Справа № 200/5506/23
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року справа №200/5506/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2023 року (головуючий суддя І інстанції - Череповський Є.В.), складене в повному обсязі 08 грудня 2023 року у справі № 200/5506/23 за позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 , в якому просив суд:

визнати незаконною бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_1 , полковника ОСОБА_2 , щодо невидання наказу про нарахування та виплату мені, старшому солдату Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , визначеного законом грошового забезпечення у зв`язку з отриманою 28.08.2022 р. вибуховою травмою та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у зв`язку з пораненням;

зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 , полковника ОСОБА_2 , видати накази щодо нарахування та виплати мені, старшому солдату Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , визначеного законом грошового забезпечення у зв`язку з отриманою 28.08.2022 р. вибуховою травмою та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у зв`язку з пораненням.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2023 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначив, що 28.08.2022 року під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Піски Донецької області потрапив під ворожий артилерійський обстріл, внаслідок чого отримав поранення вибухову травму; відкриту не проникаючу черепно-мозкову травму, струс головного мозку; відкрите вогнепальне сліпе осколкове поранення лівої лобної ділянки з переломом лобної кістки та наявністю стороннього тіла металевої щільності у лобній кістці; відкрите вогнепальне осколкове поранення м`яких тканин середньої третини лівої гомілки зі сторонніми тілами, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії від 19 вересня 2022 року.

Поранення настали при здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій області, пов`язане з захистом Батьківщини під час воєнного стану та пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, що зазначено у довідці про обставини травми від 03.03.2023 року.

Вважає, що на підставі викладеного, позивачу мала б бути проведена виплата грошового забезпечення - «лікарняного», однак така виплата й досі не проведена.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), є громадянином України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_3 . 26 березня 2020 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №60рс призваний у Збройні Сили України на військову службу за контрактом, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_4 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_5 від 01 вересня 2021 року має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 19 вересня 2022 року №330, встановлено, що старший солдат за контрактом ОСОБА_1 , призваний у на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Збройних Сила України по мобілізації з березня 2022 року. 28.08.2022 року отримав травму у зв`язку з проходженням військової служби, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять), календарних днів.

Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 03.03.2023 року №1680 старший солдат ОСОБА_1 28.08.2022 року отримав вибухову травму. Відкриту не проникаючу черепно-мозкову травму, струс головного мозку. Відкрите вогнепальне сліпе осколкове поранення лівої лобної ділянки з переломом лобної кістки та наявністю стороннього тіла металевої щільності у лобній кістці. Відкрите вогнепальне осколкове поранення м`яких тканин середньої третини лівої гомілки зі сторонніми тілами. Поранення даного військовослужбовця настало при здійснені ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій області, пов`язане з захистом Батьківщини під час дії воєнного стану та пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2022 №487 та від 20.09.2022 №529, Позивач у період з 30.08.2022 по 20.09.2022 перебував на лікуванні.

Відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 21.09.2022 №531 та від 21.10.2022 №591 Позивач у період з 22.09.2022 по 21.10.2022 Позивач перебував у відпустці за станом здоров`я.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 21.12.2022 року №3388, військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 здійснено виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік в розмірі місячного грошового забезпечення у зв`язку з отриманням поранення на підставі абзацу 1 пункту 6 наказу Міністерства оборони України від 18 лютого 2020 року №45 зі змінами відповідно до додатку 1.

Згідно додатку 1 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2022 року №3388 вказана допомога була виплачена ОСОБА_1 на підставі рапорту вх. №21912 від 14.12.2022 року.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2023 року №0989/10/3472 ОСОБА_1 було нараховано та виплачено:

за серпень 2022 року: грошове забезпечення 13821,75 грн., індексація 1281,80 грн., винагорода відповідно до постанови КМУ №168 79 677,42 грн.;

за вересень 2022 року: грошове забезпечення 13821,75 грн., індексація 1281,80 грн., винагорода відповідно до постанови КМУ №168 95 333,33 грн.;

за жовтень 2022 року: грошове забезпечення 13821,75 грн., індексація 1281,80 грн., винагорода відповідно до постанови КМУ №168 77 419,35 грн.;

за листопад 2022 року: грошове забезпечення 13821,75 грн., індексація 1424,80 грн., матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань 13821,75 грн., винагорода відповідно до постанови КМУ №168 60 333,33 грн.;

за грудень 2022 року: грошове забезпечення 13821,75 грн., індексація 1470,83 грн., винагорода відповідно до постанови КМУ №168 25 161,29 грн.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України від 25.03.1992р. №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону №2232-ХІІ порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим законом, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України; та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону №2011, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частинами 1-4 статті 9 Закону №2011 передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, указами Президента України строк дії воєнного часу продовжено по сьогоднішній день включно.

На виконання Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 (далі - Постанова №168) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, […], виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць ([…]), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Вказаний абзац пункту 1 Постанови № 168 викладено в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793, яка застосовується з 24 лютого 2022 року і діяла на час отримання позивачем поранення.

Абзацами 4, 5 пункту 1 Постанови № 168 додатково установлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, […], перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 грн. винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Також, Постанову №168 (в редакції від 19.07.2022) доповнено пунктом 2-1 наступного змісту: 2-1. «Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивач має право на отримання збільшеної до 100000 грн. винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Згідно з абзацу 4 пункту 1 Постанови №168 умовою для виплати додаткової винагороди є перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Наказом Міністерства оборони України «Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 25.01.2023 №44, затверджено Зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 (далі- Порядок №260), та доповнено Порядок новим розділом такого змісту: «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».

Відповідно до пункту 10 розділу XXXIV Порядку №260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Пунктом 11 розділу XXXIV Порядку №260 визначено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

26 березня 2020 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №60рс Позивач призваний у Збройні Сили України на військову службу за контрактом, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_4 .

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 19 вересня 2022 року №330, встановлено, що старший солдат за контрактом ОСОБА_1 , призваний у на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Збройних Сила України по мобілізації з березня 2022 року. 28.08.2022 року отримав травму у зв`язку з проходженням військової служби, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять), календарних днів. Факт отримання травми також підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 03.03.2023 року №1680.

Згідно наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2022 №487 та від 20.09.2022 №529, Позивач у період з 30.08.2022 по 20.09.2022 перебував на лікуванні.

Відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 21.09.2022 №531 та від 21.10.2022 №591 позивач у період з 22.09.2022 по 21.10.2022 перебував у відпустці за станом здоров`я.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 21.12.2022 року №3388, військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 здійснено виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік в розмірі місячного грошового забезпечення у зв`язку з отриманням поранення на підставі абзацу 1 пункту 6 наказу Міністерства оборони України від 18 лютого 2020 року №45 зі змінами відповідно до додатку 1.

Згідно додатку 1 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2022 року №3388 вказана допомога була виплачена ОСОБА_1 на підставі рапорту вх. №21912 від 14.12.2022 року.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2023 року №0989/10/3472 у період лікування та перебування у відпустці позивачу нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення, також позивачу була виплачена матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 13821,75 грн.

Відтак, позивач отримував належне йому грошове забезпечення передбачене Постановою №168 та Порядком №260. Дані обставини підтверджується матеріалами справи.

Позивачем не надано жодного доказу в розумінні ст.73-76 КАС України, який би спростував вищенавадене.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності бездіяльності відповідача в частині не нарахування та не виплати позивачу визначеного законом грошового забезпечення у зв`язку з отриманою 28.08.2022 вибуховою травмою та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у зв`язку з пораненням, а, відповідно, і не встановлено порушень такою бездіяльністю прав та інтересів позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду попередньої інстанції.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2023 року у справі № 200/5506/23 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2023 року у справі № 200/5506/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 вересня 2024 року.

Судді А.В. Гайдар

Т.Г.Гаврищук

Е.Г.Казначеєв