Справа № 420/12935/24
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Центрального об`єднаного управління ПФУ №12 від 26 січня 2024 року в частині: неврахування до стажу роботи судді у відставці ОСОБА_1 , який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці: стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, - 3 роки (стаж роботи на посадах заступника начальника управління юстиції в Одеській області, заступника начальника управління юстиції в Одеській області - начальника відділу державної виконавчої служби 3 роки 4 місяця 9 днів); календарного періоду проходження строкової військової служби в Радянській Армії з 23 вересня 1981 року до 19 жовтня 1983 року (2 роки 27 днів); призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 28 грудня 2023 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу роботи судді у відставці ОСОБА_1 на посаді судді додатково стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, - 3 роки (стаж роботи на посадах заступника начальника управління юстиції в Одеській області, заступника начальника управління юстиції в Одеській області - начальника відділу державної виконавчої служби); календарний період проходження строкової військової служби в Радянській Армії з 23 вересня 1981 року до 19 жовтня 1983 року (2 роки 9 днів) та збільшити відсотковий розмір його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на 10%, а саме з 52% до 62%; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 25 жовтня 2023 року у розмірі 62% суддівської винагороди, зазначеної у довідці Територіального управління судової адміністрації України в Одеській області № 3602/23 вих. від 26 грудня 2023 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після відрахування його зі штату Іллічівського міського суду Одеської області відповідно до наказу №5-ос від 25.10.2023, ОСОБА_1 звернувся із заявою про перерахунок пенсії до Центрального об`єднаного управління ПФУ в м.Одесі (правонаступник Головне управління ПФУ в Одеській області). Рішенням Центрального об`єднаного управління ПФУ в м.Одесі №12 від 26 січня 2024 року визначено загальний страховий стаж позивача, який становить 46 років 6 місяців 22 днів, з нього стаж 21 рік 2 місяці 1 день, що враховуються для визначення розміру довічного грошового утримання. Також, пенсійним органом було здійснено розрахунок довічного грошового утримання у розмірі 52% суддівської винагороди. При цьому, позивач не погоджується з вищевказаним рішенням ПФУ, оскільки останнім не враховано всі періоди роботи ОСОБА_1 , які мають бути враховані до його стажу роботи на посаді судді, та відповідно помилково обраховано розмір суддівської винагороди. Окрім того, відповідачем протиправно призначено щомісячне довічне утримання судді у відставці з 28 грудня 2023 року. З огляду на викладене просить суд позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №420/12935/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України, з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вхід. №ЕС/15901/24 від 03.05.2024р.), наголошуючи, зокрема, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 передбачено вичерпний перелік посад, які зараховуються до суддівського стажу для обрахування довічного грошового утримання суддів у відставці. Головне управління зазначає, що оскільки стаж позивача на посаді судді складає 21 рік 2 місяці 1 день, отже, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до вимог чинного законодавства складає 52% суддівської винагороди, а тому підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 62%, відсутні.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

24.10.2023 року рішенням Вищої ради правосуддя за №107/о/15-23 ОСОБА_1 звільнено у відставку з посади судді Іллічівського міського суду Одеської області.

Відповідно до вищевказаного рішення загальний стаж роботи позивача на посаді судді, що дає йому право на відставку, становить 26 років 3 місяці 7 днів.

25.10.2023 року наказом Іллічівського міського суду Одеської області за №5-ос позивача відраховано зі штату Іллічівського міського суду Одеської області.

Згідно із розрахунком Іллічівського міського суду Одеської області стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, від 30.10.2023 року до вказаного стажу зараховано посади: служба в армії з 23.09.1981 по 19.10.1983, служба в органах УМВС України в Одеській області з 04.09.1986 по 31.03.1997, заступник начальника управління юстиції, заступник начальника управління юстиції-начальник відділу державної виконавчої служби Управління юстиції в Одеській області з 01.04.1997 по 10.08.2000, адвокат на індивідуальній основі з 03.10.2000 по 20.08.2002, суддя Іллічівського міського суду Одеської області 26.08.2002 по 24.10.2023.

Відповідно до довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за №3602/23-вх. від 26.12.2023 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, станом на 26.12.2023, складає 119 814 грн.

Рішенням Центрального об`єднаного управління ПФУ №12 від 26 січня 2024 року «Про перерахунок пенсії» визначено загальний страховий стаж ОСОБА_1 , який дорівнює 46 років 6 місяців 22 днів, з них на посадах, що враховуються для визначення розміру довічного грошового утримання 21 рік 2 місяці 1 день.

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду, та просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, є такими, що підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України "Про судоустрій і статус суддів", яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 3 червня 2013р. № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

За приписами п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

На момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402).

Частиною 1 статті 116 Закону №1402 передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до ч.1. ст.137 Закону №1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною 2 ст.137 Закону №1402-VIII (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 у справі №9901/805/18 дійшла висновку, що частину другу статті 137 Закону №1402-VIII потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

На момент призначення позивача на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювався Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992р. №2862-XII (далі - Закон №2862-ХІІ).

Частиною 1 ст.7 Закону №2862-ХІІ визначено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 до призначення на посаду судді проходив службу в органах УМВС України в Одеській області, а також обіймав посади заступника начальника управління юстиції в Одеській області, заступника начальника управління юстиції - начальника відділу державної виконавчої служби управління юстиції в Одеській області, працював адвокатом на індивідуальній основі, а відтак має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, додатково трьох років роботи в галузі права.

Приписами абз.4 п.34 р.ХІІ «Прикінцеві і перехідні положення» передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Відповідно до ст.1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (в редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив строкову службу в лавах Радянської Армії з 21.09.1981 до 19.10.1983.

Отже, з огляду на вказане, до стажу роботи позивача, який дає йому право на звільнення у відставку та одержання щомісячного грошового утримання, підлягає зарахуванню період проходження строкової військової служби в Радянській Армії з 21.09.1981 до 19.10.1983.

Таким чином, судом встановлено, що загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , що дає йому право на відставку, становить 26 років 3 місяці 7 днів, з яких:

- стаж роботи на посаді судді - 21 рік 2 місяці 11 днів;

- стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, - 3 роки;

- строкова військова служба - 2 роки 26 днів.

Відтак, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді періоду роботи позивача, а саме: служби в органах УМВС України в Одеській області, період роботи на посаді заступника начальника управління юстиції в Одеській області, заступника начальника управління юстиції - начальника відділу державної виконавчої служби управління юстиції в Одеській області, період роботи адвоката на індивідуальній основі 3 роки, строкової військової служби - 2 роки 26 днів, а також врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише часу роботи позивача на посаді судді з 26.08.2002 по 24.10.2023, є протиправним.

Відповідно до ч.3 ст.142 Закону №1402-VІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно з наявним в матеріалах справи розрахунком стажу судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового отримання судді у відставці, наданим Іллічівським міським судом Одеської області, загальний стаж судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового судді у відставці, становить 26 років 2 місяці 25 днів, а отже, позивачеві до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, має зараховуватися повних 26 років.

При цьому, виходячи з даного стажу роботи, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідно до вимог ч.3 ст.142 Закону України №1402 VIII, має обраховуватися і складати 62% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а відтак, суд доходить висновку щодо необхідності здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, виходячи з розміру 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до п.3 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 січня 2008 року №3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 09 лютого 2023 року № 7-2) щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку або звільнення / припинення повноважень судді Конституційного Суду України (далі - звільнення судді з посади), якщо звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади.

У разі звернення пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня звернення за його призначенням.

Як з`ясовано судом, та зазначено вище, позивача звільнено у відставку з посади судді Іллічівського міського суду Одеської області рішенням Вищої ради правосуддя за №107/о/15-23 від 24.10.2023 року.

28.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся до органів ПФУ із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, позивач звернувся до пенсійного органу в межах трьохмісячного строку з дня звільнення його з посади судді.

Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання судді ОСОБА_1 має бути призначене з 25.10.2023 року, водночас, відповідач протиправно здійснив таке призначення, з 28.12.2023 року.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, є правомірними, обгрунтованими, а отже підлягають задоволенню, з вище окреслених підстав.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ст.ст.241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального об`єднаного управління ПФУ №12 від 26 січня 2024 року в частині: неврахування до стажу роботи судді у відставці ОСОБА_1 , який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці: стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, - 3 роки (стаж роботи на посадах заступника начальника управління юстиції в Одеській області, заступника начальника управління юстиції в Одеській області - начальника відділу державної виконавчої служби 3 роки 4 місяця 9 днів); календарного періоду проходження строкової військової служби в Радянській Армії з 23 вересня 1981 року до 19 жовтня 1983 року (2 роки 27 днів); призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 28 грудня 2023 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу роботи судді у відставці ОСОБА_1 на посаді судді додатково стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, - 3 роки (стаж роботи на посадах заступника начальника управління юстиції в Одеській області, заступника начальника управління юстиції в Одеській області - начальника відділу державної виконавчої служби); календарний період проходження строкової військової служби в Радянській Армії з 23 вересня 1981 року до 19 жовтня 1983 року (2 роки 9 днів) та збільшити відсотковий розмір його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на 10%, а саме з 52% до 62%.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 25 жовтня 2023 року у розмірі 62% суддівської винагороди, зазначеної у довідці Територіального управління судової адміністрації України в Одеській області № 3602/23 вих. від 26 грудня 2023 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити виплати з урахуванням фактично виплачених сум.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, 83, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення складено 02.09.2024 p, з урахуванням знаходження судді Харченко Ю.В. у відпустці, у період з 23.05.2024 р. по 19.06.2024 р., з 13.08.2024 р. по 27.08.2024 р., включно, а також на лікарняному - з 20.06.2024 р. по 19.07.2024 р.

Суддя Ю.В. Харченко

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити

02.09.24.