Справа № 160/14120/24
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 рокуСправа №160/14120/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіКонєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення 248158,09 грн., -

УСТАНОВИВ:

30.05.2024р. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося з адміністративним позовом до ОСОБА_1 та просить:

- стягнути податковий борг з платника податків відповідача до бюджету у сумі 248158,09 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач перебуває на обліку як платник податків в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області та має не заявлений до суду податковий борг на загальну суму 248158,09 грн., а саме: 1) заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 229192,10 грн., згідно: ППР № від 17.03.2020 на загальну суму 164113,71 грн. (з урахуванням переплати у сумі 500,00 грн., заборгованість по даній ППР становить 163563,71 грн.), ППР № від 17.03.2020 на загальну суму 170,00 грн., пеня нарахована згідно ст. 129 ПК України на загальну суму 65458,39 грн.; 2) заборгованість по військовому збору, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 18965,99 грн., згідно: ППР № від 17.03.2020 на загальну суму 13676,14 грн. (з урахуванням переплати у сумі 165,00 грн., заборгованість по даній ППР становить 13511,14 грн.), пеня нарахована згідно ст. 129 ПК України на загальну суму 5454,85 грн. За наслідками судового оскарження наведених ППР, грошові зобов`язання набули статусу податкового боргу з урахуванням вимог ст. 57 ПК України. Також позивач зазначає, що контролюючим органом відповідно до ст.59 Податкового кодексу України було сформовано податкову вимогу №0-0436 від 12.04.2023р., яка була направлена на адресу відповідача засобами поштового зв`язку. За викладеного, позивач зазначає, що він як контролюючий орган набув права звернутися до суду з адміністративним позовом про стягнення суми податкового боргу з платника податків відповідача у розмірі 248158,09 грн. у відповідності до вимог ст.ст. 19, 20, 95 Податкового кодексу України (а.с.1-3).

Ухвалою суду від 03.06.2024р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано, зокрема, відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням наявності рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2021р. у справі №160/12386/21, яке набрало законної сили, згідно до вимог ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.24).

Відповідач, у строки встановлені ухвалою суду від 03.06.2024р., відзиву на позов суду не надав, як і не надав доказів погашення податкового боргу у добровільному порядку, про відкриття провадження у справі відповідача було повідомлено засобами поштового зв`язку відповідно до вимог ст.ст. 124, 126, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому останній вважається повідомленим належним чином з урахуванням ч.11 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується поштовим конвертом, наявним в матеріалах справи (а.с.44).

Зазначена правова позиція щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи у зв`язку із поверненням конверту з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання» узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеній у його постанові від 16.12.2020р. у справі №120/4080/19-а.

У відповідності до положень ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку із перебуванням судді Конєвої С.О. з 26.07.2024р. по 30.08.2024р. включно у щорічній відпустці, рішення у даній адміністративній справі приймається 02.09.2024р.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при розгляді справи за відсутності учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, проаналізувавши норми чинного законодавства України, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю, виходячи з наступного.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єктом владних повноважень - є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Частиною 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Тобто, позивач - контролюючий орган є суб`єктом владних повноважень, який у спірних правовідносинах реалізує надані йому владні управлінські функції та має право звертатися до суду з відповідними позовними вимогами щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується доказами, наявними у справі (а.с.4,5,17).

Згідно наявних в матеріалах справи довідки-розрахунку боргу по боржнику - ОСОБА_1 станом на 20.11.2023р. та наданих витягів з інтегрованої картки платника податків відповідача, відповідач має податковий борг по податку на доходи з фізичних осіб та військовому збору на загальну суму 248158,09 грн. (а.с.12, 13-16).

Вказаний податковий борг виник внаслідок несплати у встановлені строки суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом, а саме:

- згідно податкового повідомлення-рішення № від 17.03.2020, яким відповідачеві нараховано за платежем Податок на доходи фізичних осіб штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 164113,71 грн. (з урахуванням переплати у сумі 550,00 грн., податковий борг становить 163563,71 грн.) з урахуванням оскарження ППР у судовому порядку термін сплати до 19.07.2022р. включно, дата виникнення податкового боргу 03.08.2022р.;

- згідно податкового повідомлення-рішення № від 17.03.2020, яким відповідачеві нараховано за платежем Податок на доходи фізичних осіб штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 170,00 грн. з урахуванням оскарження ППР у судовому порядку термін сплати до 19.07.2022р. включно, дата виникнення податкового боргу 03.08.2022р.;

- згідно податкового повідомлення-рішення № від 17.03.2020, яким відповідачеві нараховано за платежем Військовий збір штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 13676,14 грн. (з урахуванням переплати у сумі 165,00 грн., податковий борг становить 13511,14 грн.) з урахуванням оскарження ППР у судовому порядку термін сплати до 19.07.2022р. включно, дата виникнення податкового боргу 03.08.2022р., що підтверджується довідкою-розрахунком податкового боргу та копіями судових рішень у справі №160/12386/21, наявними у справі (а.с.12,29-зворот-35, 36-зворот-40).

Окрім того, за приписами п.п.129.1.2 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України визначено, що при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Абзацом 2 п.129.4 ст.129 Податкового кодексу України передбачено, що на суми заниження податкового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.2 та 129.1.4 пункту 129.1 цієї статті, нараховується пеня за кожний календарний день заниження податкового зобов`язання, включаючи день настання строку погашення податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Так, згідно наявних в матеріалах справи розрахунків пені, обчисленої на виявлені органом ДПС суми занижень податкових зобов`язань вбачається, що контролюючим органом було нараховано: пеню на загальну суму заниження податкового зобов`язання, податкового-повідомлення рішення (форма «Р») від 17.03.2020 № у сумі 65458,39 грн.; пеню на загальну суму заниження податкового зобов`язання, згідно податкового-повідомлення рішення (форма «Р») від 17.03.2020 № у сумі 5454,85 грн. (а.с.9, 10-11).

У зв`язку з несплатою відповідачем податкових зобов`язань, контролюючим органом були вжиті заходи щодо примусового стягнення податкового боргу та на виконання вимог ст.59 Податкового кодексу України була сформована податкова вимога форми Ю №0-0436 від 12.04.2023р. про наявність податкового боргу станом на 11.04.2023р. у сумі 248158,09 грн., яка була направлена на адресу відповідача засобами поштового зв`язку та повернута на адресу контролюючого органу, що підтверджується копіями відповідної вимоги та поштового конверту, наявними у справі (а.с.7-8).

Відповідно до вимог п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України (далі ПК України) у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до положень підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 31.1 статті 31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків визначається календарною датою.

Згідно статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Як передбачено пунктом 54.5. статті 54 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Пунктом 57.3. статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Так, із матеріалів справи видно, що відповідач скористався своїм правом на оскарження податкових повідомлень-рішень, на підставі яких позивачем заявлено до стягнення податковий борг у даній справі, у судовому порядку, а саме:

- рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі №160/12386/21, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.07.2022р., було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 17.03.2020р., № від 17.03.2020р., № від 17.03.2020р. (а.с.29-зворот-35, 36-зворот-40).

Вказане судове рішення набрало законної сили 19.07.2022р., а тому грошові зобов`язання, визначене контролюючим органом за наведеними ППР вважаються узгодженими з 19.07.2022р. відповідно до приписів п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України (а.с.29-зворот-35, 36-зворот-40).

Відповідно до пунктів 95.1-95.4 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Відповідно до абзацу е пункту 176.1 статті 176 ПК України платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Згідно до вимог ст.129-1 Конституції України, ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання.

Отже, з аналізу встановлених обставин та наведених норм чинного законодавства у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з урахуванням наявності судового рішення, яке набрало законної сили та не надання відповідачем доказів погашення такої заборгованості, яка вважається узгодженою, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача податкового боргу у сумі 248158,09 грн. за вищенаведеними податковими повідомленнями-рішеннями підлягають задоволенню, виходячи з вимог ст.129-1 Конституції України та ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідна правова позиція також узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у його постанові від 19.05.2020р. у справі №809/12/17, яка є обов`язковою для застосування судом першої інстанції згідно до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до вимог ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, при цьому, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач у встановлені строки відзиву на позов не подав, як і не надав жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про сплату узгодженого податкового боргу в сумі 248158,09 грн. у встановлені законодавством строки та порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивачем щодо стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 248158,09 грн., а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не находить підстав для їх розподілу, оскільки, по-перше, відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз; по-друге, позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову згідно п.27 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення 248158,09 грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету податковий борг у розмірі 248158,09 грн. (двісті сорок вісім тисяч сто п`ятдесят вісім гривень 09 коп.).

Розподіл судових витрат не здійснюється згідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва