Справа № 380/315/24
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/315/24 пров. № А/857/15837/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,

за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року у справі № 380/315/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій,

суддя в 1-й інстанції Карп`як О.О.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 27 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся в Львівський окружний адміністративний суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо зняття ОСОБА_1 із військового обліку у зв`язку із вибуттям в іншу місцевість на постійне місце проживання;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву ОСОБА_1 про зняття його із військового обліку у зв`язку із вибуттям в іншу місцевість на постійне місце проживання та прийняти рішення про зняття ОСОБА_1 із військового обліку у зв`язку із вибуттям в іншу місцевість на постійне місце проживання із проставленням у військово- обліковому документі ОСОБА_1 тимчасовому посвідченні № НОМЕР_1 відмітки про зняття ОСОБА_1 із військового обліку;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повернути ОСОБА_1 оригінал вилученого військово-облікового документа тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку після проставлення відмітки про зняття ОСОБА_1 із військового обліку.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09.05.2022 року став на облік у ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією його тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 . У липні 2023 року у зв`язку із нагальною необхідністю догляду за рідним дідом інвалідом І групи через раптове погіршення стану його здоров`я, неможливістю до самообслуговування, відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати за ним такий догляд, позивач раптово покинув м. Дрогобич і терміново поїхав у м. Тернопіль, де постійно проживає його дід. Так, позивач офіційно змінив реєстрацію місця свого проживання на Тернопільську, що підтверджується довідкою № 6117- про взяття позивача на облік, як ВПО; актом проведення обстеження сім`ї Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про здійснення позивачем постійного догляду за особою з інвалідністю І групи. Позивач після зміни місця реєстрації двічі прибув особисто до відповідача для вирішення питання про зняття з військового обліку у зв`язку з вибуттям в іншу місцевість, а саме 23.08.2023 року та 25.08.2023 року, що підтверджується його особистою письмовою заявою, проте останній повідомив, що не знятий з військового обліку, що стало підставою для звернення до суду із позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу, у якій зокрема зазначив, що дозвіл чи відсутність дозволу на переїзд в іншу місцевість від керівника будь-якого районного чи міського ІНФОРМАЦІЯ_5 ніяким чином не може ставити у залежність законодавчо визначений вичерпний механізм зняття військовозобов`язаного з військового обліку з огляду на те, що було в минулому та наступних норм чинного законодавства. Зазначає, що головною підставою Закону № 2232-XII для заняття з військового обліку військовозобов`язаних у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки є вибуття таких громадян в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України до нового місця проживання.

Вказує, що 23 серпня 2024 року ним було написано заяву про знаття з військового обліку, однак така не була зареєстрована відповідачем з невідомих підстав.

Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року у справі № 380/315/24 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 25.04.2022 року взятий на облік за фактичним місцем проживання у АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки переселенця № 1302-, наданої позивачем при взятті його на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_4 09.05.2022 року. Вказує, що жодних документів які підтверджують підстави звільнення позивача від виконання військового обов`язку чи документів, які підтверджують його право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», позивачем не надано. Позивач був знятий з обліку у місті Стебник і взятий на облік як внутрішньо переміщена особа 16.07.2023 року у місті Тернопіль без військово облікового документа у відповідності до пункту 57 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 07.02.2022 року. Крім того, представник відповідача зазначає, що жодного дозволу військовозобов`язаний позивач на виїзд до міста Тернопіль у керівника ІНФОРМАЦІЯ_6 не отримував і про отримання такого дозволу не звертався. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Частиною 4 ст.229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 25.04.2022 року взятий на облік за фактичним місцем проживання у АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки переселенця № 1302-, яка була надана позивачем при взятті його на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_4 09.05.2022 року.

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 16.07.2023 року за № 6117-, вбачається, що фактичним місцем проживання позивача вказано: АДРЕСА_2 .

Позивач у позовній заяві вказує, що 23.08.2023 року та 25.08.2023 року звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 , із заявою в якій просив зняти його з військового обліку у зв`язку з зміною місця проживання.

Представник позивача зверталася до відповідача із адвокатськими запитами, стосовно зняття з військового обліку позивача у ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.10.2023 року за № 7211, повідомив представника позивача, що правових підстав для зняття військовозобов`язаного позивача з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв`язку із зміною місця проживання немає. В листі також вказано, що військовозобов`язаний позивач перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 з 09.05.2022 року за його ж заявою, визнаний придатним до військової служби під час мобілізації.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом.

Враховуючи зазначені висновки суду першої інстанції, колегія суддів з такими погоджується та зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

У зв`язку із військовою агресією рф проти України, Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022р. №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022р. строком на 30 діб.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частини десятої статті 1 Закону №2232-ХІІ визначено, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

У статті 33 Закону №2232-ХІІ зазначено, що військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Загальне керівництво роботою, пов`язаною з організацією та веденням військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, контроль за станом цієї роботи в центральних та місцевих органах виконавчої влади, інших державних органах (крім Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України), органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від підпорядкування і форми власності здійснює Генеральний штаб Збройних Сил України. Функціонування системи військового обліку забезпечується органами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Національної поліції України, Державного бюро розслідувань, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, правоохоронними органами спеціального призначення, місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини четвертої статті 37 Закону №2232-ХІІ (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин), у воєнний час забороняється виїзд призовників, військовозобов`язаних та резервістів з місця проживання без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України - без дозволу відповідного керівника).

Частиною 11 статті 38 Закону №2232-XII передбачено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Як встановлено судом першої інстанції, 25.04.2022 року позивач був взятий на облік за фактичним місцем проживання у АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки переселенця № 1302-, наданої позивачем при взятті його на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_4 09.05.2022 року.

Із матеріалів справи слідує, що позивач офіційно змінив реєстрацію місця свого проживання на м. Тернопіль, що підтверджується довідкою № 6117- про взяття позивача на облік, як ВПО у зв`язку з чим вважає, що має право на заняття з військового обліку із ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Водночас, заяв стосовно відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або стосовно звільнення від призову на військову службу під час мобілізації від позивача до ІНФОРМАЦІЯ_6 не надходило, доказів протилежного позивачем не подано, а судом не встановлено. Крім цього відсутні дані про те, що під час зміни місця проживання позивач отримав дозвіл керівника ІНФОРМАЦІЯ_6 .

За приписами ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадянам, які перебувають на військовому обліку, з моменту оголошення мобілізації забороняється зміна місця проживання без дозволу посадової особи, визначеної у частині третій цієї статті.

Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 37 Закону №2232-XII зняттю з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України: з військового обліку військовозобов`язаних: які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України до нового місця проживання;

які прийняті на службу до Національної поліції України, Служби судової охорони, Державного бюро розслідувань, Бюро економічної безпеки України, органів і підрозділів цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України; які вибули на строк більше трьох місяців за межі України; в інших випадках - за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України.

Колегія суддів звертає увагу, що покликання скаржника в апеляційній скарзі на те, що він був знятий з обліку у місті Стебник у зв`язку з тим, що згодом був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа 16.07.2023 року у місті Тернопіль без військово облікового документа є хибними, оскільки у спірних правовідносинах відповідачем у межах повноважень та на підставі вимог закону позивачу не надавався дозвіл на зміну місця проживання військовозобов`язаного під час дії правового режиму воєнного стану та під час проведення заходів загальної мобілізації.

Судом першої інстанції встановлено, 23.08.2023 позивач прибув у ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою зняття з військового обліку, однак у встановленому порядку через діловодство відповідача заяви не подав, оскільки покинув приміщення ІНФОРМАЦІЯ_6 при спробі уповноваженими особами вручити йому повістку для відправки до військової частини для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, оскільки за результатами медичного огляду ВЛК визнаний придатним до військової служби за станом здоров`я і документів, які підтверджують його право на відстрочку від такого призову не надав.

Доказів реєстрації заяв позивача від 23.08.2023 та від 25.08.2023 про зняття його з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 позивачем не подано.

При цьому інших законних підстав для знаття позивача з військового обліку, позивач не зазначив та відповідно не надав належних та допустимих доказів.

Крім цього, позивачем було подано скаргу від 27 жовтня 2023 року стосовно неправомірних дій посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_6 , на яку ІНФОРМАЦІЯ_7 листом від 16.11.2023 повідомив, що викладені ОСОБА_1 обставини про особисту явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 та подання заяв про зняття з військового обліку, як і незаконна відмова у їх розгляді не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо зняття ОСОБА_1 із військового обліку у зв`язку із вибуттям в іншу місцевість на постійне місце проживання є необґрунтованими та безпідставними. З огляду на вищенаведене, у задоволенні таких вимог та похідної вимоги про зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача про зняття його з військового обліку у зв`язку з вибуттям в іншу місцевість на постійне місце проживання із проставленням у військово обліковому документів відмітки про зняття його з військового обліку слід відмовити.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути ОСОБА_1 оригінал вилученого військово-облікового документа тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку після проставлення відмітки про зняття ОСОБА_1 із військового обліку колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, військово-обліковий документ тимчасове посвідчення № НОМЕР_1 відповідачем не вилучався, а був поданий ним особисто при поданні заяви про зняття з військового обліку. Як зазначалось вище, позивач прибув 23.08.2023 до відповідача з метою зняття з військового обліку, однак у встановленому порядку через діловодство відповідача заяви не подав, оскільки покинув приміщення ІНФОРМАЦІЯ_6 при спробі уповноваженими особами вручити йому повістку для відправки до військової частини для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, оскільки за результатами медичного огляду ВЛК визнаний придатним до військової служби за станом здоров`я і документів, які підтверджують його право на відстрочку від такого призову не надав.

Доказів вилучення відповідачем військово-облікового документа тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 у позивача не подано, як і доказів реєстрації заяв позивача від 23.08.2023 та від 25.08.2023 про зняття його з військового обліку.

Із матеріалів справи слідує, що представник позивача звертався до відповідача із адвокатським запитом від 28 серпня 2023 року, в якому просила повідомити про результат розгляду питання про зняття ОСОБА_1 із військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 та разом із рішенням скерувати тимчасове посвідчення ОСОБА_1 .

Відповідач листом від 01 вересня 2023 року надав відповідь на адвокатський запит, де зазначив, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного може бути видане виключно такому військовозобов`язаному при його особистій присутності і надіслання таких документів за адвокатським запитом чинним законодавством не передбачено.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що така позовна вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Так, у рішенні від 10 лютого 2010 у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01 липня 2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27 вересня 2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року у справі № 380/315/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 04.09.24