Справа № 480/7319/24
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2024-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
30 серпня 2024 року Справа № 480/7319/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши матеріали позовної заяви Територіального управління Служби судової охорони у Сумській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа - ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернулось Територіальне управління Служби судової охорони у Сумській області з позовною заявою до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа - ОСОБА_1 , і просить суд визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колоса Романа Володимировича у виконавчому провадженні ВП № 70284786 від 02.08.2024 про накладення на територіальне управління Служби судової охорони у Сумській області штрафу на користь держави у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду.
Ухвалою суду від 23.08.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків поданої позовної заяви шляхом надання доказів сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.
На виконання вимог ухвали суду від 23.08.2024 представник позивача через систему "Електронний суд" подала заяву про відстрочення сплати судового збору, яка обґрунтована тим, що Управління є установою, яка фінансується виключно за рахунок коштів державного бюджету, сплата судового збору можлива лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Управлінням було здійснено розрахунок потреби в коштах на сплату судового збору та 14.08.2024 за вих. № 49.06.-531/вн Управління письмово звернулось з доповідною запискою до центрального органу управління Служби судової охорони щодо виділення кошторисних призначень для сплати судового збору та в подальшому повторно 27.08.2024 за вих. № 49.06-565/вн. Згідно з ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, а тому просить суд відстрочити сплату судового збору по даній справі до закінчення розгляду справи по суті.
Розглянувши подане клопотання представника позивача про відстрочення сплати судового збору, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Також, відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, застосувавши слово або, не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.
Таким чином, положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України Про судовий збір не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України Про судовий збір можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 14.01.2021 у справі 0940/2276/18.
Предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, а тому підстав для відстрочення сплати судового збору позивачем відсутні.
Крім того, суд наголошує, що позивач не надав жодних належних доказів на підтвердження неможливості сплатити судовий збір за подання позовної заяви.
Щодо посилання позивача на те, що Управлінням було здійснено розрахунок потреби в коштах на сплату судового збору та письмово звернулось до центрального органу управління Служби судової охорони щодо виділення кошторисних призначень для сплати судового збору, суд зазначає, що фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації "2800", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.
За приписами пункту 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, у разі коли бюджетний розпис на наступний рік не затверджено в установлений законодавством термін, в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).
Крім іншого, в цьому ж пункті зазначено, що під час складання на плановий бюджетний період розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.
Враховуючи наведене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору, щодо порядку виділення коштів для сплати судового збору та погодження сплати тощо не можуть бути підставою для звільнення від сплати судового збору. Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.
Зважаючи на те, що умови, за наявності яких позивача можливо було б відстрочити сплату судового збору, відсутні, і враховуючи те, що відстрочення суб`єкту владних повноважень сплати судового збору може розцінюватися як надання державним органам певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу - юридичними та фізичними особами, які зобов`язані сплачувати відповідний збір, підстави для задоволення клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви відсутні.
Відтак, доводи, якими обґрунтовано клопотання представника позивача про відстрочення сплати судового збору, не передбачені Законом України "Про судовий збір" як підстави для звільнення від сплати судового збору, що унеможливлює задоволення вказаного клопотання.
Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Так, Законом України "Про державний бюджет на 2024 рік" прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 1 січня 2024 року становить 3028 гривень.
Згідно з п. п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 01.01.2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028,00 грн.).
Таким чином, сума судового збору, що повинна бути сплачена при поданні даної позовної заяви складає 3028,00 грн.
Враховуючи те, що позивачем подано дану позовну заяву через систему "Електронний суд", сума судового збору із застосуванням понижуючого коефіцієнту у розмірі 0,8, визначений частиною третьою статті 4 Закону України Про судовий збір підлягає сплаті у розмірі 2422,40 грн за наступними реквізитами:
- Отримувач - ГУК Сум.обл/Сумська МТГ/22030101
- Банк отримувача - Казначейство України(ел. адм. подат.)
- Код отримувача (ЄДРПОУ) - 37970404
- Найменування коду класифікації доходів бюджету - Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)
- Наявність відомчої ознаки - "84" Окружні адміністративні суди.
Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Згідно ч.2 ст.169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Керуючись ст. 121, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви Територіального управління Служби судової охорони у Сумській області про відстрочення сплати судового збору по справі №480/7319/24 - відмовити.
Продовжити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви на 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя С.М. Гелета