 призначити позивачу пенсію, отже в задоволенні позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області слід відмовити. В зв`язку з цим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом зобов`язання відповідача-3 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії. З цих підстав саме відповідача-3 належить зобов`язати зарахувати відповідний страховий стаж позивача.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1937,92 грн, що підтверджується квитанціями від 08.04.2024 року, 25.04.2024 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 та відповідача-3 як суб`єктів владних повноважень, протиправність рішень яких встановлена в ході судового розгляду.

У зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у відпустці, рішення ухвалено в перший робочий день судді 02 вересня 2024 року.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ), до відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 1 поверх, кабінет 58, ), до відповідача-3: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний. буд. 158-Б, ) про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 22.09.2022 року №89, яким відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24.01.2024 року №89, яким відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 наступні періоди роботи:

1) з 29.04.1980 року по 02.09.1980 року;

2) з 13.10.1980 року по 20.09.1982 року;

3) з 26.04.1994 року по 01.10.1994 року;

4) з 11.01.1999 року по 31.12.2003 року;

5) з 01.01.2004 року по 31.03.2005 року, з 01.08.2005 року по 31.08.2005 року, з 01.10.2005 року по 31.10.2005 року, з 01.01.2006 року по 31.01.2006 року, з 01.04.2006 року по 30.04.2006 року, з 01.07.2006 року по 31.07.2006 року, з 01.10.2006 року по 31.10.2006 року, з 01.01.2007 року по 31.01.2007 року, з 01.03.2007 року по 31.03.2007 року, з 01.04.2007 року по 30.04.2007 року, з 01.05.2007 року по 31.05.2007 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 15.09.2022 року, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний. буд. 158-Б, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 968,96 гривень (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 1 поверх, кабінет 58, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 968,96 гривень (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко