Справа № 600/1636/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/1636/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернівецькій області №0-2412-UA0078843 від 21 червня 2023 року.

В обґрунтування протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивач посилався на те, що належне йому на праві власності нерухоме майно не є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, оскільки використовується ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності як сільськогосподарським товаровиробником.

Ухвалою суду від 16 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше; встановлено строк для подання заяв по суті справи.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи законність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та позицію про те, що позивач не є сільськогосподарським товаровиробником, відповідач вказував, що 28 березня 2022 року позивач подавав податковому органу заяву про застосування спрощеної системи оподаткування (зміну ставки), в якій зазначав, що основним видом його діяльності за кодом КВЕД 68.31 є діяльність агентств нерухомості. Також відповідач вказував про подання позивачем податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за І квартал 2022 року в сумі 50000,00 грн від здійснення діяльності за кодом КВЕД 68.31 Агентств нерухомості. Крім цього, у відзиві зазначено і про подання позивачем 15 лютого 2022 року Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які провадиться діяльність, згідно з яким ФОП ОСОБА_1 здійснює діяльність за адресою: АДРЕСА_1 офіс. Зазначивши про відсутність підстав для скасування нарахованої суми податку на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався.

Ухвалою суду від 06 серпня 2024 року витребувано у Головного управління ДПС у Чернівецькій області: належним чином засвідчену копію заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 28 березня 2022 року про застосування спрощеної системи оподаткування (зміну ставки) із зазначенням основного виду діяльності за кодом КВЕД 68.31 Агентства нерухомості; належним чином засвідчену копію Повідомлення від 15 лютого 2022 року про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які провадиться діяльність, згідно з яким фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює діяльність за адресою: АДРЕСА_1 офіс; належним чином засвідчені копії податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за ІІ, ІІІ, ІV квартал 2022 року.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з місцезнаходженням за адресою: АДРЕСА_3 із здійсненням таких видів діяльності: 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах (основний); 42.99 Будівництво інших споруд; 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг; 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 68.31 Агентства нерухомості; 68.32 Управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту; 69.10 Діяльність у сфері права; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 41.20 Будівництво житлових в нежитлових будівель; 01.46 Розведення свиней; 01.49 Розведення інших тварин; 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід; 01.47 Розведення свійської птиці.

З 05 березня 2015 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності (1/1) на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , що є нежитловою будівлею сільськогосподарського призначення сарай (код за ДК 018-2000-1271.1), літ. А загальною площею 809.9 кв. м, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 жовтня 2022 року №312785396, технічним паспортом на виробничий будинок від 12 жовтня 2022 року та довідкою виконавчого комітету Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 02 січня 2024 року №09.

21 червня 2023 року Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області винесено відносно ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення №0-2412-UA0078843, якому йому за податковий період 2022 року нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 26321,75 грн.

У зв`язку з наявністю у ОСОБА_1 станом на 25 грудня 2023 року податкового боргу в сумі 26321,75 грн Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області встановлено позивачу податкову вимогу від 26 грудня 2023 року №0-2413.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач подавав скаргу до Державної податкової служби України на податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 21 червня 2023 року №0-2412-UA0078843, про яке, як стверджувалось позивачем у скарзі до Державної податкової служби України, він дізнався 05 січня 2024 року після отримання податкової вимоги від 26 грудня 2023 року №0-2413.

Рішенням Державної податкової служби України від 19 лютого 2024 року №4250/6/99-00-06-01-04-06 скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку з пропущенням строку адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення.

За таких обставин позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02 грудня 2010 року (далі - ПК України в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення).

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено статтею 266 ПК України.

Згідно положень підпунктів 266.1.1, 266.2.1, 266.3.1, 266.3.2 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України встановлено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

За змістом підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (підпункт 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України).

Підпунктом «ж» 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

За приписами статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

На переконання суду, встановлена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України пільга стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Підпунктом 14.1.76 пункту 4.1 статті 14 ПК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення - землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Відповідно до положень підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Отже, визначення "сільськогосподарський товаровиробник", яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ "Податок на майно").

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 статті 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років», під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції".

Так, згідно зі статтею 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що поняття "сільськогосподарський товаровиробник" не суперечить його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.11.2020 року у справі №560/168/19, яку суд враховує в силу частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507 (чинного на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення), будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

Водночас, продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг (стаття 1 Закону України Про сільськогосподарський перепис).

Отже, будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу Державного класифікатора 018-2000, використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, та не здаються їх власниками в оренду, позичку, лізинг не є об`єктами оподаткування згідно з підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд і в постанові від 04.03.2021 року у справі №500/2782/18.

З огляду на викладене, варто зазначити, що з метою вирішення питання щодо наявності у позивача права на пільгу, передбачену пунктом "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України, необхідно встановити, чи відноситься будівля позивача (об`єкт оподаткування) до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, чи наділений позивач статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права.

Так, у позовній заяві позивач стверджує, що він є власником нежитлової будівлі сільськогосподарського призначення (сарай) за кодом ДК 018-2000-1271.1 загальною площею 809,9 кв. м, яку він використовує у господарській діяльності для розведення свиней, великої рогатої худоби молочних порід, свійської птиці та інших тварин.

Надаючи оцінку указаним твердженням позивача, суд звертає увагу на те, що згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до змісту частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

При цьому статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи наведені процесуальні норми, суд вважає безпідставними та необґрунтованими указані вище твердження позивача, оскільки на їх підтвердження не було надано належних та достовірних у розумінні статей 73 та 75 Кодексу адміністративного судочинства України доказів.

Позивачем в межах розгляду даної справи не доведено наявність у нього статусу сільськогосподарського товаровиробника, і на підтвердження вказаного твердження не надано достовірних та достатніх доказів виготовлення і реалізації сільськогосподарської продукції.

До того ж суд зауважує, що сам по собі факт наявності у позивача у власності нежитлової будівлі сільськогосподарського призначення не свідчить про її використання позивачем у власній діяльності та одночасно не наділяє позивача статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права.

При цьому, як встановлено судом, позивач подавав 28 березня 2022 року заяву про застосування спрощеної системи оподаткування, обравши вид діяльності за кодом КВЕД 68.31 Агентства нерухомості за податковою адресою (місцезнаходженням): АДРЕСА_3 .

Також, як вбачається з наявних у справі матеріалів, позивачем впродовж 2022 року подавалась звітність податковому органу у вигляді податкових декларацій платника єдиного податку саме за здійсненням виду діяльності за кодом КВЕД 68.31 Агентства нерухомості.

Суд зауважує, що, як свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з правом здійснення видів господарської діяльності за кодами КВЕД 01.46 Розведення свиней; 01.49 Розведення інших тварин; 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід; 01.47 Розведення свійської птиці.

Проте, як встановлено судом в ході судового розгляду цієї справи і не спростовано позивачем (відповідь на відзив на спростування позиції відповідача позивач не надав), останній у 2022 року здійснював господарську діяльність за кодом КВЕД 68.31 Агентства нерухомості.

Доказів фактичного здійснення позивачем господарської діяльності за кодами КВЕД 01.46, 01.49, 01.41, 01.47 з поданням відповідної податкової звітності позивачем суду не надано.

Крім того, у податковому органі відносно позивача наявне повідомлення форми №20-ОПП про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність, від 15 лютого 2022 року, в якому місцезнаходженням об`єкта, через який провадиться діяльність, зазначено офіс за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з цим жодних належних доказів здійснення позивачем у спірний податковий період (2022 рік) сільськогосподарської діяльності із використанням при цьому нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , позивачем до суду не подано.

Також позивачем не надано доказів використання нерухомого майна (нежитлової будівлі сільськогосподарського призначення (сарай), яке належить йому на праві приватної власності, особисто для сільськогосподарського товаровиробництва як об`єкта сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

Посилання позивача на те, що факт здійснення ним сільськогосподарської діяльності підтверджується тим, що він має в оренді дві земельні ділянки і займається сінокосінням, що є допоміжним видом діяльності у розведенні свиней, свійської птиці, великої рогатої худоби молочних порід та інших тварин суд оцінює критично, оскільки жодних належних доказів на їх підтвердження позивач також не подав.

На підтвердження доводів про те, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником до позову не додано і реєстраційної інформації сільгоспвиробника з Державного аграрного реєстру щодо ОСОБА_1 як сільгоспвиробника у 2022 році (податковий період, за який винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення).

Наведене вище у своїй сукупності свідчить про те, що позивачем не надано суду належних та достовірних доказів здійснення ним впродовж 2022 року сільськогосподарської діяльності із використанням при цьому нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 .

Поряд з цим суд звертає увагу на те, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11 квітня 2023 року у справі №380/18104/21, фізична особа, яка є лише власником нерухомості відповідного класу, і не займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією, не звільняється від сплати податку на нерухомість за підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України. Тобто, значення має не тільки вид нерухомості (зокрема, її призначення), а й безпосередньо сама діяльність, якою займається платник податку (а саме - чи відноситься він до сільськогосподарських товаровиробників).

Суд зауважує, що нормами Податкового кодексу України визначено умови, за яких власник об`єкта оподаткування звільняється від сплати відповідного податку, зокрема, коли будівлі, споруди належать сільськогосподарському товаровиробнику (юридичній та фізичній особі), і такі віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, вони не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. При цьому такі будівлі повинні використовуватись як об`єкт сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

Оскільки обставини цієї справи, встановлені судом на підставі наданих її сторонами доказів, свідчать про те, що у позивача відсутня сукупність умов, за яких належне йому нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, звільнено від оподаткування відповідно до положень підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, то суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому такі задоволенню не підлягають. На переконання суду, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є законним та скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 04 вересня 2024 року.

Повне найменування учасників справи: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ); відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 200-А, ).

Суддя О.П. Лелюк