Справа № 626/3671/23
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 р.Справа № 626/3671/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Афанасьєвої К.Р.

представник позивача Кадун П.В.

позивач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 24.05.2024, головуючий суддя І інстанції: Рибальченко І.Г., м. Красноград по справі № 626/3671/23

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції , Інспектора ВМАЗ УПП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Ладури Станіслава Костянтиновича

про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Красноградського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора ВМАЗ УПП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Ладури Станіслава Костянтиновича, в якому просив суд:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 09.11.2023 р. серії БАД № 014792;

- провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 09.11.2023 інспектором ВМАЗ УПП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Ладуром С.К. винесено постанову серії БАД № 014792 про накладення адміністративного стягнення відносно нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126, ч.1 ст.122 КУпАП. В постанові зазначено, що 09.11.2023 року о 12-17 хв. в м.Полтава, пр-т Миколи Вавілова, 13/42, ОСОБА_1 керуючи автомобілем Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимоги дорожнього знаку 5.29 "Місце для розвороту", а саме здійснив поворот ліворуч, чим порушив п.8.4.г ПДР України, а також не пред`явив у спосіб, який надає можливість поліцейському пересвідчитись у достовірності даних, для перевірки посвідчення водія, та реєстраційний документ, чим порушив п.2.4 ПДР. Із зазначеною постановою він не згоден, так як вважає, що вона складена стосовно нього без законних підстав, а адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.1, ст.126 ч.1 КУпАП він не вчиняв. Вказав, що поворот ліворуч він не робив, а здійснив поворот праворуч за автомобілем, який рухався попереду, але працівниками поліції зупинений не був. Під час спілкування з інспектором такий самий поворот здійснили не менше 5 автомобілей, але вони також зупинені інспектором не були. Весь час позивач просив інспектора показати та роз`яснити, що саме було ним порушено та чим це підтверджується, а також з власних рук показав посвідчення водія, яке інспектор вимагав надати саме йому в руки. В подальшому відповідач перевищив свої повноваження, вихопив у позивача посвідчення та вилучив його. Одночасно з цим, інший інспектор складав на нього протокол за ст.130 ч.1 КУпАП, нібито за відмову від проходження тестування на вживання алкоголю та керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 вважає, що інспектор ВМАЗ УПП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 неправомірно виніс оскаржувану постанову серії БАД № 014792 від 09.11.2023 року відносно нього, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладення адміністративного штрафу в сумі 425 грн., а тому вона підлягає скасуванню.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 24 травня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що прийняте рішення не відповідає вимогам вказаним у частині 2 статті 2 КУпАП, оскільки ніякого повороту ліворуч він не робив, на вказаному місці не існує перехрестя, а трохи далі є з`їзд з однієї дороги до іншої, що ним зроблено і було, тобто розворот, переміщення з лівого ряду в правий та з`їзд. Крім того, на вимогу поліцейського він з власних рук показав посвідчення водія. В свою чергу, відповідачем порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема ст.ст. 268, 278, 279 КУпАП, що не взято до уваги судом та не надано таким доводам належної правової оцінки.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності відповідачів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 09.11.2023 року інспектором ВМАЗ УПП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Ладуром С.К. винесено постанову серії БАД № 014792 стосовно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 та, керуючись ст. 36 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до вказаної постанови позивач ОСОБА_1 09.11.2023 року о 12.17 год. у м. Полтаві по просп. Миколи Вавілова, 13/42, керуючи транспортним засобом Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 5.29 "Місце для розвороту", а саме здійснив поворот ліворуч, чим порушив п.8.4.ґ ПДР України, а також не пред`явив для перевірки, у спосіб, який надає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в них, посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.2.4 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись із вищезазначеною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, вважаючи її незаконною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова ґрунтується на вимогах закону, відповідачем доведена правомірність своїх дій, а позивачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі по тексту КУпАП).

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 №3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частина перша статті 122, частина перша статті 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі по тексту ПДР; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до пункту 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 8.4. ПДР дорожні знаки поділяються на групи: а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила; д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Відповідно до п. 5.26 ПДР до інформаційно-вказівних знаків відноситься знак "Місце для розвороту", який позначає місце для розвороту транспортних засобів. Поворот ліворуч забороняється.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка»), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в них.

Згідно з п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон); ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 36 КУпАП передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015№ 1395 (далі -Інструкція).

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною першою статті 122 та частиною першою статті 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-4 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом України про адміністративні правопорушення, має підтверджуватися відповідними доказами, вичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Тобто, положення Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити в т.ч. відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Згідно оскаржуваної постанови позивач ОСОБА_1 09.11.2023 року о 12.17 год. у м. Полтаві по просп. Миколи Вавілова, 13/42, керуючи транспортним засобом Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 5.29 "Місце для розвороту", а саме здійснив поворот ліворуч, чим порушив п.8.4.ґ ПДР України, а також не пред`явив для перевірки, у спосіб, який надає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в них, посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.2.4 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Оскаржувана постанова містить відомості про технічні засоби, якими здійснено відеозапис: нагрудна камера 469248, нагрудна камера PROTECT R-02, нагрудна камера 473434.

На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем було надано до суду відеозаписи з вказаних камер на DVD-диску.

Колегія суддів зазначає, що надані відповідачем відеозаписи на DVD-диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України, копії зазначених доказів засвідчені електронним цифровим підписом відповідача.

Таким чином, надані суду відеозаписи є допустимими доказами в розумінні ст. 74 КАС України.

Дослідивши відеозаписи з нагрудних камер поліцейського, судом встановлено, що на відеозаписі зафіксований рух автомобіля Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , 09.11.2023 о 12 год 17 хв, який здійснював маневр, а саме: поворот ліворуч. Після чого вказаний автомобіль був зупинений працівником поліції. Даним автомобілем керував саме позивач ОСОБА_1 .

На підтвердження розташування дорожнього знаку 5.29 "Місце розвороту" за адресою: м. Полтава, проспект Миколи Вавілова, 13/42, відповідачем до відзиву на позов було додано прінт-скріни з googl.maps із позначенням напрямку руху транспортного засобу позивача.

З метою з`ясування всіх обставин у справі Другим апеляційним адміністративним судом було витребувано інформацію з приводу розташування дорожнього знаку 5.29 "Місце розвороту" на ділянці дороги по проспекту Миколи Вавілова, 13/42, м. Полтави станом на 09.11.2023.

На вимогу суду Управлінням житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Полтавської міської ради було надано інформацію про те, що на ділянці дороги по просп. Миколи Вавілова, 13/42 в м. Полтава станом на 09.11.2023 був розташований дорожній знак 5.29 "Місце розвороту".

Отже, позивач, не виконав вимоги дорожнього знаку 5.29 "Місце для розвороту", а саме здійснив поворот ліворуч.

Пунктом 1.3 ПДР України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Тому, як вірно зазначив суд першої інстанції, здійснення позивачем руху ліворуч у напрямку протилежному тому, який показаний стрілкою, незалежно від відстані, яку проїхав автомобіль, є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, доводи позивача про безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є необґрунтованими, з огляду на те, що долучений відеозапис доводить протилежне.

Наданим відеозаписом також зафіксовано, що на неодноразові вимоги поліцейського надати для перевірки документи, передбачені п. 2.1 ПДР України, а саме: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на такий транспортний засіб, страховий поліс, водій зазначені документи не пред`явив. В подальшому ОСОБА_1 надав для перевірки з власних рук реєстраційний документ на транспортний засіб та посвідчення водія, однак не у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у даних документах, про що інспекторами повідомлялось водію. Поліцейські неодноразово прохали надати документи для повного ознайомлення, однак вимога водієм не була виконана як до, так і під час розгляду справи.

Особу водія було встановлено за допомогою бази даних "Інформаційно-пошукова система Національної поліції", про що міститься відмітка в оскаржуваній постанові.

Під час розгляду справи водієві було повідомлено про розгляд справи, роз`яснено вимоги статті 63 Конституції України, статті 268 КУпАП, право знайомитися з матеріалами справи, надавати докази, клопотання, пояснення, користуватися юридичною допомогою, порядок оскарження постанови про адміністративне правопорушення, строки та порядок сплати адміністративного штрафу. На місці розгляду справи позивач не надав письмових пояснень, клопотань не заявляв.

На прохання позивача, останнього під час розгляду справи було ознайомлено з доказами вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Після розгляду справи позивача було ознайомлено зі змістом постанови. Однак, з-поміж словесних перепалок з працівниками патрульної поліції, жодних дій, спрямованих на отримання копії постанови, позивачем вчинено не було. Така поведінка та дії водія були розцінені інспектором як відмова від отримання постанови, про що було зроблено відповідну відмітку.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач допустив порушення, передбачені частиною 1 статті 122 та частиною 1 статті 126 КУпАП. В свою чергу, відповідач під час розгляду справи та прийняття спірної постанови дотримався вимог ст.ст. 258, 278, 279, 280 КУпАП, що встановлюють загальні правила розгляду справи, накладення стягнення про адміністративні правопорушення. Спірна постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Більш серйозним правопорушенням з числа вчинених, є правопорушення передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП. Отже, стягнення правомірно накладено в межах санкції, встановленої частиною 1 статті 126 КУпАП в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 425 грн.

Таким чином, з огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

В свою чергу, апелянт не надав до суду належних доказів, які б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 24.05.2024 по справі № 626/3671/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко О.М. Мінаєва