Справа № 932/6101/24
Суддя: Ярощук О. В.
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/6101/24
Провадження № 2-а/932/148/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Ярощук О.В.

за участю секретаря судового засідання Кирилішин В.Д.

представника позивача Мельник Д.П.

відповідача Бейбутян К.М. (у режимі відеоконференції)

представника відповідача Романенка П.В. (у режимі відеоконференції)

перекладача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін адміністративну справу

за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі Позивач)

до ОСОБА_2 (( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Відповідач)

про продовження строку затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України громадянина Республіка Вірменія -

в с т а н о в и в:

1. Суть справи

1.1.До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про продовження строку затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України громадянина Республіка Вірменія ОСОБА_2 (( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1

1.2.Позивач просить:

-продовжити строк затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні громадянина Республіка Вірменія ОСОБА_2 (( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 6 місяців, з метою забезпечення видворення за межі території України.

-вирішити питання негайного виконання рішення про продовження строку затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України громадянина Республіка Вірменія ОСОБА_2 (( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1

1.Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1.3.В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що громадянин Республіка Верменія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснив в`їзд на підставі ч. 16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

1.4.За обліками ГУ ДМС у Дніпропетровській області відповідач із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався. Інформація щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, отримання або скасування дозволу на імміграцію, документування посвідкою на тимчасове /постійне проживання відносно останнього відсутня.

1.5.За фактом порушення строку перебування в Україні уповноваженою службовою особою Амур-Нижньодніпровського РВ у м. Дніпро ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_2 22.07.2021 складено протокол про адміністративне правопорушення, за ознаками ч.1 ст. 203 КУпАП .

1.6.За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову серії ПН МДН №001985 від 22.07.2021 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 1700 грн.

1.7.У подальшому, уповноваженою службовою особою Амур-Нижньодніпровського РВ у м. Дніпро ГУ ДМС у Дніпропетровській області 22.07.2021 відносно відповідача прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким останнього зобов`язано залишити територію України у термін до 05.08.2021 року. Вказане рішення ОСОБА_2 не виконав, територію України самостійно не покинув.

1.8.За фактом порушення строку перебування в Україні стосовно позивача складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ПР МДН №006297 від 04.06.2024 за ознаками ч. 2 ст. 203 КУпАП. За результатами розгляду справи, 04.06.2024 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

1.9.Адміністративний штраф не сплачено, постанова не оскаржена.

1.10.Уповноваженою особою ГУ ДМС у Дніпропетровській області 04.06.2024 винесено рішення про примусове видворення за межі території України.

1.11.На час прийняття рішення про примусове видворення за межі території України 04.06.2024 у Відповідача був відсутній паспортний документ, через що було складено довідку про особу.

1.12.Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 19.06.2024 позовну заяву ГУ ДМС у Дніпропетровській області задоволено частково та вирішено затримати ОСОБА_2 строком на один місяць з метою забезпечення видворення за межі території України.

1.13.Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 05.07.2024 позовну заяву ГУ ДМС у Дніпропетровській області задоволено частково та вирішено продовжити строк затримання ОСОБА_2 на 20 днів з метою забезпечення видворення за межі території України.

1.14.Підставами для застосування до ОСОБА_2 продовження заходу як затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України Позивач визначив:

- як обґрунтована підстава вважати, що Відповідач, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення - ухилитиметься від виконання рішення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також існує ризик її втечі.

2.Клопотання учасників справи та процесуальні дії у справі

2.1.Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 19.07.2024 для розгляду адміністративної справи визначено головуючою суддею Ярощук О.В.

2.2.Ухвалою суду 19.07.2024 відкрито провадження по справі за вказаним позовом та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із викликом учасників у судове засідання.

2.3.Одночасно задоволено клопотання заявника про проведенням судового засідання у режимі відеоконференції з приміщенням Державної установи «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України» за участю ОСОБА_2 .

2.4.У судовому засіданні 22.07.2024 зобов`язано позивача забезпечити явку адвоката та перекладача з метою належного захисту інтересів ОСОБА_2 . Задоволено клопотання позивача про перенесення судового засідання.

2.5. На адресу суду 29.07.24 надійшло клопотання адвоката про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

2.6.Представник відповідача адвокат Романенко П.В. 29.07.2024 подав відзив на позовну заяву.

2.7.Ухвалою суду 31.07.2024 задоволено клопотання адвоката Романенка П.В. про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції із використанням власних технічних засобів.

2.8.Ухвалою суду 06.08.2024, у зв`язку із не забезпеченням явки перекладача, повторно зобов`язано ГУ ДМС в Дніпропетровській області протягом усього судового розгляду забезпечити участь перекладача для перекладу відповідачу з української мови ходу судового засідання у даній справі. Оголошено перерву.

2.9.Судом долучено до справи за клопотанням позивача лист ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 08.08.2024, копію листа Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правової допомоги від 12.08.2024.

2.10.Судове засідання 15.08.2024 перенесено у зв`язку із необхідністю забезпечити перекладача.

2.11.У судовому засіданні 27.08.2024 до участі у справі залучено перекладача ОСОБА_1 . Оголошено перерву у зв`язку із технічною неможливістю здійснювати відеоконференцію із приміщення Державної установи «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України».

3.Позиції учасників справи

3.1.Представники позивача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримали позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві. Позовну заяву просили задовольнити у повному обсязі.

3.2.Позивач посилався на те, щоВідповідач територію України не покинув, ухилився від виїзду з України, чим порушив правила перебування іноземців на території України, перейшов на нелегальне становище, правова характеристика якого визначена у п. 14 ст. 1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

3.3.Зазначив, що відповідач тривалий час перебуває на території України, без документів на право проживання в Україні та не вживав заходів для легалізації свого перебування в Україні. Порушує законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства. У позивача відсутні законні підстави для працевлаштування в Україні, а отже відсутні законні джерела отримання фінансового доходу, що унеможливлює придбання транспортних квитків чи інших проїзних документів, а також забезпечення свого перебування та проживання на території України.

3.4.Окрім того, звертає увагу суду, що відповідач неодноразово притягувався до відповідальності за порушення міграційного законодавства та ввів в оману співробітників відділу №1 у м. Дніпрі ГУ ДМС В Дніпропетровській області, оскільки зазначив, що втратив паспортний документ у 2021 році. У судовому засіданні 19.06.2024 надав паспортний документ, оскільки його викупила донька у невідомих осіб

3.5.Відповідач у режимі відеоконференції визнав, що порушив вимоги міграційного законодавства, зазначив, що має бажання самостійно повернутися до Республіка Вірменія. Нікого в оману щодо викрадення свого паспорту не вводив, а до органів поліції не звертався щодо факту викрадення паспорту, оскільки розумів для себе наслідки такого звернення. Окрім того зазначив, що має в Україні доньку, громадянку України з якою має намір підтримувати сімейні зв`язки.

3.6.Представник відповідача адвокат Романенко П. В. у судовому засіданні зазначив, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі

3.7.Адвокат Романенко П.В. також зазначив, що під час перебування відповідача у Миколаївському ПТПІ позивач не вжив жодних заходів, спрямованих на забезпечення примусового видворення ОСОБА_2 за весь час його утримання.

Окрім того вказав, що позивач не надав доказів, що відповідач ввів в оману співробітників ГУ ДМС в області щодо факту викрадення паспортного документу.

ОСОБА_2 ніякої спроби втечі або наміру на це не мав та його не виявляв. До органу ДМС України відповідач з`явився самостійно, ніхто його не розшукував.

3.8.Позивач відповідь на відзив адвоката Романенка П.В. до суду не надав.

3.9.У судовому засідання позивач зазначив, що видворення ОСОБА_2 вирішується у порядку черговості, оскільки наразі затриманих більше 30 осіб і очікується фінансування на закупівлю проїзних документів з метою реалізації їх видворення.

3.10.Документів, що підтверджують факт звернення Позивача щодо необхідності купівлі проїзних документів ОСОБА_2 суду не надано.

4.Заслухавши учасників, дослідивши обставини справи, оцінивши подані докази, Суд дійшов таких висновків

4.1.Частиною 4 статті 5 КАС України передбачено право суб`єктів владних повноважень виключно у випадках, визначених Конституцією та Законами України, звернутися до адміністративного суду.

4.2.Статтею 289 КАС України визначені особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства. Зокрема передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилитиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ подає позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: як затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

4.3.Відповідно до п.п. 2, 3 Положення про Головне управління ДМС в Дніпропетровській області, (затверджене наказом №28 Державної міграційної служби України 18.07.2011 року), одним із основних завдань ГУ ДМС в області є реалізація на території Дніпропетровської області державної політики у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців за інших визначених законодавством категорій мігрантів.

4.4.За правилами частини сьомої статті 5 КАС Україниіноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

4.5.Згідно з ч. 4 ст. 46 КАС України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

4.6.Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

4.7.Положеннями ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

4.8.Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»(далі Закон №3773-VI). Відповідно до ч. 16 ст. 4 Закону, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

4.9.Відповідно до ч. 17 ст. 4 вищевказаного Закону, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

4.10.Частиною 15 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.

4.11.Пунктом 14 частини першої статті 1 Закону №3773-VI визначено термін «нелегальний мігрант», а саме - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

4.12.Частиною 5 статті 26 Закону №3773-VI визначено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Частиною першою статті 30 Закону №3773-VI визначено, що Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення.

4.13.Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців (ч.4 ст.30 Закону №3773-VI).

4.14.За наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилитиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, або за наявності ризику його втечі, а так само у разі відсутності в іноземця, що вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, органи ДМС, орган охорони державного кордону або орган СБУ подають до адміністративного суду за місце знаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням ПТПІ позовну заяву відповідно до частини першої статті 289 КАСУ (п.2 розділу ІІІ Інструкції). Позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1)затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземцяабо особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

4.15.Відповідно до ч. 12 ст. 289 КАС України про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

4.16.Системний аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що при вирішенні справи за позовом про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України, а також продовження строку такого затримання та поміщення, з`ясуванню підлягають такі обставини:

- чи існують обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення,

- чи перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його втечі,

- чи в наявності/відсутній в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України;-

- чи дотримані умови, за яких неможливо забезпечити примусове видворення.

Законодавець виділяє вказані підстави як самостійні. Позивач повинен довести наявність хоча б одну із трьох вказаних вище обставин, а також дотримані умови.

5.Щодо статусу Відповідача

Як свідчать матеріали справи, Відповідач - ОСОБА_2 (( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Республіки Вірменія.

ОСОБА_2 прибув з Республіки Вірменія в Україну 27.11.2019 через КПП «Бориспіль» та з того часу не виїжджав.

Протоколом серії ПР МДН №001987 від 22.07.2021 року зафіксовано порушення законодавства України за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесена постанова серії ПН МДН № 001985 від 22.07.2021 року, якою Відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Прийнято рішення 22.07.2021 про примусове повернення, зі строком повернення до 05.08.2021.

Постанова Відповідачем не оскаржена, штраф сплачено зі слів Відповідача. Позивач не заперечував.

Протоколом серії ПР МДН №006297 від 04.06.2024 року зафіксовано порушення законодавства України за ч. 2 ст. 203 КУпАП.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесена постанова серії ПН МДН № 006288 від 04.06.2024 року, якою Відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 203 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Постанова Відповідачем не оскаржена, штраф не сплачено.

Заступником начальника відділу АНД відділу у м. Дніпрі ГУДМС у області 04.06.2024 прийнято рішення про примусове видворення з України

Наразі з 04.06.2024 перебуває в Державній установі «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України».

Має паспортний документ НОМЕР_1 , виданий 13.02.2017, зі стром дії до 13.02.2027.

Отже, Відповідач є іноземцем, до якого відповідно до українського законодавства можуть бути застосовані відповідні заходи у разі порушення правового статусу іноземців.

6.Щодо дій чи бездіяльності Відповідача в контексті обґрунтованих підстав вважати, що іноземець, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення. або за наявності ризику його втечі, а так само у разі відсутності в іноземця, що вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України

6.1.Підставами для застосування санкції щодо Відповідача Позивач зазначає:

-відповідач із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався.

-відповідач територію України не покинув, ухилився від виїзду з України, чим порушив правила перебування іноземців на території України, перейшов на нелегальне становище п.14 ст. 1, ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

6.2.Отже, Суд має перевірити, чи вбачаються у діях Відповідача обґрунтовані підстави вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, чи існує ризик його втечі, а так само чи має він документ, що дає право на виїзд з України, тобто Суд має встановити законні підстави для продовження строку утримання, які виникли або існували та продовжують існувати на час подання позовної заяви, чи дотримані умови щодо забезпечення примусового видворення. Перевірити які заходи вжито для забезпечення видворення.

6.3.Судом досліджені представлені сторонами докази, а саме:

-копія паспорту ОСОБА_2 АР0690822, виданий 13.02.2017, зі стром дії до 13.02.2027

-протокол серії ПР МДН №001987 від 22.07.2021 року

-постанова серії ПН МДН № 001985 від 22.07.2021

-рішення від 22.07.2021 про примусове повернення до країни походження

-протокол серії ПР МДН №006297 від 04.06.2024

-постанова серії ПН МДН № 006288 від 04.06.2024

-рішення від 04.06.2024 про примусове видворення з України

-рішення про поміщення до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України».

7.4. Ці докази підтверджують, що відповідач має паспортний документ для виїзду з України. З 2019 року перебуває на території м. Дніпра.

7.5.ОСОБА_2 прибув на територію України через КПП «Бориспіль» 27.11.2019 року до своєї доньки громадянки України.

7.6.За таких обставин, досліджуючи доводи Позивача щодо обґрунтованих підстав вжиття заходу продовження строку затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України громадянина Республіки Вірменія, Суд комплексно оцінює позицію Відповідача з цього питання протягом 2019-2024 років, яка є послідовною, незмінною і не свідчить про наміри переховування чи втечі.

7.7.У судових засіданнях Позивач не навів жодних переконливих аргументів, що відповідач має наміри перешкоджати проведення процедури видворення, ухилення, а також ознак втечі.

7.8.Підтвердив той факт, що відповідач співпрацює з уповноваженими органами ДМС України в області.

7.9.Згідно із ч. 13 ст. 289 КАС України умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Зазначені умови є виключними та розширеному тлумаченню не підлягають.

7.10.Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 25.01.2024 року по справі № №522/17595/23, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

7.11.Як видно з матеріалів справи, належність відповідача до громадянства Республіки Вірменія підтверджено та не оспорюється. Має паспортний документ.

7.12.Позивач у судовому засіданні не зазначив, а в матеріалах справи відсутня інформація, які заходи здійснені Управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області для виконання рішень Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.07.2024 та 19.06.2024 про примусове видворення громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_6 вже в період після продовження строку його затримання на один місяць та 20 днів.

7.13.Натомість, як слідує з пояснень Позивача, неможливість забезпечити примусове видворення відповідача з 04.06.2024, позивач пов`язував з відсутністю у останнього належної фінансової можливості.

7.14.Отже, позивач не посилався і на умови, визначені у частині тринадцятій статті 289 КАС України, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи, а саме: на відсутність співпраці з боку іноземця під час процедури його видворення.

7.15.Відповідно до рішення Євпропейського Суду з прав людини у справі «Чахал проти Великобританїї» будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод буде виправданим доти, поки триває процедура депортації. Якщо така процедура не провадиться з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим.

7.16.Крім того, у рішенні «Кім проти Росії» від 17.07.2017 року Європейський суд з прав людини зазначив, що параграф 1 (f) статті 5 Конвенції не вимагає, щоб утримання під вартою розглядалося як розумно необхідне, наприклад, для запобігання правопорушення або втечі. Будь-яке позбавлення волі на підставі другої частини параграфа 1 (f) статті 5 буде обґрунтовано, якщо вживаються заходи щодо депортації або екстрадиції. Якщо ці заходи не супроводжуються особливою ретельністю, позбавлення волі перестає бути допустимим згідно з параграфом 1 (f) статті 5 (§ 113 постанови від 15.11.1996 року по скарзі «Chahal проти Великобританії»). Для того, щоб не стати довільним, позбавлення волі на підставі параграфа 1 (f) має бути сумлінним. Воно повинно бути тісно пов`язане з підставою позбавлення волі, на яке посилається Уряд. Місце і умови утримання під вартою повинні бути відповідними. Тривалість утримання під вартою не повинна перевищувати те, що розумно вимагається для досягнення мети (§ 164 судові рішення Великої палати за скаргою «А. та інші проти Сполученого Королівства», ECHR 2009).

7.17.З огляду на викладене, є підстави вважати, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі; затримання до закінчення проведення процедури видворення, має відповідати волі національному законодавству, воно має також бути необхідним за конкретних обставин справи.

7.18.Суд вважає, що продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, та подальше утримання у ПТПІ, терміном ще на шість наступних місяців буде грубим порушенням статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже матиме наслідком обмеження особистої свободи відповідача на значний термін, тривалість якого станом на теперішній час є невизначеною, тому що позивач не має фінансової можливості реалізувати видворення. Окрім того, Позивач не навів належного обґрунтування підстав для продовження строку утримання ОСОБА_2 .

7.19.Суд констатує, що продовження строку затримання відповідача та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ще на шість місяців також не відповідатиме принципу пропорційності втручання в його право на свободу та особисту недоторканість.

7.20.За таких обставин, Суд доходить висновку, що захід у виді продовження строку затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_2 не може бути застосований до Відповідача з огляду на відсутність умов такого продовження, оскільки відсутність коштів такою підставою не є.

7.Щодо переконливості доказів

7.1.Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд ухвалює рішення на користь тієї сторони, сукупність доказів якої є більш переконливою порівняно із сукупністю доказів іншої сторони.

8.2 . Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

8.3. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (частина 1 статті 77 КАС України).

8.4. Досліджені Судом докази стосуються рішень та дій Відповідача в контексті додержання вимог міграційного законодавства та законних підстав перебування в Україні, відповідають ознаці належності таких доказів (ст. 73 КАС України).

8.5. Відповідно до приписів ст. 74 КАС України допустимими є докази, що отримані без порушення порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Під час розгляду справи Суд не встановив порушення Позивачем законодавчо встановленого порядку отримання та збирання доказів.

8.6. Загальне правило оцінки доказів в адміністративному процесі полягає в тому, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінка судом доказів на предмет їх переконливості опирається на принципи адміністративного процесу, одним з яких є змагальність.

8.7. У процесі дослідження доказів, поданих Позивачем, Суд встановив, що такі докази (копія паспорту, копія довідки про особу, копія рішення про примусове видворення, копії протоколів про адміністративне правопорушення, копії постанов про накладення адміністративного стягнення, копія рішення про поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, копія службової записки відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції):

- отримані ним у межах повноважень, наданих йому ст. 289 КАС України, Положенням про Головне управління ДМС в Дніпропетровській області, (затверджене наказом №28 Державної міграційної служби України 18.07.2011 року).

- докази, на які міститься посилання у мотивувальній частині рішення, у своїй сукупності з іншими письмовими доказами відповідають фактам об`єктивної дійсності, тобто підтверджують обставини, якими Позивач обґрунтовує позовні вимоги.

8.8. Однак, позивачем перед судом не доведено на підставі належних та допустимих доказів виконання приписів визначених частинами 12, 13 статті 289 КАС України, наявність яких є обов`язковою умовою для ухвалення судом рішення про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

8.9. Суду також не надано доказів, які б підтверджували ризик та можливість втечі відповідача.

8.10. Усі наведені аргументи позивача грунтуються виключно на його припущеннях, однак доказування у суді не може ґрунтуватися на припущеннях і кожна із сторін зобов`язана переконливо доводити свою позицію.

8.11. З огляду на те, що Позивачем не зазначено дій або заходів, що вживалися ним для забезпечення виконання рішення про примусове видворення, а також не зазначено умов, за яких неможливо на теперішній час забезпечити примусове видворення ОСОБА_2 , беручи до уваги, що суд вважає даний позов необґрунтованим та недоведеним належними, допустимими та переконливими доказами, та приходить до висновку про відсутність на теперішній час законних підстав для продовження строку затримання ОСОБА_2 та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на шість місяців.

8.12. Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи позивача, наведені ним в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, не відноситься до предмета спору, і є явно необґрунтованими.

8.Судові витрати

Відповідно до ч. 19 ст. 289 КАС України за подання до адміністративного суду позовних заяв та апеляційних скарг у справах, визначених цією статтею, судовий збір не сплачується.

На підставі ст.ст.1,4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 7-9, 72, 77, 90, 96, 229, 242-246, 250, 289 КАС України, суд -

ухвалив:

У задоволенні позовної заяви Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_2 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на 6 місяців - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Копію рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати Позивачу, відповідачу та Державній установі «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України».

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана у десятиденний строк з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Інформацію щодо справи, яка розглядається, учасники справи можуть отримати на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет - https://court.gov.ua/fair/sud4803/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 03.09.2024.

Суддя О.В. Ярощук