Справа № 360/1371/23
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року справа №360/1371/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 р. у справі № 360/1371/23 (головуючий І інстанції С.В. Борзаниця) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач, ГУПФУ), в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області перерахувати розмір пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.10.2009 з компенсацією втрати частини доходу.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року позов задоволено частково, а саме суд:

Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 з урахуванням положень частини першої статті 28 та пункту 4-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 із застосуванням положень частини першої статті 28 та пункту 4-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції, чинній на відповідний період (за кожен місяць відповідного року), з відрахуванням фактично виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 429,44 (чотириста двадцять дев`ять гривень 44 копійок).

Відповідач, не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що до набрання чинності Законом № 1058 в України діяв Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII.

Відповідно до статті 19 Закону № 1788 (в редакції чинній станом на 21.11.1996) максимальний розмір пенсії не може перевищувати трьох мінімальних пенсій за віком.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1996 № 342 «Про підвищення розмірів пенсій, призначених до 01 березня 1996 року, та порядок обчислення пенсій, що призначаються після 01 березня 1996 року» (далі - Постанова № 342) з 01.03.1996 мінімальну пенсію за віком встановлено у розмірі 1500 тис. крб.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 № 831 «Про підвищення розмірів пенсій, призначених до 01 серпня 1996 року, та порядок обчислення пенсій, що призначаються після 1 серпня 1996 року» (далі - Постанова № 831) з 01.03.1996 збільшено пенсії в 1,108 раз.

Таким чином, максимальний розмір пенсій з 01.03.1996 відповідно до постанов № 342 та № 831 склав 49,86 грн (1500 тис. крб. х 3 х 1,108).

ОСОБА_1 довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 до Головного управління та до суду не надавалась. На підтвердження зазначеного з електронної судової справи № 360/1193/22 до суду першої інстанції відповідачем надавалась копія заяви позивача від 27.04.2021 з розпискою- повідомленням до неї, зареєстрована Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області 06.05.2021 за вхід. № 1786/8, з якої вбачається, що разом із заявою на поновлення пенсії позивач надавав лише: нотаріально засвідченні копії довіреності, паспорта; заяву про перерахування коштів на банківський рахунок; копію трудової книжки.

Відповідно до розпорядження від 13.02.2023, на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01.07.2022 по справі №360/1193/22, позивачу поновлено виплату пенсії з 07.10.2009 у розмірі 49,86 грн, в графі «особливості» зазначено: «не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм. - з 07.10.2009 по довічно» (у фіксованому розмірі).

Розмір пенсії розраховано відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням наявного у позивача стажу, набутого на території України.

Отже, у зв`язку з відсутністю інформації про розмір пенсії ОСОБА_1 станом на момент її припинення органами соціального захисту, Головним управлінням на виконання рішення у справі № 360/1193/22 проведено поновлення пенсії за віком з 07.10.2009 у максимальному розмірі 49,86 грн, що склався станом на дату припинення виплати пенсії у 1997 році (відповідно до листа Пенсійного фонду України від 30.01.2023 № 2800-030102-9/4692).

Отже, при поновленні виплати пенсії позивачу та здійсненні перерахунку Головним управлінням правомірно встановлено особливість «не підлягають МП, признач. за ріш.суду в тверд. Розм.».

Чинне законодавство не містить норм, в яких встановлено, що пенсія поновлюється в розмірі, визначеному на дату припинення її виплати.

Водночас, це також не означає, що поновлення виплати пенсії проводиться за нормами, чинними на дату поновлення, оскільки за період такої невиплати зміна розміру пенсії відбувалась поступово, з урахуванням чинного на час проведення перерахунку законодавства.

Також рішення Головного управління від 13.02.2023 № 83 направлено позивачу листом Головного управління від 16.06.2023 № 3956-3752/Ф-02/8-1200/23.

На виконання ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 у справі № 360/1193/22 Головним управлінням проведено зміну параметрів виплати на визначений ОСОБА_1 банківський рахунок, відкритий в АТ «ОЩАДБАНК».

Виплату заборгованості за період з 07.10.2009 по 31.10.2023, а також компенсації втрати частини доходів проведено 21.11.2023 в загальному розмірі 8594,37 грн. Також 21.11.2023 ОСОБА_1 виплачено поточну пенсію за листопад 2023 року в сумі 49,86 грн.

Відповідно до частини першої, частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом a6o іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася a6o повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати a6o настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, позивачем пропущений строку звернення до суду з позовом.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 , перебуває на постійному консульському обліку і Державі Ізраїль, за паспортами України для виїзду за кордон, паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що підтверджує громадянство України.

З 23.05.1997 позивачу було призначено пенсію за віком довічно.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 01.07.2022 по справі №360/1193/22 позов адвоката Акермана Олега Матвійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме судом:

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не поновлення ОСОБА_1 нарахування та виплати пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести поновлення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з компенсацією втрати частини доходів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Листом від 30.01.2023 № 2800-030102-9/4692 Департамент пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України на запит Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 04.01.2023 № 1200-0304-5/238 повідомив, що оскільки пенсію позивачу було призначено в Україні та припинено її виплату у 1997 році, на виконання судового рішення у справі №360/1193/22 необхідно з 07.10.2009 поновити виплату пенсії за віком в розмірі, що склався станом на дату припинення виплати пенсії у 1997 році.

Відповідно до розпорядження від 13.02.2023, на виконання зазначеного рішення суду, позивачу поновлено виплату пенсії з 07.10.2009 у розмірі 49,86 грн, в графі «особливості» зазначено: «не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм. - з 07.10.2009 по довічно».

18.05.2023 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив, зокрема, повідомити про стан виконання рішення суду та здійснювати пенсійні виплати на банківський рахунок відкритий в АТ «ОЩАДБАНК».

Листом від 16.06.2023 №3958-3752/ф-02/8-1200/23 відповідач повідомив, що виплату пенсії поновлено з 07.10.2009. Пенсію за період з 07.10.2009 по 31.03.2023 в сумі 8017,81 грн було нараховано на додаткову відомість березня 2023 року на поточний рахунок банківської установи ПАТ «Приватбанк», проте установою банку здійснено повернення коштів (причина: рахунок закритий за заявою власника). Отже, для зміни виплатних реквізитів і переведення виплати пенсії на банківську установу АТ «Ощадбанк» необхідно подати заяву безпосередньо до органів Пенсійного фонду України або через вебпортал Пенсійного фонду України.

06.09.2023 позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, виплату компенсації втрати частини доходу та виплату пенсії на визначений банківський рахунок за заявою, відкритий в АТ «Ощадбанк».

Листом від 03.10.2023 № 5970-602/Ф-02/8-1200/23 відповідач повідомив, що для зміни виплатних реквізитів позивачу необхідно звернутися до органів Пенсійного фонду України з відповідною заявою у способи, передбачені пунктом 10 Порядку 1596.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 у справі № 360/1193/22 встановлено такий спосіб виконання рішення Луганского окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року у справі № 360/1193/22: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести поновлення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з компенсацією втрати частини доходів, шляхом виплати пенсії на вказаний ним банківський рахунок, відкритий в АТ «ОЩАДБАНК».

На виконання зазначеної ухвали суду відповідачем змінено параметри виплати пенсії на визначений позивачем банківський рахунок, відкритий в АТ «ОЩАДБАНК».

Відповідно до матеріалів пенсійної справи позивача виплату заборгованості за період з 07.10.2009 по 31.10.2023, а також компенсації втрати частини доходів проведено 21.11.2023 в загальному розмірі 8594,37 грн. Також 21.11.2023 виплачено поточну пенсію за листопад 2023 року в сумі 49,86 грн.

Отже, розмір пенсії позивача складає 49,86 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, кожний громадянин України має право на вибір місця проживання. При цьому, обсяг конституційних прав не може бути обмежено.

Відповідно положень п.2 ч.1 ст. 49 та у другому реченні ст. 51 Закону №1058-IV у редакції, чинній до 07 жовтня 2009 року, було передбачено припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов`язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України.

Рішенням від 07 жовтня 2009 року у справі №25-рп/2009 Конституційний Суд України визнав зазначені положення Закону №1058-IV такими, що не відповідають Конституції України.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що оспорюваними нормами Закону №1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Відповідно положень ч.2 ст. 49 Закону №1058-IV передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч.3 ст. 35 та ст. 46 цього Закону.

Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадян на одержання призначеної пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні. Держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа.

Отже, позивач має такі ж самі конституційні права, як і громадяни України, які проживають на території України, це також стосується і його права як на перерахунок поновленої пенсії за весь час її невиплати, так і на її виплату відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 28 Закону № 1058 мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини.

Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений. З 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

На підставі частини 3 статті 28 Закону № 1058 за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, позивач, як пенсіонер за віком, користується усіма правами, зокрема і на підвищення та перерахунок пенсії, наданими Законом № 1058. Будь-яких обмежень його прав як пенсіонера, нормами Закону № 1058 не встановлено.

Чинне законодавство України не містить визначення такого поняття як "обов`язковий автоматичний масовий перерахунок пенсії", однак, виходячи зі змісту Закону № 1058, під масовим перерахунком пенсій слід розуміти перерахунок, який здійснюється без звернення пенсіонера на підставі чинних або нових законодавчих актів, з урахуванням документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) пенсіонера та інших документів, що містяться в пенсійній справі на час перерахунку.

Ці перерахунки стосуються досить значної кількості пенсіонерів, особисті показники яких відповідають визначеним нормативним актом умовам, і здійснюються автоматизованим способом, тобто не передбачають звернення пенсіонерів до органів Пенсійного фонду.

Так, законами України про Державний бюджет на відповідні роки передбачаються зростання мінімальної заробітної плати, у зв`язку з чим пенсійний орган в автоматичному режимі перераховує мінімальний розмір пенсійних виплат для непрацюючих пенсіонерів, які досягли віку 65 років та мають страховий стаж не менше 30 років для жінок та 35 років для чоловіків (ч. 2 ст. 28 Закону № 1058).

Частина 2 статті 42 Закону № 1058 передбачено проведення перерахунку раніше призначених пенсій для забезпечення індексації пенсії, що проводиться щороку з 1 березня шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії.

Особливості щодо перерахунку пенсій містяться також у розділі ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058 (пп. 4-1, 4-3), в постановах Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", від 01.04.2020 № 251 "Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році" тощо.

Таким чином, виконання вимог закону, в тому числі щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій, є обов`язком відповідача.

Так, страховий стаж позивача складає 36 років 03 місяці 29 днів, розмір пенсії - 49,86 грн. Починаючи з жовтня 2009 року, редакція статті 28 Закону № 1058 зазнавала змін, однак, розмір мінімальної пенсії встановлювався не менше прожиткового мінімуму. Проте, розмір пенсії позивача після її поновлення складає 49,86 грн, що є значно менше прожиткового мінімуму.

У зв`язку з цим пенсія позивача з 2009 року підлягає перерахунку за весь період згідно положень статті 28 Закону № 1058, чинної станом на конкретний період (кожний місяць відповідного року за період, починаючи з жовтня 2009 року).

Колегія суддів не приймає посилання скаржника на лист Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України від 30.01.2023 № 2800-030102-9/4692, оскільки, відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постанові від 18 липня 2019 року справа №826/2426/16, листи - це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.

Також, як вірно зазначено судом першої інстанції, у даному випадку застосуванню підлягають положення частини 1 статті 28 та пункту 4-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 у редакції, чинній на відповідний період, відповідачем застосовані не були, що призвело до заниження розміру пенсії позивача та відповідно призвели до порушення його пенсійних прав.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у межах справи № 360/1193/22 встановлена протиправна бездіяльність відповідача щодо не поновлення позивачу нарахування та виплати пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тобто, враховуючи наявність рішення суду у справі № 360/1193/22, саме протиправна бездіяльність відповідача стала підставою для не перерахунку пенсії позивачу з 2009 року по 2023 рік у відповідності до положення частини 1 статті 28 та пункту 4-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 у редакції, чинній на відповідний період.

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи наявність рішення суду у справі № 360/1193/22, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 з урахуванням положень частини першої статті 28 та пункту 4-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 із застосуванням положень частини першої статті 28 та пункту 4-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції, чинній на відповідний період (за кожен місяць відповідного року), з відрахуванням фактично виплачених сум.

Щодо посилання скаржника на пропуск строку звернення до суду з позовом, колегія суддів зазначає, що як зазначено відповідачем у скарзі, рішення Головного управління від 13.02.2023 № 83 направлено позивачу листом Головного управління від 16.06.2023 № 3956-3752/Ф-02/8-1200/23, поновлення виплати поточної пенсії та заборгованості з пенсії за минулий період з урахуванням ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 у справі № 360/1193/22 відбулось у листопаді 2023 року, з позовом позивач звернувся 14.11.2023, тобто з додержанням строку звернення.

Також, суд зазначає, що не належне виконання відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, своїх обов`язків не може створювати для позивача негативні наслідки у тому числі право на володіння власним майном.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 р. у справі № 360/1371/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати підписання та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 04 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.В. Гайдар

І.В. Сіваченко