Справа № 480/4725/23
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2024-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 серпня 2024 року Справа № 480/4725/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Соп`яненка О.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби судової охорони про визнання протиправним та скасування наказу,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що проходив службу у Територіальному управлінні судової охорони.
19.12.2022 був звільнений зі служби у зв`язку зі скороченням штатів. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.04.2022 у справі № 480/433/23 поновлений на посаді заступника начальника ТУ ССО у Сумській області. У судовому засіданні при проголошенні вступної та резолютивної частини рішення суду був присутній і представник відповідача. Рішення підлягало негайному виконанню.
Наказом відповідача від 19.04.2023 поновлений на посаді. Того ж дня близько 17 години був ознайомлений з розпорядженням від 19.04.2023 № 28 ОД, яким йому повідомлено про заплановане вивільнення та запропоновано вакантні посади . У порушення вимог ст. 49-2 КЗпП України не було запропоновано єдиної рівнозначної посади у ТУ ССО у Сумській області, а саме посаду заступника начальника управління (з організації діяльності).
20.04.2023 дізнався, що наказом від 218.04.2023 № 184 о/с на посаду заступника начальника управління призначено ОСОБА_2 . Тобто у день проголошення рішення суду про поновлення позивача відповідачем видано незаконний наказ про призначення на вакантну посаду іншої особи. Тим самим порушено право позивача на працю.
Просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягала у непризначенні ОСОБА_1 на рівнозначну посаду, взнати протиправним та скасувати наказ Служби Судової охорони від 18.04.2023 № 184 о/с.
Відповідач у письмовому відзиві позов не визнав. Пояснив, що позивач проходив службу на посаді заступника начальника територіального управління (зі служби) Служби судової охорони у Сумській області. Наказом начальника Служби судової охорони від 18.10.2022 внесено зміни до штату територіального управління. Скорочено посади заступників начальника зі служби та з забезпечення. Введено посаду заступника начальника територіального управління (з організації діяльності).
Наказом начальника Служби від 17.11.2022 оголошено конкурс на заняття посад заступників начальників територіальних управлінь (з організації служби) у тому числі і посади у ТУ ССО у Сумської області. Відповідно до протоколу Конкурсної комісії документи на посаду заступника начальника ТУ ССО у Сумській області було подано трьома кандидатами. Позивач правом участі у конкурсі не скористався та документи як кандидат на посаду заступника начальника територіального управління, у тому числі у Сумській області не подав.
ОСОБА_1 був звільнений зі служби у зв`язку зі скороченням штатів. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від18.04.2023 поновлений на посаді звільнений у зв`язку. Наказом від 19.04.2023 рішення суду виконано в частині поновленян позивача. Олночасно йому були запропоновані усі наявні вакантні посади в територіальних правліннях. Згоди на призначення на жодну з запропонованих посад ОСОБА_1 не надав. Посада заступника начальника ТУ ССО у Сумській області 9 з організаційної діяльності) не була вакантною. Призначення на посаду на яку оголошено конкурс інших осіб поза конкурсом заборонено. Крім того, 18.04.2023 на цю посаду було призначено переможця конкурсу.
Вважає, що бездіяльності у вигляді непризначення позивача на конкретну, обрану ним самим посаду не допущено. Також вважає, що наказ про призначення на посаду заступника начальника ТУ ССО у Сумській області за результатами конкурсу є правомірним, відповідає вимогам закону та Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони. Наказ про призначення на посаду іншої особи є індивідуальним актом. Таким наказом не стосується позивача . Факт поновлення його на посаді заступника начальника ТУ ССО (зі служби) не є підставою для призначення його на іншу посаду.
Просить у задоволенні позову відмовити.
Вивчивши матеріал справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у Територіальному управління Служби Судової охорони у Сумській області на посаді заступника начальника управління (зі служби). Йому присвоєно спеціальне звання полковника Служби судової охорони. ( а.с. 15-21).
Наказом Служби судової охорони № 1117 о/с від 16.12.2022 ОСОБА_1 звільнено зі служби. ( а.с. 12).
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.04.2023 ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника територіального управління (зі служби) Служби судової охорони у Сумській області з 20.12.2022 року. Судом встановлено, що наказом Служби судової охорони від 18.10.2022 № 432 внесено зміни до штату ТУ СО у Сумській області. Скорочено посади заступника начальника територіального управління (зі служби) та заступника начальника територіального управління (з забезпечення). Введено посаду заступника начальника територіального управління (з організації діяльності). Суд дійшов висновку, що новостворена посада є рівнозначною по відношенню до посади,яку обіймав позивач, а тому призначення конкурсу на її заміщення є безпідставним. Також судом зроблено висновок про те, що ОСОБА_1 . Відповідачем у зв`язку зі скороченням посади, яку він обіймав, мала бути запропонована новостворена посада заступника начальника територіального управління (з організації діяльності). Судом допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на попередній посаді ( а.с .4-11).
Наказом Служби судової охорони від 19.04.2023 № 187о/с позивача поновлено на посаді заступника начальника ТУ ССО у Сумській області з 20.12.2022 ( а.с. 12).
Наказом Служби судової охорони від 18.04.2023 № 184 о/с на посаду заступника начальника ТУ ССО у Сумській області призначено ОСОБА_2 (а.с. 22). Обґрунтовуючи свої вимоги про скасування цього наказу позивач посилається на те, що з моменту проголошення судом вступної та резолютивної частини рішення 18.04.2023 відповідач зобов`язаний був запропонувати зазначену посаду саме позивачу, а тому наказ про призначення іншої особи є незаконним.
Відповідно до ч.1,4 ст. 161 Закону України Про судоустрій і статус суддів (далі Закон № 1402-VIII) служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Структуру та штатну чисельність центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби судової охорони затверджує Голова Служби за погодженням з Державною судовою адміністрацією України.
Згідно з ч. 1-2 ст. 162-1 Закону № 1402-VIII до працівників Служби судової охорони належать особи, яким присвоєно спеціальні звання співробітників Служби судової охорони, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір із Службою судової охорони. Порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони регулюється цим Законом та положенням, яке затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Голови Служби судової охорони, погодженим з Державною судовою адміністрацією України. Порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони регулюється цим Законом та положенням, яке затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Голови Служби судової охорони, погодженим з Державною судовою адміністрацією України.
Згідно з частиною другою статті 163 Закону № 1402-VIII призначення на посади та звільнення з посад співробітників Служби судової охорони у центральному органі управління та керівників і заступників керівників територіальних підрозділів Служби здійснюється Головою Служби судової охорони.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 № 1052/0/15-19 затверджено Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (далі Положення № 1052/0/15-19).

Так, відповідно до підп. 4 п.2 розділу XII Положення № 1052/0/15-19 співробітник звільняється зі служби, а служба припиняється у зв`язку зі скороченням штату або проведенням організаційних заходів.

За п. 1 розділу IV Положення № 1052/0/15-19 про проходження служби співробітниками Служби судової охорони призначення на посади співробітників Служби (крім призначення на рівнозначні або нижчі посади) здійснюється виключно за результатами конкурсу, що проводиться Державною судовою адміністрацією України в порядку, визначеному Вищою радою правосуддя.

Порядок звільнення працівника у зв`язку зі скороченням штату або проведенням організаційних заходів Положенням № 1052/0/15-19 не врегульовано. За таких обставин суд вважає необхідним керуватися нормами Кодексу законів про працю України. Відповідно до ст. 40 ч. 1 п. 1, ч. 2 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваним роботодавцем у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

У постанові від 17.06. 2020 справа N 521/1892/18 Верховний Суд дійшов таких висновків. У разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботу незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудову спір, підлягає фактичному виконанню. Негайне виконання судового рішення полягає у тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а одразу з його оголошенням у судовому засіданні. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботу слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Виконання рішення є закінченим з моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботу рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, яким раніше було прийнято незаконне рішення про звільнення працівника. Тобто, рішення про поновлення на роботу незаконно звільненого або переведеного працівника визнано виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

Кодекс законів про працю України не визначає поняття "поновлення на роботі", як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону України "Про виконавче провадження". За змістом статті 65 Закону України "Про виконавче провадження" рішення вважається виконаним боржником із дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Отже, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків.

З досліджених судом доказів вбачається, що наказ про поновлення позивача на посаді на виконання рішення суду було видано Службою судової охорони 19.04.2023. Саме з цього моменту відновилися трудові відносини між позивачем та відповідачем.

Дослідженими судом доказами не підтверджується факт застосування судом заходів забезпечення позову. У вигляді заборони вчиняти дії тощо. Відповідно до копії рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.04.2023 у справі № 480/433/23 у відповідачів виник обов`язок поновити ОСОБА_3 на попередній посаді та виплатити йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Будь-яких інших обов`язків, зокрема у вигляді обов`язку призначити позивача на певну посаду, обов`язку утриматися від призначення на цю посаду іншої особи, тощо на відповідачів не покладено ( а.с. 4-11).

За своєю природою наказ Служби судової охорони від 18.04.2023 № 184 о/с є актом індивідуальної дії. Відповідно до вимог ст. 1 ч. 1 п. 19 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

У зв`зку з виданням оскаржуваного позивачем наказу права та обов`язки виникають лише у осіб, які у самому наказі зазначені: зокрема Служби судової охорони з одного боку та ОСОБА_2 з іншого. Позивач не є учасником правовідносин, що виникли у зв`язку з виданням такого наказу. Як акт індивідуальної дії наказ вичерпав свою дію у зв`язку з виконанням.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 ч. 1,2 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист; захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також у будь-який спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 370/2759/18 сформулював висновок щодо визначення адміністративного спору, відповідно до якого: спір, який підлягає розгляду адміністративним судом, - це публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, та який виник у зв`язку з виконанням (рішення, дія), неналежним виконанням (рішення, дія) або невиконанням (бездіяльність) такою стороною зазначених функцій і вирішення якого безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів, яка, за загальним правилом, встановлюється у суді першої інстанції за заявою однієї із сторін; такий спір є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин; метою вирішення такого спору є захист прав, свобод та інтересів особи або суспільних інтересів у сфері публічно-правових відносин шляхом впливу в межах закону на належного відповідача; такий спір повинен бути реальним (результат вирішення спору безпосередньо впливатиме на ефективний захист особи або суспільного інтересу у конкретних публічно-правових відносин) та існуючим на момент звернення з позовом.

На підставі викладеного, суд вважає, що оскаржуваний позивачем наказ Служби судової охорони № 184 о/с від 18.04.2023 вичерпав свою дію у зв`язку з виконанням. ОСОБА_1 не є учасником правовідносин, які виникли у зв`язку з виданням оскаржуваного наказу. У зв`язку з цим наказ, в частині, що стосується призначення на посаду ОСОБА_2 , не порушує прав, свобод, інтересів позивача. Обраний ОСОБА_1 Спосіб захисту не є ефективним та не призведе до виконання завдань адміністративного судочинства, що є самостійною підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Служби судової охорони про визнання протиправним та скасування наказу від 18.04.2023 № 184 о/с відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко