Справа № 440/2776/24
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

04 вересня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/2776/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача адвоката Жаріна Миколи Анатолійовича про відвід судді від 16.08.2024 у справі за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області (відокремлений підрозділ) про визнання протиправним та скасування акта,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про визнання протиправним та скасування акта фактичної перевірки від 02.02.2024 №004382 ГУ ДПС у Полтавській області та податкового повідомлення - рішення від 20.02.2024 №5 на суму штрафних санкцій 103510,50 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 19.03.2024 позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про визнання протиправним та скасування акта повернуто позивачу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2024 у справі №440/2276/24 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено; ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.03.2024 у справі № 440/2776/24 скасовано; справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування акта направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвалою суду від 05.08.2024 позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області (відокремлений підрозділ) про визнання протиправним та скасування акта залишено без руху.

19.08.2024 до суду від представника позивача адвоката Жаріна Миколи Анатолійовича надійшла заява про відвід судді Петрової Л.М.

Обґрунтовуючи заяву про відвід, заявник зазначив, що ухвалою суду від 19.03.2024 позовну заяву ФОП ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про визнання протиправним та скасування акта та податкове повідомлення - рішення було повернуто позивачу, окрім копій і оригіналів документів долучених додатками до заяв представника позивача 13.03.2024 року та 18.03.2024 року (ордер адвоката, платіжне доручення, завірені копії документів до позовної заяви). Вказані документи залишились у суді та не повертались позивачу. Наведене вище вказує на свідоме створення перешкод у доступі до правосуддя. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2024 у справі №440/2276/24 апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви було задоволено; ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.03.2024 у справі № 440/2776/24 скасовано; справу за позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування акта перевірки та ППР направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи. Представник позивача зазначає, що колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції в особі судді Петрової Л.М. при постановленні оскаржуваної ухвали від 19 березня 2024 року про повернення позовної заяви було порушено право позивача ФОП ОСОБА_1 на звернення до суду за захистом його прав, свобод та інтересів, передбачених ст. 4 КАС України, а також ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист права людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Суд першої інстанції в особі судді Петрова Л.М. допустив порушення норм процесуального права у формі упередженості та необ`єктивності, яке призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджало подальшому провадженню в справі. Згідно ч. 1 ст.36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Зазначає, що суддя Петрова Л.М. не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу, оскільки існують реальні та обґрунтовані факти вчинення порушення норм процесуального права у формі упередженості та необ`єктивності, яке призвело до постановлення незаконної ухвали 19.03.2024, що перешкоджало подальшому провадженню в справі

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року (суддя Петрова Л.М.) для вирішення питання про відвід судді Петрової Ліми Миколаївни заяву представника позивача про відвід судді від 16.08.2024 передано для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями 03 вересня 2024 року головуючим суддею з розгляду заяви представника позивача про відвід судді від 16.08.2024 у справі № 440/2776/24 визначено суддю Полтавського окружного адміністративного суду Алєксєєву Н.Ю., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 вересня 2024 року.

Відповідно до частин восьмої та одинадцятої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне розглянути заяву представника позивача адвоката Жаріна Миколи Анатолійовича про відвід судді від 16.08.2024 у справі № 440/2776/24 в порядку письмового провадження.

Оцінивши доводи заяви представника позивача адвоката Жаріна Миколи Анатолійовича про відвід судді Петрової Ліми Миколаївни у справі № 440/2776/24, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частин першої та другої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Частиною третьою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з частинами першою, другою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

Згідно зі статтею 17 цього Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того, згідно з принципом, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право сторони на подання заяви про відвід.

У справі "Білуха проти України" (Заява № 33949/02), 09.11.2006 ЄСПЛ зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24.02.1993, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10.06.1996, пункт 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Вимога "безсторонності", згідно з прецедентною судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Білуха проти України", "Салов проти України", "Мироненко проти України", "Фельдман проти України") характеризується двома критеріями: по-перше, суд (суддя) повинні бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи; по-друге, бути об`єктивно безстороннім, тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

Важливим питанням є довіра, яку в демократичному суспільстві суди мають викликати в громадськості (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Довіра це суб`єктивне ставлення особи на підставі внутрішнього переконання з урахуванням зовнішніх обставин й цілком очевидно, що дії та рішення, які судом вчинені в межах закону, але в супереч інтересам однієї зі сторін, сприймаються цією стороною як негативні й у зв`язку з цим викликають недовіру до суду.

При цьому, можливість переконання особи у протилежному залежить не тільки від обґрунтування законності вчинених судом дій, а й від бажання та здатності особи сприймати це обґрунтування та розуміти дії, які можуть не відповідати її прямим інтересам.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 2) забезпечення доведеності вини; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 4) підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; 5) забезпечення обвинуваченому права на захист; 6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 7) розумні строки розгляду справи судом; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; 9) обов`язковість судового рішення. Законом можуть бути визначені також інші засади судочинства.

Водночас відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

У пункті 104 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Craxi v. Italy" від 07.12.2000 зазначено, що професійні судді мають досвід та підготовку, що дозволяє їм не піддаватись впливу якихось зовнішніх чинників, коли йдеться про судовий розгляд.

Усі доводи заявника є суб`єктивними, посилання заявника на нібито упередженість та заінтересованість судді Петрової Л.М. ґрунтуються виключно на суб`єктивних припущеннях заявника та будь-якими доказами не підтверджуються.

Частиною четвертою статті 36 КАС України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Оскільки доводи представника позивача, які наведені в заяві про відвід судді, фактично зводяться до незгоди з прийняттям суддею ухвали від 19 березня 2024 року, суд доходить висновку, що обставини, на які посилається представник позивача, не свідчать про упередженість чи необ`єктивність судді та не можуть бути підставою для відводу судді відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України.

Враховуючи зазначене, а також зважаючи на відсутність доказів наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Петрової Л.М., інших підстав, визначених статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України, які могли б бути підставою для відводу судді Петрової Л.М., суд дійшов висновку, що заява представника позивача адвоката Жаріна Миколи Анатолійовича про відвід судді Петрової Ліми Миколаївни у справі № 440/2776/24 необґрунтована, а тому задоволенню не підлягає.

Частиною дванадцять статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача адвоката Жаріна Миколи Анатолійовича про відвід судді Петрової Ліми Миколаївни у справі № 440/2776/24 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області (відокремлений підрозділ) про визнання протиправним та скасування акта.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Cуддя Н.Ю. Алєксєєва