Справа № 337/1097/24
Суддя: Кучерук І. Г.
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/337/14/2024
Справа № 337/1097/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

в складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Нетяга М.І.

представника позивача Кисіля О.Г.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції Міністерства внутрішніх справ України, третя особа інспектор роти №1 батальйону №3 управління патрульної поліції в Запорізькій області департаменту патрульної поліції Національної поліції Міністерства внутрішніх справ України Смолій Лідія Олександрівна про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом у якому, окрім іншого, вказала, що 16.02.2024 р. близько 16-05 год. її було затримано посадовцем управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_2 під час руху та керування автомобілем Porsche cayenne д/н НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 в Вознесенівському районі Прибрежної магістралі в м. Запоріжжі, було звинувачено в порушенні правил дорожнього руху та на місці зупинки т/з о 16-24 год. було притягнуто до адміністративної відповідальності згідно виданої посадовцем постанови ЕНА №1455288.

Дана процедура з боку посадовця проведена з порушення процедури передбаченого нормами ст.245-253, 268, 279, 280 Кодексу України про адмінправопорушення, а також за відсутністю фактичного та конкретного матеріалу з фіксацією фактичних даних події та складу правопорушення в діях особи, яку намагаються притягнути до адміністративної відповідальності. В результаті проведеного з порушенням законодавства України провадження її було притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення згідно постанови ЕНА №1455288 по справі про адміністративне правопорушення згідно норми ч.1ст.122 КУАП у вигляді штрафу.

Вважає притягнення до відповідальності протиправним та не обґрунтованим.

Посадовець проігнорував і не розглядав взагалі мої клопотання.

Зазначене невірне місце правопорушення та відсутній конкретний проміжок часу дії.

Затримана вона була на Прибрежній магістралі, а в постанові зазначена адреса вул. Перемоги, 72. Посадовець не зазначив хто особисто проводив вимірювання швидкості руху та в який спосіб, документів про те хто оперував вимірювачем на її клопотання не надавалося, та чи обладнана та ділянка Прибрежної магістралі відповідним дорожнім знаком 5.70 ПДР теж. В постанові просто зазначено час зупинки відповідачем транспортного засобу під її керуванням. Посадовець взагалі не зробив нічого для з`ясування суб`єктивної сторони зазначеного ним у постанові порушення, а відмовившись задовольнити її клопотання та відібрати від неї письмове пояснення, тільки підкреслив свою некомпетентність, щодо розгляду таких справ, та перевищив свої службові повноваження.

З відеозапису представленого приладу TruCam не вбачається, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 75 км/год. в населеному пункті, оскільки не зафіксовано будь-яких дорожніх знаків, у зв`язку з чим, зазначені відеозапис не можуть бути належними доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Підтвердити факт повірки та опломбування приладу посадовець представити відмовився і перевірити відповідність копії сертифікату повірки з опломбуванням приладу - вона не мала можливості.

В ст.40 ЗУ «Про Національну поліцію», нічого не йдеться про хоч якийсь то лазерні вимірювачі швидкості. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Вважає, що за своїм змістом постанова не містить доведеного складу правопорушення, а виміри швидкості зроблено в незаконний спосіб приладом не передбаченим чинним законодавством України, посадовцем не визначено в оспорюваній постанові про спосіб яким проводився вимір швидкості.

Вказала, що їй не було доведено змісту норм ст. 63 Конституції України та ст.268, 307, 308 КУпАП, в результаті не повністю обізнана на момент розгляду справи в своїх правах та обов`язках. Посадовець не зазначив в постанові протиправної дії, яку нібито скоїла, із диспозиції ч. 1ст. 122 КУпАП. З боку посадовця не представлено ані матеріалу справи ані будь яких зафіксованих належним чином фактичних даних які мали б вказувати на порушення і проігноровано всі її клопотання бо вони ніяким чином не розглядалися посадовцем. Відмовлено посадовцем в наданні для ознайомлення оригіналів документів про перевірку приладу.

Із відеозапису посадовця можна встановити, що на рухомий автомобіль наведено ціль та протягом приблизно 2 секунд здійснювався замір швидкості. В цей момент видно значне дрибіжання приладу TruCam, що може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля TruCam LTI 20/20 з руки (рук).Така вібрація приладу TruCam може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля. Посадовець не надав жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким посадовець здійснював вимірювання швидкості руху

Просить суд скасувати постанову ЕНА №1455288 від 16.02.2024р. щодо накладання адміністративного стягнення як незаконну, та закрити провадження даної справу про адміністративне правопорушення. Судові витрати після розгляду позову покласти на сторону відповідача та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління патрульної поліції в Запорізькій області департаменту патрульної поліції Національної поліції Міністерства внутрішніх справ України суму коштів судового збору в розмірі 605,60 грн. та квитанції в сумі 25 грн., загалом 630 грн. 60 коп.

Ухвалою від 05.03.2024 року, відкрито провадження по справі, та ухвалено про розгляд адміністративного позову за правилами спрощеного позовного провадження.

28.03.2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов у якому, окрім іншого, вказано, що вимоги позивача є безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню.

16.02.2024р. під час несення служби у Запорізькій області, інспектором управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП було виявлено, що водій не виконав вимоги ПДР України. Зупинивши автомобіль під керуванням позивача, представившись, була наголошена причина звернення, а саме те що водії порушив вимоги ПДР України.

Під час несення служби, інспектором управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20ТС №008387 буде виявлено порушення Правил дорожнього руху України, а саме: водій транспортного засобу PORSHE CAYENNE, н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , рухався зі швидкістю 75 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 25 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

За допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20ТС №008387, було зафіксовано порушення швидкісного режиму в межах населеного пункту більш ніж на 20 км/год.

В ході розгляду справи, було роз`яснено суть вчиненого правопорушення та права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно статті 63 Конституції України та статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач будь-яких клопотань не надав,

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22- 01/29763 від 06 грудня 2023 року лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam II LTI 20/20 №ТС008387 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах (+/-) 2км/год.

Можливість використання приладу TruCam II LTI 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання).

Відповідно до відповіді ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 01.10.2019 року № 16289/41/35/02-19, прилад TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Частина 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» містить лише законодавчий припис про і інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Жодними положеннями Закону не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.

Дорожній знак 5.70ПДР України «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків.

В той же час, Закон не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху.

Обставини, на які вказує Позивач, не виключають подію інкримінованого правопорушення та склад такого правопорушення у йото діях.

Враховуючи вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, відносно неї винесена постанова у справі про таке правопорушення.

Просить суд в задоволенні позовних вимог Позивачу відмовити в повному обсязі.

До відзиву представником відповідача надано диск з відеозаписом подій від 16.02.2024 року.

25.06.2024 року до суду від позивачки надійшла відповідь на відзив з описом судової практики та посиланням на те, що позивач не отримував вказаних в додатку відзиву документів або доказів, і твердженням, що дії стовно викладання та направлення суду відповідного відзиву відповідачем зроблено з порушенням норм як процесуального так і матеріального права, та такий документ не можливо вважати правомірним, а відповідно фактично сторона відповідача не подала належного та законно відзиву в даній справі і може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Також надано заяву про виправлення помилки в частині розподілу судових витрат і врахування наступний зміст: « Судові витрати після розгляду позову покласти на сторону відповідача та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції Міністерства внутрішніх справ України суму коштів судового збору в розмірі 605,60 грн. та квитанції в сумі 25 грн., загалом 630 грн. 60 коп.

Представник відповідача у відзиві просить проводити розгляд справи без участі представника.

Третя особа до суду не з`явилась, заяв та клопотань не надала.

Представник позивача наполягав на розгляді справи за відсутності відповідача і третьої особи.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з мотивів викладених у позові і відповіді на відзив. Також додатково пояснив, що позивачку було зупинено 16.02.2024 року і притягнуто до відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП. Вказав, що в постанові не вказаний та відсутній склад адміністративного правопорушення, зупинку відбулась на Прибрежній магістралі, а не по вул. Перемоги, як вказано в постанові. У постанові відсутнє посилання на проміжок часу і дистанцію, вона не визначає вини і протиправних дій. Розгляд справи був дуже швидкий і було порушено право позивачки на правову допомогу. Стаття 40 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачає фіксацію в автоматичному у стаціонарному режимі, а в даному випадку прилад TruCam використовувався в ручному режимі, що могло мати більшу похибку. Позивачці не було надано свідоцтво про повірку приладу вимірювання. Наголосив, що TruCam неправомірно був використаний в ручному режимі.

Дослідивши надані докази, та обставини якими обґрунтовуються позиції учасників справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 16.02.2024 року інспектором 1 взводу роти 1 батальйону 3 управління патрульної поліції в Запорізькій області Смолій Л.О. винесено постанову серії ЕНА № 1455288, відповідно до якої 16.02.2024 року, о 16-05 годин, водій ОСОБА_1 в м. Запоріжжя по вул. Перемоги, 72, керуючи автомобілем Porsche cayenne номерний знак НОМЕР_1 , рухалась зі швидкістю 75 км/год. у населеному пункті, де дозволяється рухатись зі швидкістю не більше 50 км/год., чим перевищила максимальне обмеження швидкості на 25 км/год., чим порушила вимоги п. 12.4 ПДР України. Швидкість руху вимірювалась приладом LTI 20/20 TruCam №ТС008387.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно з п.п. 3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

У відповідності до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення як, зокрема, про порушення безпеки дорожнього руху (ч. 1 ст. 122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 258 цього Кодексу протокол не складається, в тому числі, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У таких випадках на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Тож, постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, інспектор поліції діяла в межах наданих їй повноважень та відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Приписами ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину,

Згідно з п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Таким чином за перевищення швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 кілометрів на годинуу населених пунктах передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Узагальненими доводами позову позивач вказує, на її думку, на протиправність винесеної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, з огляду на відсутність належних доказів допущення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 122 КУпАП. Вказує на факт відсутності фіксації допущеного правопорушення належно встановленим технічним приладом.

Правомірність та обґрунтованість постанови серії ЕНА № 1455288 від 16.02.2024 року є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

А саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона містить посилання на покази вимірювання швидкості за допомогою приладу LTI 20/20 TruCam №ТС008387.

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КпАП України, відповідачем надано фото, здійснене за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam на яких зафіксовано, що автомобіль, яким керувала позивачка, рухався в населеному пункті зі швидкістю 75 км/год.

Відповідно до виданого ДП «Укрметртестстандарт» Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 06.12.2023 №22-01/29763, чинного станом на час фіксації правопорушення, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCam №ТС008387 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, та максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі становить +/- 2 км./год.

Загальні правила застосування, зокрема, технічних приладів закріплені у статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно ч. 1 ст. 40 цього Закону в редакції на час виникнення спірних правовідносин поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні.

Вказаною нормою права передбачено можливість використання поліцією технічних засобів з виявлення та/або фіксації правопорушень, а також визначено можливі місця їх розміщення. Такі технічні засоби дозволено монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель.

При цьому спосіб монтажу чи розміщення технічних засобів з виявлення та/або фіксації правопорушень у статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» не визначений. Наведена норма не зобов`язує, а дозволяє поліцейським закріплювати технічні прилади. Можливість використання техніки, яка належить іншим особам, взагалі не містить жодних вимог щодо її розташування, сертифікації, технічних характеристик.

За даними ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Отже, наведені позивачем доводи з приводу використання відповідачем лазерного вимірювача швидкості TruCam і вимірювання швидкості руху, тримаючи прилад в руці, є помилковими.

При цьому, з наданого відповідачем фотознімку, здійсненого з лазерного вимірювача швидкості TruCam вбачається посилання на місце здійснення фіксації, а саме адреса, координати, дистанція.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів, які б спростовували дані, наведені в постанові по справі про адміністративне правопорушення, не наведено обґрунтованих підстав, за яких постанова в справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню.

Таким чином, зважаючи на те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП підтверджено належними та допустимими доказами, а тому оскаржувана постанова є правомірною та обґрунтованою.

За таких обставин, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 242-246, 262, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції Міністерства внутрішніх справ України, про скасування постанови ЕНА №1455288 від 16.02.2024 року та стягнення судових витрат відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: