Справа № 120/4628/24
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 вересня 2024 р. Справа № 120/4628/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 21.03.2024 №89 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- ???зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 06.03.2024, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.12.1979, а саме з 18.12.1979 по 02.07.1981, з 12.10.1981 по 07.02.1984; з 19.10.1984 по 27.05.1986; з 20.08.1986 по 31.08.1990; з 22.11.1990 по 11.07.1997 ( за виключенням періоду з 11.07.1991 по 10.07.1994 перебування у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3- років); з 21.10.1997 по 16.10.1998; з 01.05.2004 по 31.05.2004; з 20.07.2004 по 14.07.2005.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком, за принципом екстериторіальності заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, яким відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Таку відмову позивач вважає протиправною, а тому звернулася із позовом до суду.

Ухвалою суду від 15.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

23.04.2024 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надіслало відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує, що позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Ухвалу про відкриття провадження від 15.04.2024 відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області отримало, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 16.04.2024, однак відповідач своїм правом на подання відзиву не скориствся.

Як зазначено у ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 13.03.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до чинного Порядку подання тa оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1) заяви про призначення пенсій розглядаються органами Пенсійного фонду України за принципом екстериторіальності, зокрема, засобами програмного забезпечення визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Тому, за принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №89 від 21.03.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 13.03.2024 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи від 21 до 31 року, передбаченого ст. 26 Закону №1058-1V, оскільки до страхового стажу позивача не зараховано:

- до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 17.12.1979, оскільки на титульній сторінці прізвище заявниці російською мовою " ОСОБА_2 " не відповідає прізвищу " ОСОБА_3 " згідно даних свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_3 від 13.11.1985,

- не зараховано період догляду за дитиною 13.06.1980 р.н. згідно наданого свідоцтва про народження, оскільки прізвище матері російською мовою " ОСОБА_2 " не відповідає прізвищу " ОСОБА_3 " згідно даних свідоцтва про розірвання шлюбу;

- не зараховано період навчання згідно посвідчення №485 від 27.09.2000, оскільки у документі відсутня дата вступу до навчального закладу;

- не зараховано період роботи з 18.12.1979 по 02.07.1981 згідно довідки №538 від 21.09.2020, оскільки рік народження заявниці у документі "1960 р.н." відповідає даним паспорта НОМЕР_4 .

Рішенням також встановлено, що вік заявниці 63 роки; страхових стаж становить 09 років 01 місяць 02 дні.

Вважаючи рішення відповідача №89 від 21.03.2024 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулася з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року від 21 до 31 року.

Стаття 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначає серед іншого, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Отже, право на призначення пенсії мають особи, які досягли 63 років і за наявності страхового стажу та така призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (пункт 1.1 Інструкції №58).

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому, як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 за №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Згідно пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації здійснено з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.

Відтак, суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування трудового стажу позивача вказаного у його трудовій книжці, з підстав того, що вона заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його права на соціальний захист - призначення пенсії за віком на загальних підставах. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 17.12.1979 страховий стаж ОСОБА_1 складається з наступних періодів:

- з 18.12.1979 по 02.07.1981. працювала на посаді учня лаборанта, лаборантом на вісімнадцятому підшипниковому заводі м. Вінниця;

- з 12.10.1981 по 07.02.1984 працювала на посаді токаря Окницького дослідного заводу технологічного обладнання ( Молдова);

- з 19.10.1984 по 27.05.1986 працювала на посаді токаря Калинівського машинобудівного заводу;

- з 20.08.1986 по 31.08.1990 працювала на посаді палітурника Калинівської типографії;

- з 01.09.1976 по 23.07.1979 навчалася в Гущинському СПТУ №2;

- з 22.11.1990 по 11.07.1997 працювала на посаді прибиральниці Козятинського районного центру зв`язку;

- з 21.10.1997 по 16.10.1998 перебувала на обліку в Козятинському районному центрі зайнятості;

- з 01.05.2004 по 31.05.2004 перебувала у трудових відносинах з ПП ОСОБА_4 на посаді реалізатора;

- з 20.07.2004 по 14.07.2005 перебувала на обліку в Козятинському міськрайонному центрі зайнятості.

Крім того, згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 шлюб між чоловіком ОСОБА_5 і дружиною ОСОБА_6 розірвано 13.11.1985, після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоюється прізвище їй ОСОБА_7 .

Суд вважає, що недоліки оформлення трудової книжки виявлені відповідачем, такі як прізвище на титульній сторінці заявниці російською мовою « ОСОБА_2 » не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 » згідно даних свідоцтва про розірвання шлюбу не знайшли свого підтвердження.

Також у матеріалах справи містить довідка Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 28.09.2020 №36, згідно якої наявний страховий стаж ОСОБА_1 станом на 28.09.2020 становив 20 років 0 місяців 14 днів.

У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу позивача періоди її трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 17.12.1979, а саме: з 18.12.1979 по 02.07.1981, з 12.10.1981 по 07.02.1984; з 19.10.1984 по 27.05.1986; з 20.08.1986 по 31.08.1990; з 22.11.1990 по 11.07.1997 ( за виключенням періоду з 11.07.1991 по 10.07.1994 перебування у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3- років); з 21.10.1997 по 16.10.1998; з 01.05.2004 по 31.05.2004; з 20.07.2004 по 14.07.2005.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №89 від 21.03.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити позивачу пенсію за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то суд зазначає, що підстави для задоволення цієї вимоги відсутні з огляду на наступне.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Як слідує зі змісту Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд вказує, що у межах розгляду даної справи відповідачем не була надана оцінка усім періодам роботи позивача, зазначених у його трудовій книжці, тому суд не наділений повноваженнями зобов`язувати відповідача зараховувати всі періоди роботи позивача до загального трудового стажу, оскільки встановлення наявності страхового стажу для призначення пенсії відноситься до дискреційних повноважень пенсійних органів.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити частково у спосіб визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №89 від 21.03.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 17.12.1979, а саме: з 18.12.1979 по 02.07.1981, з 12.10.1981 по 07.02.1984; з 19.10.1984 по 27.05.1986; з 20.08.1986 по 31.08.1990; з 22.11.1990 по 11.07.1997 ( за виключенням періоду з 11.07.1991 по 10.07.1994 перебування у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3- років); з 21.10.1997 по 16.10.1998; з 01.05.2004 по 31.05.2004; з 20.07.2004 по 14.07.2005 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.03.2024.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат у справі судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №89 від 21.03.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 17.12.1979, а саме: з 18.12.1979 по 02.07.1981, з 12.10.1981 по 07.02.1984; з 19.10.1984 по 27.05.1986; з 20.08.1986 по 31.08.1990; з 22.11.1990 по 11.07.1997 ( за виключенням періоду з 11.07.1991 по 10.07.1994 перебування у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3- років); з 21.10.1997 по 16.10.1998; з 01.05.2004 по 31.05.2004; з 20.07.2004 по 14.07.2005 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.03.2024, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 );

Відповідач 1 : Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, );

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022; ).

Суддя Віятик Наталія Володимирівна