Справа № 420/9124/24
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/9124/24

Головуючий в 1 інстанції: Хурса О. О.

Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), в якому позивач просить суд:

-визнати протиправним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2024 № 5 Про результати службового розслідування в частині, що стосуються ОСОБА_1 ;

-визнати протиправним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 29.01.2024 № 37/АГД Про притягнення до дисциплінарної відповідальності в частині застосування дисциплінарного стягнення пониження в посаді до ОСОБА_1 ;

-визнати протиправним та скасувати Наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 14.02.2024 №59 про звільнення капітана 2 рангу ОСОБА_1 , заступника начальника вузла з тилу начальника тилу 68 Об`єднаного інформаційно-телекомунікаційного вузла з займаної посади і призначення на нижчу посаду у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення з шпк капітан 2 рангу на шпк майор офіцером відділу планування логістичного забезпечення штабу управління 30 корпусу морської піхоти;

-зобов`язати військові частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачене грошове забезпечення, недоотримане внаслідок незаконного накладання дисциплінарного стягнення.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії - залишено без розгляду.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідачами не наведено переконливих та вагомих обставин, які б свідчили про доведення до військовослужбовця змісту дисциплінарного правопорушення, мотивів та доказів належного ознайомлення позивача з зазначеними наказами та фактичної обізнаності ОСОБА_1 про порушення своїх прав в зазначені вище дати, через що наведені клопотання вважаємо необґрунтованими. За таких умов, вважаємо, що відсутні підстави для залишення позовних вимог без розгляду. Позивач наполягає на тому, що належного ознайомлення з зазначеним наказом не було, позивачу не було доведено, в чому полягає порушення ним військової дисципліни. Зазначає, що військовослужбовцем вчинялись активні дії з метою реалізації права на ознайомлення з матеріалами службового розслідування у вигляді звернення з відповідними рапортами, запитами, клопотанням про витребування доказів судом і лише після ознайомлення з наданими відповідачами матеріалами 12.03.2024р. та під час судового розгляду позивачу стало відомо про оскаржувані обставини притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Не зволікаючи, 22.03.2024р. ОСОБА_1 у короткий термін підготовлено адміністративний позов для звернення до суду. Так, підстави залишення позовної заяви без розгляду визначені статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Суд першої інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу виходив з того, що наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду мають суб`єктивний характер і не позбавляли останнього можливості подати позов у встановлений строк, а тому прийшов до висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду, з підстав визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу

Колегія суддів надаючи правову оцінку ухвалі суду першої інстанції, з урахуванням доводів апеляційної скарги приходить до наступного.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Частина 1 ст. 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до частини 1статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частини 1статті 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 2статті 122 КАС).

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина 5 статті 122 КАС України).

Зі змісту наведених норм слідує, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлено місячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів зазначає, що дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Колегія суддів зазначає, що порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом оскарження у цій справі є накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та про звільнення з займаної посади і призначення на нижчу посаду, тобто за зверненням до суду з даним позовом встановлюється місячний строк з дня коли особо дізналася про порушення свого права.

Колегією суддів, з матеріалів встановлено, що позивач в обґрунтування поважності причин пропуску строку, зазначає, що фактично зміг ознайомитися зі змістом оскаржуваних наказів та змістом дисциплінарного правопорушення лише 12.03.2024 року лише після ознайомлення з наданими відповідачами матеріалами.

Позивач наполягає на тому, що належного ознайомлення з зазначеним наказом не було, позивачу не було доведено, в чому полягає порушення ним військової дисципліни, а тому вважає, що в даному випадку саме з датою 12.03.2024 року - датою ознайомлення про обставини притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності необхідно пов`язувати дату, коли він фактично дізнався про порушення своїх прав.

Надаючи оцінку таким доводам, колегія суддів зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2024 № 5 (з основної діяльності) Про результати службового розслідування було доведено командиром військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 06.01.2024 про що свідчить його особистий підпис на аркуші доведення.

При цьому, як вбачається з наявного в матеріалах справи витягу з наказу №5 від 04.01.2024 року в наказі коротко підведені підсумки розслідування, та визначено, що саме порушив ОСОБА_1 та який вид відповідальності йому за це обрано.

Також, в матеріалах справи міститься рапорт від 10.01.2024 (вх. № 294) згідно якого ОСОБА_1 просить командира військової частини НОМЕР_1 надати йому акт службового розслідування та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2024 № 5 (з основної діяльності) Про результати службового розслідування.

23.01.2024року, позивачем отримано запитувані документи (на 3х та 19ти аркушах), що підтверджується підписом ОСОБА_1 на звороті цього рапорту, а тому доводи апелянта, що він зі змістом оскаржуваних наказів та змістом дисциплінарного правопорушення зміг ознайомитися лише 12.03.2024 року є безпідставними.

Отже, дослідженими доказами встановлено, що ОСОБА_1 дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів 06.01.2024 та мав реальну можливість оскаржити наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2024р. № 5 у строки встановлені законодавством.

Що стосується оскаржуваного наказу від 29.01.2024 № 37/АГД, то колегія суддів зазначає, що матеріалами справи також підтверджено, що вищезазначений наказ було доведено начальником штабу першим заступником командира військової частини НОМЕР_1 до Теплюка 02.02.2024 про що свідчить його особистий підпис на аркуші доведення.

Повідомлення військової частини НОМЕР_2 про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади і призначення на нижчу посаду надійшло до військової частини НОМЕР_1 - 15.02.2024, та доведено до відома ОСОБА_1 , що не заперечується позивачем.

Тобто, позивач був обізнаний з прийняттям оскаржуваних наказів та не заперечує цього, водночас вказує про те, що йому не було доведено, в чому полягає порушення ним військової дисципліни.

На думку колегії суддів, зазначене апелянтом не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду з урахуванням дат ознайомлення з наказами та встановленими у справі обставинами.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що звернення з відповідними рапортами, запитами, клопотанням про витребування доказів судом не змінює момент, з якого позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ці дії не пов`язуються з початком перебігу строку звернення до суду, за захистом порушеного права, якого звернувся позивач.

Отже, підсумовуючи наведене, можливість своєчасного звернення до адміністративного суду з цим позовом залежала виключно від волевиявлення самого позивача, тобто мала суб`єктивний характер. Доказів, які б свідчили про об`єктивну неможливість вчасного звернення до суду з позовом, суду надано не було, в тому числі і під час апеляційного провадження.

За змістом частин третьої-четвертої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Отже, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду із цими позовними вимогами і належних обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом позивачем не наведено і не доведено, колегія суддів вказує на відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду і про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, відповідно до вимог статті 123 КАС України, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява №28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Підсумовуючи вищевикладене з урахуванням встановлених обставин у справі, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм права, при повному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, а тому скасуванню не підлягає.

Доводи ж апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 254, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів ,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст складено та підписано 03 вересня 2024 року

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова