Справа № 420/34219/23
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 р. Категорія: 111010000м. ОдесаСправа № 420/34219/23
Перша інстанція: суддя Катаєва Е.В.,

час і місце ухвалення: 15:34:53, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 р. у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "ІНВЕСТЖИТЛО" до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, скасування рішення, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до ГУ ДПС в Одеській області (далі ГУ ДПС), в якому, з урахуванням уточнень (т.2 а.с.25-26) позивач просив: - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо несписання безнадійного податкового боргу у сумі 123 952, 57 грн (звітний період з 01.01.2013 року по 31.07.2013 року), якій увійшов у звітну декларацію за 2013 рік від 12.06.2013 року за № та зобов`язати ГУ ДПС прийняти рішення про визнання його безнадійним податковим боргом; - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо несписання безнадійного податкового боргу у сумі 38 853, 1 грн (звітний період з 01.01.2017 по 31.03.2017 рік) за уточненою декларацією № від 15.02.2017 року та зобов`язати ГУ ДПС прийняти рішення про визнання його безнадійним податковим боргом; - скасувати нараховану за період з 18.09.2023 року по 02.10.2023 року пеню на борг минулих років у сумі 243 044, 34 грн; - списати нараховану 18.04.2023 року пеню у сумі 83 065, 32 грн на борг минулих років; - скасувати рішення керівника Головного управління ДПС в Одеській обла сті від 01.09. 2023 року № 900/4-1532 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, який виник з 18.04.2017 року через фактичну невідповідність суми податкового боргу та зобов`язати ГУ ДПС провести перерахунок заборгованості з урахуванням переплатити та списання безнадійного податкового боргу за період з 01.01.2013 року по 31.07.2013 року у сумі 123 952, 57 грн, з урахуванням переплати за 2012 рік у сумі 99 479, 75 грн та списання безнадійного податкового боргу за поданою уточнюючою декларацією № від 15.02.2017 року у сумі 38 853, 1 грн. та нарахованих штрафних санкцій у сумі 326 109, 66 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ПКУ, Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 577, якій діяв на період виникнення спірних правовідносин (втратив чинність 23.08.2022 року), відповідно до якого безнадійним податковим боргом є, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 ПКУ. Суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів на день виникнення безнадійного податкового боргу. Днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається, зокрема, дата прийняття рішення керівником контролюючого органу. Даним порядком регламентований механізм списання податкового боргу, за яким списання безнадійного податкового боргу, в тому числі податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. Наказом Міністерства фінансів України 28.07.2022 року № 220 затверджено Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків (далі Порядок № 220), відповідно до п.5 ч.2 якого також визначено, що безнадійним податковим боргом є податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 глави 9 розділу II Кодексу,- станом на дату прийняття рішення керівником (його заступником або уповноваженою особою) територіального органу ДПС за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком до цього Порядку. Тобто, згідно з Порядком № 220 списання безнадійного податкового боргу, в тому числі податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів також здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. З урахуванням наведених положень Порядків позивач вважає, що до податкового боргу, який виник за період з 01.01.2013 по 31.07.2013 рік згідно з положеннями Порядків № 577 та № 220 контролюючий орган повинен був застосувати 1095 днів для здійснення заходів на стягнення податкового боргу та відповідно виникненню безнадійного податкового боргу, а також підлягають списанню усі нараховані штрафні санкції та пеня, які були нараховані на підставі цього. У той же час згідно з відомостями, які надав відповідач щодо списаного податкового боргу та штрафних санкцій у сумі 1 056 381, 96 грн - у вказану суму на списання, як безнадійного податкового боргу не увійшов період 01.01.2013 по 31.07.2013 року. Безпідставно нараховано пеню на податковий борг 2013 року у період з 18.04.2023 по 02.10.2023 рік у зв`язку зі сплатою заборгованості. Позивач стверджує, що ДП ІНВЕСТЖИТЛО добровільно не погашало борг, якій повинен бути визнаний безнадійним, а лише погасило податковий борг стягнутий за рішеннями судів по справам № 1570/6364/2012, № 815/648/13-а, тобто на виконання рішень суду. Вказані неправомірні дії відповідача потягли за собою неправомірне несписання всього податкового боргу, якій є безнадійним, нарахуванню пені на безнадійний борг, відповідно визначення у рішення про стягнення податкового боргу завищених податкових зобов`язань. Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС в Одеській області щодо несписання безнадійного податкового боргу Державного підприємства ІНВЕСТЖИТЛО по земельному податку у сумі 123 952, 57 грн (звітний період з 01.01.2013 року по 31.07.2013 року) за звітною декларацією за 2013 рік від 12.06.2013 року за № та щодо несписання безнадійного податкового боргу у сумі 38 853, 1 грн (звітний період з 01.01.2017 по 31.03.2017 рік) за уточненою декларацією № від 15.02.2017 року. Зобов`язано Головне управління ДПС в Одеській області прийняти рішення про визнання безнадійним податкового боргу Державного підприємства ІНВЕСТЖИТЛО по земельному податку у сумі 123 952, 57 грн (звітний період з 01.01.2013 року по 31.07.2013 року) за звітною декларацією за 2013 рік від 12.06.2013 року за № та податковий борг у сумі 38 853, 1 грн (звітний період з 01.01.2017 по 31.03.2017 рік) за уточненою декларацією № від 15.02.2017 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. Визнано такою, що підлягає анулюванню нарахована пеня у розмірі 326 109, 66 грн. Скасовано рішення керівника Головного управління ДПС в Одеській області від 01.09.2023 року № 900/4-1532 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства ІНВЕСТЖИТЛО судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 24 000 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції не врахував, що на 17.01.2024 рік відповідно до розрахунку заборгованості до бюджету та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість по земельному податку з юридичних осіб перед бюджетом ДП ІНВЕСТЖИТЛО становить 3 379 909, 55 грн. Заборгованість складається з самостійно задекларованих сум податку в деклараціях по земельному податку в сумі 3 053 799, 89 грн та пені в сумі 326 109, 66 грн. Представник навів норми ПКУ щодо обов`язку платника податків сплачувати податки, положення Порядку № 220, та вважає, що виходячи зі змісту ст.102 КАС України оскільки станом на 20.03.2023 року стягнення податкового боргу по земельному податку з юридичних осіб з ДП "ІНВЕСТЖИТЛО" відповідно постанов Одеського окружного адміністративного суду не відбулось, то строк давності податкового боргу не зупиняється до повного виконання вищезазначених постанов. Також, представник звернув увагу на те, що до Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19) від 29.05.2020, пункт 522 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПКУ викладено в новій редакції, згідно з яким у період з 18 березня 2020 по останній календарний день місяця (включено), в якому завершається дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України короновірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 Кодексу. Також, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні з урахуванням Наказу ДПС України від 24.02.2022 № 243-о Про встановлення простою в роботі Державної податкової служби України та її територіальних органах та пп.69.9 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, відповідно до якого для платників податків та контролюючих органів зупиняється з 24 лютого 2022 перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС. Отже, враховуючи вищевикладене, ГУ ДПС не має правових підстав щодо списання податкового боргу Державного підприємства "ІНВЕСТЖИТЛО" по земельному податку з юридичних осіб. Тобто, до 01 серпня 2023 року зупинився перебіг строків давності та не підлягав списанню податковий борг, який виник у період з 18 березня 2017 року. З урахуванням зазначеного ГУ ДПС вважає позовні вимоги повністю необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ДП ІНВЕСТЖИТЛО зареєстровано як юридична особа в ЄДРЮО, ФОП та ГФ 20.12.2004 ( ), основний вид діяльності 68.10 купівля та продаж власного нерухомого майна. ДП ІНВЕСТЖИТЛО перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС, є платником податків.

Позивачем як платником земельного податку щодо сплати вказаного податку за 2012 рік подано до контролюючого органу три декларації:

20.02.2012 року (звітна), реєстраційний номер , з визначенням податкових зобов`язань на 2012 рік - 298 833, 87 грн, щомісяця 24 902, 82 грн (т.1 а.с.52-54); 07.03.2012 року (уточнююча), реєстраційний номер , з визначенням податкових зобов`язань на 2012 рік - 363 132, 18 грн, щомісяця - 30 261, 02 грн (т.1 а.с.55-57); 12.06.2013 року (уточнююча), реєстраційний номер , з визначенням податкових зобов`язань на 2012 рік - 212 490, 08 грн, щомісяця 17 707, 51 грн (т.1 а.с.58-61).

Таким чином, позивач визначивши свої податкові зобов`язання в основній декларації № , збільшив їх в уточнюючий декларації № , та зменшив в уточнюючий декларації № , поданої вже на наступний рік 12.06.2013 року.

Судом також встановлено, що подаючи декларації з визначеними податковими зобов`язаннями, позивач не сплачував їх, тому виникав податковий борг.

У зв`язку з виникненням податкового боргу по земельному податку контролюючий орган звертався до суду з позовами щодо стягнення податкового боргу.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05.02.2013 року у справі № 1570/6364/2012 задоволений позов ДПІ у Малиновському районі ДПС та стягнуто з ДП "ІНВЕСТЖИТЛО" податковий борг по земельному податку у розмірі 156 663, 30 грн (т.1 а.с.37-38).

Згідно зі змістом постанови суду від 05.02.2013 року у ДП "ІНВЕСТЖИТЛО" податковий борг у сумі 156663,30грн виник станом на 02.08.2012 року по уточнюючий декларації № .

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2013 року апеляційна скарга ДП "ІНВЕСТЖИТЛО" залишена без задоволення, постанова суду без змін (т.1 а.с.39-40).

Згідно зі змістом ухвали апеляційного суду від 12.11.2013 року відхилені доводи скарги ДП "ІНВЕСТЖИТЛО", що частина земельної ділянки була передана у користування ПП Модуль

Крім того, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12.02.2013 року у справі № 815/648/13-а задоволений позов ДПІ у Малиновському районі ДПС та стягнуто з ДП "ІНВЕСТЖИТЛО" податковий борг по земельному податку у розмірі 151 305, 10 грн (т.1 а.с.41-42).

Згідно зі змістом постанови суду від 12.02.2013 року у ДП "ІНВЕСТЖИТЛО" податковий борг у сумі 151 305, 10 грн виник станом на 02.01.2013 року по уточнюючий декларації № .

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2014 року апеляційна скарга ДП "ІНВЕСТЖИТЛО" залишена без задоволення, постанова суду без змін (т.1 а.с.43-44).

В змісті ухвали апеляційного суду від 20.03.2014 року вказано, що рішенням суду від 05.02.2013 року у справі № 1570/6364/2012 стягнуто податковий борг по земельному податку 156 663, 30 грн, якій утворився станом на 02.08.2012 року. Оскільки підприємством у подальшому до бюджету з вказаного зобов`язання не сплачувались у повному обсязі, в нього утворився борг станом на 02.01.2013 року 151 305, 10 грн.

Таким чином, постановами судів по справам № 1570/6364/2012 та № 815/648/13-а було стягнуто податковий борг з земельного податку на суму 307 968, 4 грн за зобов`язаннями визначеними позивачем в уточнюючій декларації № від 07.03.2012 року.

Також, при зверненні позивача у 2023 році до ГУ ДПС щодо списання податкового боргу минулих років як безнадійного, ГУ ДПС запропонувало сплатити борг за судовими рішеннями, без чого вони не мають право вирішувати питання про визнання податкового боргу безнадійним, оскільки рішення суду повинні бути виконаними.

Судом першої інстанції встановлено, що з метою погашення податкового боргу за рішеннями суду ДП "ІНВЕСТЖИТЛО" перерахувало кошти з призначенням платежу на виконання рішення суду. До позову надані:

платіжна інструкція від 18.04.2023 року на 75 652, 5 грн (призначення платежу оплата податкового боргу по земельному податку, рішення суду по справі №815/648/13-а від 12.02.2013 року);

платіжна інструкція від 18.09.2023 року на 75 652, 6 грн (призначення платежу оплата податкового боргу по земельному податку, рішення суду по справі №815/648/13-а від 12.02.2013 року);

платіжна інструкція від 20.09.2023 року на 78 331, 65 грн (призначення платежу оплата податкового боргу по земельному податку, рішення суду по справі №1570/6364/2012 від 05.02.2023)

платіжна інструкція від 02.10.2023 року - 78 331, 65 грн (призначення платежу оплата податкового боргу по земельному податку, рішення суду по справі №1570/6364/2012 від 05.02.2023)

Таким чином, на виконання рішення суду по справі № 815/648/13-а позивачем сплачений податковий борг на суму 151 305, 10 грн, а також на виконання рішення суду по справі № 1570/6364/2012 - 156 663, 3 грн.

Згідно з розрахунком податкової заборгованості позивача станом на 17.01.2024 року, наданого до відзиву на позов в електронному вигляді (вх.24.01.2024 року) після надходження коштів на оплату боргу на виконання рішення суду ГУ ДПС нараховувало пеню позивачу 18.04.2023 року, 18.09.2023 року, 20.09.2023 року та 02.10.2023 року.

При цьому згідно з вказаним розрахунком пеня нарахована по всім трьом деклараціям від 20.02.2012 року (звітної, реєстраційний номер ); від 07.03.2012 року (уточнюючої, реєстраційний номер ) та від 02.06.2013 року (уточнюючої, реєстраційний номер ). Загальна сума нарахованої пені склала 326 109, 66 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не визнання у встановлені законодавством строки податкового боргу позивача безнадійним, не визнав його безнадійним і при зверненні позивача до ГУ ДПС, поставивши питання про погашення насамперед податкового боргу за рішенням суду, що не могло бути перешкодою для вирішення питання відповідачем податкового боргу безнадійним.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке:

Згідно зі ст. 15 ПКУ платниками податків визнаються, зокрема, юридичні особи (резиденти і нерезиденти України), які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Статтею 16 ПКУ визначено, що платник податків зобов`язаний, крім іншого, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 46 ПКУ податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є (пункти 49.1, 49.2 ст.49 ПКУ).

Пунктом 50.1 ст.50 встановлено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

ДП ІНВЕСТЖИТЛО є платником земельного податку.

Відповідно до ст. 285 ПКУ базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року.

Згідно з п.286.2 ст.286, п. 287.3 ст.287 ПКУ платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст.46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач подавав декларації по земельному податку, проте визначені ним в декларації грошові зобов`язання не сплачував, в результаті чого у нього був наявний податковий борг з 2012 року, тобто і за період, за який сплинув строк давності встановлений ст.102 ПКУ.

Згідно з п.102.1 ст.102 ПКУ контролюючий орган, крім випадків, визначених п.102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п.133.4 ст.133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань, в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу цього Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).

Пунктом 101.1 ст. 101 ЕПК встановлено, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Згідно з п.101.2 ст.101 ПКУ під терміном "безнадійний" розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений п.102.4 ст. 102 цього Кодексу (пп.101.2.3).

До внесення змін Законом № 466-ІХ від 16.01.2020 року в редакцію пп.101.2.3 п.102.4 ст. 102 ПКУ підпункт мав наступну редакцію податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності.

Відповідно доп.102.4 ст.102 ПКУ у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у п.102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Згідно з п.101.5 ст.101 ПКУ контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, контролюючий орган повинен щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу.

На час виникнення спірних правовідносин діяв Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 577 (втратив чинність 23.08.2022 року у зв`язку з затвердженням Порядку списання прийняття безнадійного податкового боргу платників податків наказом Міністерства фінансів №220 від 28.07.2022 року).

Відповідно до п. 2.1 Розділу 2 Порядку № 577 під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений ст. 102 глави 9 розділу ІІ Кодексу (пп.3).

Згідно з п.3.1 Порядку визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

За вказаним Порядком рішення про списання податкового боргу безнадійним приймається контролюючим органом самостійно, за виключенням виникнення податкового боргу та визнання його безнадійним з підстав форс-мажорних обставин. У даному випадку необхідна заява платника податку.

У діючому Порядку № 220 зазначено, що безнадійним податковим боргом є податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений п.102.4 ст. 102 глави 9 розділу II Кодексу,- станом на дату прийняття рішення керівником (його заступником або уповноваженою особою) територіального органу ДПС (пп.5 п.2 розділу ІІ).

Згідно з п.1 розділу ІІІ Поряду у випадках, передбачених підпунктами 1-5,7,8 пункту 2 розділу II цього Порядку, за результатами розгляду документів, необхідних для підтвердження безнадійності податкового боргу, керівник (його заступник або уповноважена особа) територіального органу ДПС за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Відповідно до п.4,5 ІІІ Поряду у разі якщо станом на день прийняття рішення про списання безнадійного податкового боргу за даними ІКС податковий борг повністю або часткового погашено (у тому числі за рахунок зарахування коштів відповідно до п.87.9 ст.87 глави 9 розділу II ПКУ), рішення про списання безнадійного податкового боргу не приймається (у разі повного погашення) або приймається на залишок непогашеної суми, що обліковується за даними ІКС (у разі часткового погашення).

Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для територіального органу ДПС. Не отриманий платником податків примірник рішення зберігається у територіальному органі ДПС.

Підпунктом 14.1.162 п.14.1 ст.14 ПКУ в діючій редакції визначено, що пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

На час виникнення спірних правовідносин пеня визначалась як сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми податкових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки (пп. 14.1.162 п.14.1 ст.14 ПКУ).

Підпунктом 14.1.175. п.14.1 ст.14 ПКУ в діючій редакції (в редакції Закону № 1797-VІІІ від 21.12.2016 року) визначено податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

На час виникнення спірних правовідносин податковий борг визначений як сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (пп. 14.1.175. п.14.1 ст.14 ПКУ).

Відповідно до п.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПКУ в редакції на час виникнення спірних правовідносин пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого податкового зобов`язання на суму податкового боргу. Нарахування пені розпочинається при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків від першого робочого дня, наступного за днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Оскільки відповідно до п. 287.3 ст.287 ПКУ податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця, а ДП ІНВЕСТЖИТЛО не сплачувала у встановлений строк узгодженого податкового зобов`язання, виникали підстави для нарахування пені.

Проте судом встановлено, що контролюючим органом не нараховувалась пеня у зв`язку з несплатою податкового зобов`язання, у тому числі пеня не була нарахована при звернення до суду з позовами про стягнення податкового боргу по земельному податку за декларацією 2012 року щодо сплати земельного податку.

Рішеннями судів по справам № 1570/6364/2012 та № 815/648/13-а було стягнуто лише податковий борг з земельного податку на суму 307 968, 4 грн за зобов`язаннями визначеними позивачем в уточнюючій декларації № від 07.03.2012 року, тобто без нарахування пені.

Така пеня не нараховувалась ДП ІНВЕСТЖИТЛО до 2023 року та була нарахована лише при надходженні оплати на виконання рішення суду у 2023 році.

Між тим, Законом України Про внесення змін до ПКУ щодо вдосконалення податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві № 466-ІХ від 16.01.2020 року внесені зміни у ПКУ, зокрема, включений пункт 129.9 відповідного змісту (набрав чинності закон в цієї частині з 01.01.2021 року).

Так, згідно з пп.129.9.1 п.129.9 ст.129 ПКУ пеня не нараховується, а нарахована підлягає анулюванню у випадку закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків.

Таким чином, нарахування пені контролюючим органом на грошові зобов`язання ДП ІНВЕСТЖИТЛО по земельному податку визначеними ним в деклараціях за 2012 рік не могли бути нараховані за спливом строку давності у відповідності до пп.129.9.1 п.129.9 ст.129 ПКУ.

Отже, неправомірним є нарахування контролюючим органом пені 18.04.2023 року, 18.09.2023 року, 20.09.2023 року та 02.10.2023 року по деклараціям 2012 року по земельному податку після надходження коштів на оплату боргу на виконання рішень суду

Загальна сума нарахованої пені склала 326 109, 66 грн, та суд вважає, що вказана сума пені за приписами п.129.9 ст.129 ПКУ підлягає анулюванню.

Відповідно вказана сума неправомірно включена у податковий борг ДП ІНВЕСТЖИТЛО по земельному податку при прийнятті оскаржуваного рішення керівника Головного управління ДПС в Одеській обла сті від 01.09.2023 року № 900/4-1532 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, який виник з 18.04.2017 року.

При цьому суд враховує, що зі змісту поняття податковий борг (пп. 14.1.175. п.14.1 ст.14 ПКУ) в нього входить сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений строк, та непогашена пеня, нарахована у порядку, визначеному цим Кодексом.

В податковий борг за 2012 рік пеня своєчасно не увійшла, оскільки не була нарахована контролюючим органом у визначений ПКУ строк, відповідно контролюючий орган подаючи позови до суду про стягнення податкового боргу по земельному податку за 2012 рік не ставив питання стягнення пені та судом був стягнутий лише борг за податковими зобов`язаннями. Оскільки спір вирішений судом за вказаний період в силу приписів ПКУ за спливом 1095 днів контролюючий орган не мав право нараховувати пеню на вказану суму податкового боргу.

З цих же підстав вирішення стягнення податкового боргу за 2012 рік у судовому порядку саме за уточнюючою декларацією від 07.03.2012 року, реєстраційний номер , суд не приймає до уваги посилання позивача на наявність переплати по даному податку у зв`язку тим, що ним подана ще одна уточнююча декларація за 2012 рік реєстраційним номером від 12.06.2013 року, з визначенням зменшених податкових зобов`язань на 2012 рік, ніж стягнутий судом.

При цьому суд враховує, що апеляційні скарги ДП "ІНВЕСТЖИТЛО" по справам № 1570/6364/2012 та № 815/648/13-а розглядались після подання уточнюючої декларації № від 12.06.2013 року № 815/648/13-а, проте за змістом ухвал суду апеляційної інстанції не вбачається таких доводів апеляційних скарг ДП ІНВЕСТЖИТЛО, тобто стягнення невірної суми податкового боргу. Також, позивачем не надано будь-яких інших доказів вирішення вказаного питання з контролюючим органом.

Достовірним та встановленим судом є лише то, що позивач подаючи декларації по земельному податку з визначенням податкових зобов`язань таки зобов`язання, у тому числі на виконання рішення суду, не сплачував до 2023 року.

Таким чином, податкові зобов`язанні по декларації 2012 року по земельному податку були стягнути рішеннями суду та сплачені позивачем у 2023 році, тому вимоги позивача щодо врахування при перерахунку податкового боргу переплати за 2012 рік у сумі 99479,75грн не підлягають задоволенню.

Судом також встановлено, що позивачем подана звітна декларація по земельному податку за 2013 рік від 12.06.2013 року за № з визначенням податкових зобов`язань у сумі 212490,08грн з щомісячною сплатою у сумі 17 707, 51 грн (т.1 а.с.65-68).

Податкові зобов`язання визначені у вказаній податковій декларації ДП ІНВЕСТЖИТЛО не сплачувало.

Позивач вважає, що податковий борг за вказаною декларацією за 2013 рік повинен бути визнаний безнадійним у повному обсязі за спливом 1095 днів, проте відповідач приймаючи рішення від 19.10.2023 року № 5/15-32-13-05-13 про списання безнадійного податкового боргу у сумі 1 056 381, 96 грн по земельному податку, не включив у вказану суму податкові зобов`язання за вказаною декларацією за період з 01.01.2013 року по 31.07.2013 року.

Доводи позивача підтверджуються додатком до рішення від 19.10.2023 року №5/15-32-13-05-13 про списання безнадійного податкового боргу у сумі 1056381,96 грн по земельному податку, згідно з яким по даній декларації безнадійним визнаний лише податковий борг за грошовими зобов`язаннями по вказаній декларації за період з 01.08.2013 року по 31.12.2013 року у сумі 88 537, 55 грн (17707,51грн х5) (т.1 а.с.165-166).

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що податковий борг по земельному податку за період з 01.01.2013 року по 31.07.2013 року також є в силу приписів ПКУ безнадійним та повинен був списаний контролюючим органом у розмірі 123952,57 грн (17707,51х7).

Крім того, судом встановлено, що ДП ІНВЕСТЖИТЛО подало звітну податкову декларацію з земельного податку за 2017 рік (зареєстрована 07.02.2017 року за № ) з визначенням грошових зобов`язань у розмірі 403 135, 81 грн, щомісячно 33 594, 65 грн (т.1 а.с.87-92).

ДП ІНВЕСТЖИТЛО подало уточнюючу податкову декларацію з земельного податку за 2017 рік (зареєстрована 15.02.2018 року за № ) з визначенням збільшених грошових зобов`язань у розмірі 636 254, 43 грн, щомісячно 53 021, 20 грн. Вказана декларація прийнята контролюючим органом (т.1 а.с.94-96).

Позивач вказує, що за рішенням відповідача від 19.10.2023 року № 5/15-32-13-05-13 про списання безнадійного податкового боргу у сумі 1 056 381, 96 грн по земельному податку списаний як безнадійний податковий борг по грошовим зобов`язанням за період з 30.08.2013 по 30.03.2017 року. При цьому за січень та лютий 2017 року списаний як безнадійний борг за звітною декларацією, а не уточнюючою. Позивач вважає протиправною бездіяльність щодо несписання боргу за уточнюючою декларацією, за якою збільшені податкові зобов`язання за вказаний період та уточнююча податкова декларація прийнята контролюючим органом.

Згідно з розрахунком списаної заборгованості як безнадійної позивачу списано за січень та лютий 2017 року по 33 594, 65 грн, тобто за звітною декларацією без врахування уточнюючої, якою позивач збільшив свої податкові зобов`язання (53021,20 грн щомісяця).

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що не списаною залишилась податкова заборгованість як безнадійна за січень, лютий 2017 року у сумі 38 853, 1 грн (106 042, 4 грн (53 021, 20 грн х 2) 67 189, 3 грн (33 594, 65 грн х 2)).

Судом встановлено, що листом від 06.09.2023 року на адресу позивача направлено рішення керівника Головного управління ДПС в Одеській обла сті від 01.09.2023 року № 900/4-1532 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу. У вказаному листі вказано, що у позивача рахується податковий борг по земельному податку у сумі 3 087 394, 54 грн (термін виникнення з 30.03.2017 року по 01.02.2021 року) (т.1 а.с.45)

Згідно з вказаним рішенням від 01.09.2023 року № 900/4-1532 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу вирішено відповідно до п. 95.5 ст. 95 ПКУ здійснити погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у банках, органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах ДП ІНВЕСТЖИТЛО (а.с.19)

Позивач просить скасувати вказане рішення з підстав фактичної невідповідності суми податкового боргу, якій виник з 18.04.2017 року, враховуючи неправомірне нарахування пені та несписання всієї суми податкового боргу як безнадійного.

Доводи позивача і цієї частині є обґрунтованими, враховуючи встановлені у даному рішенні суду обставини.

Крім того, суд вважає, що вказане рішення підлягає скасуванню також з підстав його невмотивованості та необґрунтованості. Саме цим вимоги за сталою судовою практикою повинен відповідати акт індивідуальної дії.

У рішенні від 01.09.2023 року № 900/4-1532 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу взагалі не вказано за яким податком виник податковий борг, його сума, станом на якій період він виник.

Відповідачем до відзиву на позов наданий розрахунок податкового боргу, проте у самому рішенні відсутнє посилання на будь-якій додаток, якій є невід`ємною частиною даного рішення.

Вказані обставини перешкоджають наданню вказаному рішенню будь-якої оцінки та у будь-якій частині щодо правомірності його прийняття відносно позивача. Відповідно вказане рішення підлягає скасуванню у повному обсязі, що не позбавляє ГУ ДПС прийняти рішення у відповідності до вимог законодавства.

У судовому засіданні представник відповідача пояснила, що зарахування коштів на погашення податкового боргу та нарахування пені здійснюється за встановленим програмним забезпеченням, незалежно від того, що зазначає платник податку в платіжній інструкції про призначення платежу. Такі доводи представника відповідача суд оцінює критично та враховує, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не визнання у встановлені законодавством строки податкового боргу позивача безнадійним, не визнав його безнадійним і при зверненні позивача до ГУ ДПС, поставивши питання про погашення насамперед податкового боргу за рішенням суду, що не могло бути перешкодою для вирішення питання відповідачем податкового боргу безнадійним.

Будь-яке програмне забезпечення роботи контролюючого органу не може сприяти порушенню прав платника податку.

Також, суд вважає неспроможним доводи представника відповідача, якій зауважив у судовому засіданні, що за спливом строку давності ГУ ДПС не має права стягувати податковий борг, але платник податку має право на його погашення. Суд вважає, що вказаним зауваженням представник відповідача намагається виправдати протиправну бездіяльність ГУ ДПС щодо не визнання у встановлені строки податкового боргу безнадійним, якій у позивача рахується з 2012 року.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються , крім іншого, висновками експертів.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову шляхом визнати протиправною бездіяльності відповідача щодо несписання безнадійного податкового боргу по земельному податку у сумі 123 952, 57 грн (звітний період з 01.01.2013 року по 31.07.2013 року) за звітною декларацією за 2013 рік від 12.06.2013 року за № , щодо несписання безнадійного податкового боргу у сумі 38 853, 1 грн (звітний період з 01.01.2017 по 31.03.2017 рік) за уточненою декларацією № від 15.02.2017 року та зобов`язати відповідача прийняти рішення про визнання безнадійним податковий борг позивача по земельному податку у сумі 123 952, 57грн (звітний період з 01.01.2013 року по 31.07.2013 року) за звітною декларацією за 2013 рік від 12.06.2013 року за № та податковий борг у сумі 38 853, 1 грн (звітний період з 01.01.2017 по 31.03.2017 рік) за уточненою декларацією № від 15.02.2017 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Також, суд вважає, що необхідно визнати такою, що підлягає анулюванню нарахована пеня у розмірі 326 109, 66 грн, та скасувати рішення керівника Головного управління ДПС в Одеській обла сті від 01.09.2023 року № 900/4-1532 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов`язання відповідача провести перерахунок заборгованості податкового боргу, оскільки податковий борг платника податку визначається за ІКП платника податку. Прийняття будь-яких рішень, заходів щодо погашення податкового боргу станом на будь-якій період є дискреційним повноваженням контролюючого органу.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року по справі № 420/34219/23, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді С.Д. Домусчі О.І. Шляхтицький