Справа № 280/704/24
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 вересня 2024 року Справа № 280/704/24 ПР/280/14/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди на період дії воєнного стану, за 13-ть днів, у період з 30 серпня 2023 року по 11 вересня 2023 року, включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду на період дії воєнного стану, за 13-ть днів, у період з 30 серпня 2023 року по 11 вересня 2023 року, включно;

- стягнути з ВЧ НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката, у розмірі 15 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_4 . У період з 26 квітня 2022 року по 02 листопада 2023 року позивач був відряджений до військової частини НОМЕР_2 , у якій виконував завдання, приймав безпосередню участь в бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а саме: виконував бойові завдання першочергово Ізюмському напрямку Харківської області на підставі бойових наказів (розпоряджень), які видавались начальником А7013. Вказує, що згідно Витягу з Журналу бойових дій 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 інв.№895 ДСК від 24 червня 2022 року, вбачається - Завдання військ та стисле висвітлення ходу бойових дій, а саме: відповідно до бойового розпорядження командира 128-ї ОГШБр №Р-862 ДСК/КП від 25 червня 2022 року та відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 №63дск від 03 липня 2022 року, майор ОСОБА_2 , як командир 1 мінометної батареї 1 механізовного батальйону військової частини НОМЕР_2 безпосередньо приймає участь у бойових діях та виконує бойові (службові) завдання в районах АДРЕСА_3 , з 03 липня 2022 року по теперішній час, тобто по дату видачі вказаного витягу 14 квітня 2023 року. Вказаний витяг з журналу бойових дій та наведений зміст бойових розпоряджень від 25 червня 2022 року та від 03 липня 2022 року підтверджує, що на виконання бойових розпоряджень командира 128-ї ОГШБр та командира ВЧ НОМЕР_2 , у період 25 червня 2022 року 03 липня 2022 року, ОСОБА_2 та підпорядкована йому батарея ввійшла в зону бойових дій, зайняла відповідні позиції та почала брати безпосередню участь у бойових діях та здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення. Наслідком подальшого упередженого ставлення, протиправного переслідування та свавілля у відношенні ОСОБА_3 з боку вищого командування ВЧ НОМЕР_2 , стало його переведення до 46 запасної роти та зняття з котлового забезпечення зі сніданку з 12 вересня 2023 року. Оскільки 46 запасна рота знаходиться у пункті постійної дислокації ВЧ НОМЕР_2 , тобто у АДРЕСА_4 , то вказане переведення автоматично призвело до залишення С.Позігуном зони бойових дій під м. Оріховом Запорізької області. Таким чином, у період з 03 липня 2022 року по 11 вересня 2023 року, включно, позивач та підпорядкована йому батарея перебували в зоні бойових дій, де займали відповідні позиції та брали безпосередню участь у бойових діях та здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення. Відповідно, позивач має право на отримання додаткової винагороди на період дії воєнного стану, тобто щомісячні бойові 100 000,00грн., до часу його переведення у Львівську область. Проте, за період з 30 серпня 2023 року по 11 вересня 2023 року не отримував передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 додаткову винагороду в розмірі до 100 000,00 гривень, що пов`язує виключно із упередженим ставленням керівництва військової частини НОМЕР_2 до себе. З огляду на вказане, позовну заяву просить задовольнити.

Ухвалою судді від 29 січня 2024 року визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду із позовом у справі № 280/704/24, поновлено йому такий строк, а також відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі без повідомлення та виклику сторін.

07 лютого 2024 року від представника відповідача надійшло клопотання про передання справи до іншого суду за підсудністю.

Ухвалою суду від 07 лютого 2024 року вищезазначене клопотання задоволено, адміністративну справу №280/704/24 передано за підсудністю до Львівського окружного адміністративного суду (79018, м. Львів, вул. Чоловського, 2).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2024 року ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року скасовано, а справу №280/704/24 направлено до Запорізького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 05 липня 2024 року прийнято до провадження адміністративну справу № 280/3533/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

16 липня 2024 року представником відповідача до суду через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, у якій останній заперечує проти її задоволення та зазначає, що підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини. Звертає увагу суду на те, що доказів, які б підтверджували безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії саме у спірний період (з 30 серпня 2023 року по 11 вересня 2023 року), до суду не надано. Надані позивачем документи, згідно яких останній безпосередньо брав участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії стосуються інших періодів, які не є спірними в рамках даної адміністративної справи, та за які останньому виплачувалась додаткова винагорода у відповідності до Постанови № 168. Тобто, надане позивачем бойове розпорядження та витяг з журналу бойових дій не свідчать про фактичну (безпосередню) участь у відповідних заходах у спірний період, з урахуванням вимог, що передбачені пунктом 1 Постанови №168, а тому підстави для виплати додаткової винагороди позивачу за спірний період відсутні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу у складі особового складу частини НОМЕР_2 у період з 26 квітня 2022 року по 02 листопада 2023 року, що підтверджується витягами з наказів по стройовій частині від 26 квітня 2024 року № 13 та від 02 листопада 2023 року № 306, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10 вересня 2023 року №253 майора ОСОБА_3 наказано увільнити від займаної посади командира 1 мінометної батареї 1 механізованого батальйону і призначити офіцером резерву 46 запасної роти та вважати таким, що з 10 вересня 2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

З урахуванням рапорту командира 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_4 від 02 вересня 2023 та наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 20 вересня 2023 року №580 «Про виплату додаткової винагороди» позивачу нарахована додаткова винагорода за період з 01 серпня 2023 року по 29 серпня 2023 року в сумі 93 548,39 грн., що підтверджується відомістю зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення, стипендії, тощо) позивачу за період 12 січня 2023 року по 29 листопада 2023 року.

За період з 30 серпня 2023 року по 11 вересня 2023 року позивачу не було нараховано додаткову винагороду в розмірі до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць.

Позивач звернувся до військової частини НОМЕР_2 із заявою про нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року.

Проте, листом військової частини НОМЕР_2 від 29 листопада 2023 року №8256, позивача проінформовано про те, що додаткова винагорода виплачена йому у розмірі 93 548,39 грн. за період з 01 серпня 2023 року по 29 серпня 2023 року, а за вересень не виплачена взагалі у зв`язку із не зазначенням позивача у відповідних рапортах на виплату.

Не погодившись із бездіяльністю відповідача щодо невиплати додаткової грошової винагороди у період з 30 серпня 2023 року по 11 вересня 2023 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації" в Україні введений воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який продовжено та триває до теперішнього часу.

28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168), пунктом 1 якої (в редакцій, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Пунктом 1-2 Постанови № 168 (в редакцій, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) передбачено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

З урахуванням пунктів 2, 4, 8, 9 розділу XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (далі Наказ № 260 в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту).

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій; рапорт командира підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що військовослужбовцям на період дії воєнного стану щомісячно виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата додаткової винагороди до 100 000 гривень на місяць здійснюється за місцем перебування військовослужбовця на грошовому забезпеченні (за місцем штатної служби військовослужбовця) за умови документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця в зазначених бойових діях або заходах.

Аналогічного висновку щодо підстав виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у відповідності до постанови № 168 дійшов Верховний Суд у постанові 06 серпня 2024 року у справі № 400/10311/23.

Згідно з матеріалами справи, жодних документів на підтвердження безпосередньої участі позивача в зазначених бойових діях або заходах у період з 30 серпня 2023 року по 11 вересня 2023 року (бойові накази (бойові розпорядження); журнали бойових дій, рапорти командиру підрозділу про безпосередню участь позивача у бойових діях за вказаний період) ОСОБА_1 до справи не долучено.

Натомість, разом із відзивом на позов, представником відповідача до суду надано витяг із журналу бойових дій 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 інв. № 1128 від 29 червня 2023 року згідно якого у період з 30 серпня 2023 року по 11 вересня 2023 року командир 1 мінометної батареї 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 майор ОСОБА_1 бойові завдання не виконував.

Також, представником відповідача до суду надано копію рапорту про участь військовослужбовців у бойових діях у період з 01 вересня по 30 вересня 2023 року за вересень 2023 року, в якому прізвище, ім`я та по батькові позивача відсутнє.

Стосовно посилань позивача на бойове розпорядження командира 128-ї ОГШБр № Р-862 ДСК/КП від 25 червня 2022 року, бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 №63дск від 03 липня 2022 року та витяг з журналу бойових дій, які на думку позивача є підставою для виплати йому заявленої додаткової винагороди, суд зазначає, що вказані документи, з урахуванням мотивувальної частини позову, містять інформацію щодо прийняття позивачем участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) у періоди з липня 2022 року по квітень 2023 року. Однак, вказаний період не є спірним в рамках адміністративної справи № 280/704/24, а тому суд не витребував засвідчені копії вказаних документів у відповідача та не може надавати їм правову оцінку.

Відповідно до частини 1, частини 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 03 вересня 2024 року.

Суддя Д.В. Татаринов