Справа № 480/13702/23
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Військовій частині НОМЕР_1 , в якому просить:
1. Визнати протиправними та скасувати:
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 28.02.2023 №34 в частині, що стосується ОСОБА_1 ;
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.03.2023 №66 в частині, що стосується ОСОБА_1 ;
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.03.2023 №68 у частині, що стосується ОСОБА_1 ;
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.03.2023 №102 в частині, що стосується ОСОБА_1 ;
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності від 05.04.2023 №106 у частині, що стосується ОСОБА_1 .
2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 з 01.02.2023 по 05.02.2023 та з 10.02.2023 по 11.02.2023 додаткової винагороди у розмірі 100000 грн., передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 :
- грошове забезпечення, нарахування та виплата якого була призупинена наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 28.02.2023 №34;
- премію за старанність, розумну ініціативу сумлінне виконання службових обов`язків та особистий внесок у загальні результати служби за лютий 2023 року та березень 2023 року;
- надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період з 12.02.2023 по 28.02.2023 та березень 2023 року;
- додаткову грошову винагороду на період дії воєнного стану, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 грн. за період з 01.02.2023 по 05.02.2023 та з 10.02.2023 по 11.02.2023;
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 ).
Позивач зазначає, що грошове забезпечення за лютий 2023 року та за березень 2023 року він отримав у меншому розмірі.
Копії документів, що стосуються грошового забезпечення, позивач отримав лише 07.12.2023 через адвокатський запит, надісланий адвокатом.
З отриманих документів позивач дізнався, що на період з 12.02.2023 по 31.03.2023 його було усунуто від виконання службових обов`язків, у зв`язку з чим за цей період він був позбавлений: премії; надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.
Також, відповідач не виплатив позивачу додаткову грошову винагороду на період дії воєнного стану у розмірі 100000 грн. за період безпосередньої участі у бойових діях, а саме з 01.02.2023 по 05.02.2023 та з 10.02.2023 по 11.02.2023.
Щодо усунення від виконання службових обов`язків, позивач зазначає, що з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.03.2023 №966 вбачається, що позивача наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 12.02.2023 №34, усунуто від виконання службових обов`язків, починаючи з 12.02.2023 (п. 11), у зв`язку з цим, премію та надбавку за лютий 2023 виплачено лише за період з 01.02.2023 по 11.02.2023, премія та надбавка за період з 12.02.2023 по 28.02.2023 не виплачувалася.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 31.03.2023 №122 службове розслідування щодо позивача завершено, поновлено у виконанні службових обов`язків з 01.04.2023 та вирішено «виплатити щомісячні додаткові види грошового забезпечення, на отримання яких він втратив у зв`язку з усуненням від виконання службових обов`язків».
Отже позивач зазначає, що до дисциплінарної відповідальності його не притягнуто, відтак йому мали виплатити премію і надбавки за лютий і за березень 2023 року у повному обсязі.
Однак, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності від 05.04.2023 №106 (далі також - наказ від 05.04.2023 №106) встановлено не виплачувати позивачу премію та надбавку за березень 2023 року.
Отже, наказ від 05.04.2023 №106, який є наказом з адміністративно-господарської діяльності в частині невиплати премії та надбавки за березень 2023 року суперечить наказу від 31.03.2023 №122, який є наказом з основної діяльності, як наслідок, позивач вважає, що наявні підстави для скасування наказу від 05.04.2023 №106.
Щодо самовільного залишення військової частини, позивач зазначає, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 28.02.2023 N934 (далі також - наказ від 28.02.2023 №34), позивач, нібито, самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , в яку направлявся на проходження військово-лікарської комісії.
У зв`язку з цим позивачу призупинили виплату грошового забезпечення з 28.02.2023 та не виплачено щомісячну премію за лютий 2023 року. Також його не включили до списку виплати додаткової винагороди за лютий 2023 року та весь період самовільного залишення частини (п.п. 1, 2 наказу).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.03.2023 №66 (далі також - наказ від 03.03.2023 №66) позивача позбавлено премії за лютий 2023 з підстав самовільного залишення військової частини (п. 17).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.03.2023 №68 (далі також - наказ від 03.03.2023 №68) позивача позбавили додаткової грошової винагороди на період дії воєнного стану у розмірі 30 000 гривень за період з 01.02.2023 по 28.02.2023 у зв`язку з самовільним залишенням військової частини.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.03.2023 №102 (далі також - наказ від 16.03.2023 №102) у зв`язку з поверненням до місця тимчасового розташування військовослужбовців позивачу поновили виплату грошового забезпечення з 16.03.2023.
Позивач вважає накази в частині призупинення виплати грошового забезпечення, невиплати премії та додаткової грошової винагороди протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Позивач стверджує, що самовільно військову частину НОМЕР_2 він не залишав. Відразу після виходу з зони бойових дій 11.02.2023 він звернувся до медичної частини ВЧ НОМЕР_1 , де йому встановили звільнення від фізичних навантажень на 5 діб та в подальшому 19.02.2023 направили на медичний огляд військово-лікарською комісією.
У період з 21.02.2023 по 07.03.2023 позивач проходив обстеження у спеціалістів вузького профілю, після завершення якого (07.03.2023) вибув у розташування військової частини НОМЕР_1 . Після повернення до військової частини НОМЕР_1 позивач надав письмові пояснення, що самовільно місто Добропілля не залишав.
Позивач зазначає, що відповідач не проводив службове розслідування відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 стосовно факту самовільного залишення військової частини. Жодного документа (акта тощо) на підтвердження факту самовільного залишення військової частин НОМЕР_2 , позивач не підписував і не отримував.
Отже, позивач вважає, що наказ від 28.02.2023 №34 прийнято безпідставно, та враховуючи, що накази від 03.03.2023 №66, від 03.03.2023 №68, від 16.03.2023 №102 у відповідних частинах винесені на підставі протиправного наказу від 28.02.2023 №34, вони також підлягають скасуванню.
Крім того, позивач вважає, що його протиправно не включено до наказу про виплату додаткового грошового забезпечення у збільшеному до 100 000 грн. розмірі за період безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у період з 01.02.2023 по 05.02.2023 та з 10.02.2023 по 11.02.2023. Право на отримання збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди підтверджується довідкою від 14.03.2023 №91/04/134.
Ухвалою суду від 02.01.2024 задоволено клопотання позивача поновлено строк звернення до суду, відкрито провадження у цій справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, витребувано у відповідача додаткові докази.
Представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та зазначає, що в період проходження служби в військовій частині НОМЕР_1 , 12 лютого 2023 року, позивач разом з іншими військовослужбовцями 2 та 3 взводів 2 спеціальної роти, не виконав бойове розпорядження командира 211 окремого спеціального батальйону № 27/БР від 09.02.2023р. В обґрунтування зазначеного позивач поскаржився на стан здоров`я та в зв`язку з чим, був усунутий від виконання службових обов`язків.
За результатами проведеного службового розслідування, згідно наказу командира (з основної діяльності) № 122 від 31.03.2023 року, частина військовослужбовців отримала догану та не була включена до списку виплати додаткової винагороди за березень 2023 року, що стосується Позивача, то відповідно до наказів командира (з адміністративно-господарської діяльності) № 66 від 03.03.2024 року та № 106 від 05.04.2023 року він був позбавлений преміювання за особистий внесок у загальні результати служби з 12 лютого 2023 року по 28 лютого 2023 року та березень 2023 року.
20.02.2023 року, на вимогу Позивача, відповідно до наказу командира (по стройовій частині) № 51 від 20.02.2023 року, солдат ОСОБА_1 був направлений у військово - медичний госпіталь військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 строком на 10 діб, з метою визначення ступеню придатності до військової служби у Збройних Силах України.
В зв`язку з порушенням Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, позивач вчинив самовільне залишення військової частини НОМЕР_2 , в яку був направлений на проходження військово-лікарняної комісії, як наслідок, відповідно до наказів командира був позбавлений грошових виплат до дня повернення оголошеного наказом командира.
Представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якій з доводами відповідача не погоджується та наполягає на позовних вимогах.
Представник відповідача своїм правом щодо надання заперечень на відповідь на відзив не скористався.
Ухвалою суду від 16.07.2024 витребувано у відповідача додаткові докази.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2022 №2 зарахований до складу військової частини на посаду гранатометника 3 відділення 2 взводу 2 спеціальної роти та з 17 квітня 2022 року проходив військову службу в військової частини НОМЕР_1 (а.с. 77).
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.05.2023 №134 з 14 травня 2023 року був виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення в зв`язку з вибуттям до нового місця служби (а.с.78).
В позові позивач стверджує, що під час проходження служби в військовій частині НОМЕР_1 , за період лютий березень 2023 грошове забезпечення йому було виплачено не в повному обсязі.
Не виплата грошового забезпечення в повному обсязі відбулася внаслідок прийняття відповідачем оскаржуваних наказів, які позивач вважає протиправними.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до частин першої, другої статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу ЗСУ.
Відповідно до ч.5 ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон 2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно зі ст.1 Закон 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
За змістом ст.9 ч.1-4 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Так, п.1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та якій неодноразово продовжувався та діє до цього часу.
Пунктом 4 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.
Пунктом 6 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 28.02.2023 №34, у зв`язку із самовільним залишенням військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , в яку військовослужбовців було направлено на проходження військово лікарської комісії, ОСОБА_1 призупинено виплату грошового забезпечення з 28.02.2023 до дня повернення оголошеного наказом командира, також наказано: не виплачувати премію за лютий 2023, не включати до списку виплати додаткової винагороди за лютий 2023 та весь період самовільного залишення частини включаючи місяць повернення оголошений наказом командира (а.с. 18 19).
Пунктом 17 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.03.2023 №66 у зв`язку із самовільним залишенням військової частини, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 28.02.2023 №34, позивача позбавлено премії за лютий 2023 (а.с. 20 21).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.03.2023 №68, у зв`язку із самовільним залишенням військової частини, позивача позбавлено додаткової грошової винагороди на період дії воєнного стану у розмірі 30 000 гривень за період з 01.02.2023 по 28.02.2024 (а.с. 22).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.03.2023 №102 у зв`язку з поверненням до місця тимчасового розташування військовослужбовців поновлено виплату грошового забезпечення з 16.03.2023 (а.с. 23).
Також з матеріалів справи суд вбачає, в зв`язку із зверненням позивача, за результатами огляду у медичній частині, згідно первинної медичної картки від 11.02.2023, позивачу встановили звільнення від фізичних навантажень на 5 діб та призначили лікування.
В подальшому, позивачу було видане направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_2 з метою визначення ступеню придатності до військової служби від 19.02.2023 №393 (а.с. 30).
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.02.2023 №51, вважати таким, що вибув: у військовомедичний госпіталь військової частини НОМЕР_2 , у АДРЕСА_1 , строком на «10» діб з «20» лютого по «01» березня 2023 року для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеню придатності до військової служби, солдата ОСОБА_1 (а.с. 81).
Відповідно до Карти обстеження та медичного огляду, у період з 21.02.2023 по 07.03.2023 позивач проходив обстеження (а.с. 31).
Також згідно довідки від 14.03.2023 №2817, проведено медичний огляд ОСОБА_1 військоволікарською комісією військової частини НОМЕР_2 «14» березня 2023 року. Військово-лікарською комісією встановлено, що травма ОСОБА_1 пов`язана з проходженням військової служби, на підставі ст.81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ потребує лікування у ВМКЦ СхідР (а.с. 32).
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок №260).
Відповідно до п.15 розділу І Порялку №260, грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки.
Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Пунктом 5 розділу XVI Порядку №260 визначено, що військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються, зокрема, в таких випадках: за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.
Також відповідно до п. 14 розділу XXXIV Порядку №260, до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які, зокрема: самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).
Слід зазначити, що відповідальність за самовільне залишення військової частини або дезертирство передбачена ст.ст. 407-408 Кримінального кодексу України (далі КК України).
Самовільним є таке залишення частини або місця служби, що вчинене без дозволу (наказу) начальника (командира). Не вважається самовільним: залишення за наявності дозволу командира, залишення для виконання наказу командира, відрядження, прямування до нового розташування в/ч, лікування, переміщення/ротація, відпустка, навчання тощо. Вищезазначені підстави мають бути підтверджені належним чином оформленими документами або підтверджені командиром.
При цьому, нез`явлення вчасно на службу полягає в тому, що військовослужбовець у законному порядку залишив розташування частини або місце служби та не повертається в зазначений час для подальшого несення військової служби, зокрема, з лікування без поважних причин до частини або на службу в установлений строк.
Поважними причинами нез`явлення вчасно на службу можуть бути хвороба, що перешкоджає пересуванню, стихійне лихо та інші надзвичайні обставини, якщо причини затримки підтверджені відповідними документами. Поважними причинами затримки із відпустки можуть бути непередбачені перешкоди у сполученні, хвороба військовослужбовця, пожежа або стихійне лихо, що трапилися в сім`ї військовослужбовця, смерть або тяжка хвороба членів його сім`ї або осіб, на вихованні яких він перебував.
Питання щодо наявності поважних причин вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин справи.
З матеріалів справи судом встановлено, що у період з 21.02.2023 по 14.03.2023 позивач проходив обстеження та медичний огляд військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_2 , що підтверджено матеріалами справи, після чого 16.03.2023 повернувся до місця тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 .
Суд зазначає, що відповідач ніяким чином не спростував вказані обставини та не надав суду жодного доказу в підтвердження факту самовільного залишення позивачем військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 у зазначений період. Не було надано суду ані доказів проведення службового розслідування за вказаним фактом, ані доказів притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме, підлягають визнанню протиправними та скасуванню в частині, що стосується позивача: наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 28.02.2023 №34, наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.03.2023 №66, наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.03.2023 №68.
Як наслідок також підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 : грошове забезпечення за період з 28.02.2023 по 15.03.2023, нарахування та виплата якого була призупинена наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2023 №34.
Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.03.2023 №102, суд зазначає, що вони задоволенню не підлягають. Так вказаним наказом, у зв`язку з поверненням до місця тимчасового розташування військовослужбовців позивачу поновлено виплату грошового забезпечення з 16.03.2023. Отже наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16.03.2023 №102 ніяким чином не порушує права та інтереси позивача.
Також судом встановлено, що пунктом 11 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.03.2023 №66 в зв`язку з усуненням від виконання службових обов`язків, починаючи з 12.02.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) від 12.02.2023 №34, премію та надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за лютий 2023 наказано ОСОБА_1 виплатити за період з 01.02.2023 по 11.02.2023 (а.с. 20 21)
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 31.03.2023 №122 службове розслідування, призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.02.2023 №34 за фактом невиконання бойового наказу командира, вирішено вважати завершеним (а.с. 86 88).
Зі змісту наказу від 31.03.2023 №122 слідує, що за наслідками проведеного службового розслідування позивача до дисциплінарної відповідальності не притягнуто.
Пунктом 4 зазначеного наказу у зв`язку з завершенням службового розслідування наказано поновити у виконанні службових обов`язків починаючи з 00.00 годин 01.04.3023 військовослужбовців, зокрема, ОСОБА_1 .
Пунктом 5 зазначеного наказу, у зв`язку із скасуванням рішення про усунення від виконання службових обов`язків, наказано виплатити щомісячні додаткові види грошового забезпечення, на отримання яких вини втратили право у зв`язку з усуненням з урахуванням змін у розмірах грошового забезпечення військовослужбовцям, зокрема ОСОБА_1 .
Разом з тим, пунктом 10 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності від 05.04.2023 №106, у зв`язку з усуненням від виконання службових обов`язків, починаючи з 12.02.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) від 12.02.2023 №34 та продовженням службового розслідування згідно наказу від 11.03.2023 №84, премію та надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за березень 2023 наказано не виплачувати, зокрема ОСОБА_1 (а.с. 89).
Відповідно до п.1 розділу XXIX Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовцям, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або повноважень на посаді, виплачується виходячи з розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років із дня, наступного після дня усунення від виконання службових обов`язків (відсторонення від виконання службових повноважень або повноважень на посаді), і до дня повернення до виконання службових обов`язків за посадою.
У разі скасування рішення про усунення від виконання службових обов`язків, відсторонення від виконання службових повноважень або повноважень на посаді військовослужбовцям виплачуються щомісячні додаткові види грошового забезпечення, на отримання яких вони втратили право у зв`язку з усуненням (відстороненням) з урахуванням змін у розмірах грошового забезпечення.
З матеріалів справи суд вбачає, що за наслідками службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.02.2023 №34 за фактом невиконання бойового наказу командира, в діях позивача не було встановлено порушення норм Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
При цьому пунктом 5 наказу від 31.03.2023 №122, у зв`язку із скасуванням рішення про усунення від виконання службових обов`язків, наказано виплатити щомісячні додаткові види грошового забезпечення, на отримання яких вини втратили право у зв`язку з усуненням з урахуванням змін у розмірах грошового забезпечення військовослужбовцям, зокрема ОСОБА_1 .
Отже, наказ від 05.04.2023 №106, який є наказом з адміністративно-господарської діяльності в частині невиплати позивачу премії та надбавки за березень 2023 року з підстав усунення від виконання службових обов`язків, суперечить наказу від 31.03.2023 №122, який є наказом з основної діяльності.
Відтак позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування наказу від 05.04.2023 №106 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
При цьому суд звертає увагу, що вимоги суду щодо надання матеріалів службового розслідування за наслідками якого прийнято наказ від 31.03.2023 №122, відповідач не виконав. Також відповідач не надав суду наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) від 12.02.2023 №34, яким призначено вказане службове розслідування та усунуто позивача від виконання службових обов`язків, починаючи з 12.02.2023.
З довідки щодо грошового забезпечення позивача, суд вбачає, що ОСОБА_1 не було виплачено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, на отримання яких він втратив право у зв`язку з усуненням від виконання службових обов`язків з 12.02.2023 по 31.03.2023 (а.с. 28).
Під час розгляду справи відповідач також не надав суду доказів виплати позивачу щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, на отримання яких він втратив право у зв`язку з усуненням від виконання службових обов`язків з 12.02.2023 по 31.03.2023.
Враховуючи зазначене, суд також вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 : премію за старанність, розумну ініціативу сумлінне виконання службових обов`язків та особистий внесок у загальні результати служби за лютий 2023 року та березень 2023 року; надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період з 12.02.2023 по та 31.03.2023 року.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 : додаткову грошову винагороду на період дії воєнного стану, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000 грн. за період з 01.02.2023 по 05.02.2023 та з 10.02.2023 по 11.02.2023, суд зазначає наступне.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168 в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин).
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Кабінет Міністрів України постановою від 7 липня 2022 року № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168» (яка набрала чинності 19 липня 2022 року та, за пунктом 2 цієї постанови, та застосовується з 24 лютого 2022 року) затвердив низку змін до Постанови № 168, зокрема, Постанова № 168 доповнена пунктом 2-1 такого змісту: «Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».
Згідно наведених норм керівниками відповідних міністерств та державних органів визначаються порядок і умови виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн на місяць в розрахунку пропорційно часу участі військовослужбовців у бойових діях або які забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби).
Відповідно до статті 1 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-ХІІ; тут - в редакції, викладеній згідно із Законом України від 16 липня 2021 року № 1702-ІХ) бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
Суд враховує, що підстави та порядок виплати указаної додаткової винагороди вже були предметом дослідження Верховного Суду.
Аналізуючи указану норму Верховний Суд зауважував, що реалізація цитованих приписів указаної постанови вимагала визначення порядку та умов виплати такої додаткової винагороди, виходячи з того, що формулювання «а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах» є нечітким та породжує істотні труднощі у його правозастосуванні, що, насамперед, пов`язано із застосуванням сполучника «або», який має розділовий характер.
Так, у постанові від 22.11.2023 у справі № 520/690/23 Верховний Суд констатував, що «текстуальний виклад цієї частини пункту 1 Постанови № 168 має широкий зміст, що за певних умов могло б спричиняти неоднакове її розуміння та застосування, наслідком чого може бути необґрунтована невиплата військовослужбовцю додаткової винагороди або, навпаки, виплата за відсутності для цього підстав».
Відповідно до статті 8 Закону України «Про Збройні Сили України» Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством, в тому числі визначає порядок виплати грошового забезпечення (абзац другий частини четвертої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
оборони України від 07 червня 2018 року № 260, шляхом доповнення розділу І пунктом 17, відповідно до якого на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Так, з метою належного виконання пункту 1 Постанови № 168, Міністр оборони України оперативно врегулював питання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди директивами, зокрема, в окремому дорученні від 23.06.2022 № 912/з/29, яке діяло протягом спірного періоду (а.с. 150 158).
Надання таких телеграм (доручень), які є формою рішення Міністра, обов`язкового до виконання суб`єктами, підпорядкованими Міністерству оборони України, обґрунтоване особливостями правового режиму воєнного стану.
Так, в окремому дорученні від 23.06.2022 № 912/з/29 Міністр оборони визначив, що під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:
бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;
бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;
бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;
бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно- розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);
виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;
виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей;
здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;
здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.
Пунктом 3 цього окремого доручення установлено, що райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.
Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.
Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Пунктом 4 цього ж окремого доручення установлено керівникам органів військового управління, штабів угруповань військ (сил), штабів тактичних груп, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цього доручення.
У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин (установ), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з однієї військової частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням в ній терміну безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку N 2 до цього доручення.
У підставах про видання таких довідок обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.
Надати право керівникам органів керівникам органів військового управління, штабів угруповань військ (сил), штабів тактичних груп, перелік яких затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України, включати до таких довідок терміни безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах починаючи з 24.02.2022.
командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини;
керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 окремого доручення від 23.06.2022 № 912/з/29).
З наведеного слідує, що підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах є довідка керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, форма якої визначена додаткам до окремого доручення №912/з/29.
За зміст таких довідок відповідальність несе уповноважений командир (начальник), який видав відповідну довідку. Тож, якщо відрядженому військовослужбовцю видано довідку про підтвердження його участі у бойових діях або заходах, зміст та форма якої відповідають додаткам № 1, 2 окремого доручення, підписану уповноваженим командиром (начальником), то презюмується, що цей командир (начальник) перевірив та підтвердив наявність документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, визначених пунктом 3 вищевказаного окремого доручення, на підставі якого визначив терміни безпосередньої участі кожного конкретного відрядженого військовослужбовця у бойових діях або заходах у відповідності до повноважень, наданих йому абзацом 3 пункту 3 та абзацом 4 пункту 4 окремого доручення від 23.06.2022 № 912/з/29.
Зміст цих документів може ставитися під сумнів лише за наявності доказів недобросовісного чи зловмисного спотворення фіксації реальної участі конкретного військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах. Іншим випадком необхідності пошуку доказів участі військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах може бути ситуація втрати (знищення) документів військової частини (підрозділу) в умовах бойових дій, засвідчена відповідними документами.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 21 березня 2024 року у справах № 560/3159/23 та № 560/3141/23, від 11 квітня 2024 року у справі № 560/3153/23.
Також суд зазначає, що Наказом від 25.01.2023 №44 Міністерства оборони України було доповнено Порядок №260 новим розділом: «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».
Пунктом 2 розділу XXXIV Порядку №260 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:
100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;
у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;
із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;
у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;
на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);
з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;
з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;
кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);
у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;
з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.
Райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України (пункт 3 розділу XXXIV Порядку №260).
Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань (пункт 4 розділу XXXIV Порядку №260).
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців (пункт 5 розділу XXXIV Порядку №260).
Відповідно до п.8-п.9 розділу XXXIV Порядку №260, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів:
командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини;
керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до наказу командира оперативно тактичного угрупування «Соледар» від 19.10.202, вважати таким, що прибув до складу сил та засобів, які залучаються та приймають безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії) перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у складі оперативно тактичного угрупування «Соледар» у Донецькій області, з метою виконання службових (бойових, спеціальних) завдань: з 11.10.2022 військова частина НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 (а.с. 15).
Як зазначає в позові сам позивач, в у період з 01.02.2023 по 5.02.2023 та з 10.02.2023 по 11.02.2023 він приймав участь у бойових діях в районі м. Бахмут.
Зазначене також підтверджується довідкою за підписом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.04.2024 №1/05/933 (а.с. 79).
Суд зазначає, що відповідач у відзиві на позов ніяким чином не заперечував та не спростовував участь позивача у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії) у спірний період. Разом з тим, відповідач не виконав вимоги суду щодо надання документів на підставі яких була видана довідка від 21.04.2024 №1/05/933.
Враховуючи вказане, у суду відсутні підстави ставити під сумнів зміст довідки від 21.04.2024 №1/05/933.
Разом з тим, із довідки щодо грошового забезпечення позивача, суд вбачає, що ОСОБА_1 не було виплачено додаткову винагороди в розмірі до 100 000 грн передбаченої постановою КМУ №168, пропорційно днів безпосередньої участі у відповідних заходах в у період з 01.02.2023 по 5.02.2023 та з 10.02.2023 по 11.02.2023 (а.с. 28).
Відтак, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обгрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.
Як вже було встановлено судом, позивача з 12.02.2023 по 31.03.2023 було усунуто від виконання службових обов`язків.
Пунктом 14 розділу XXXIV Порядку №260 передбачено, що до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які, зокрема: усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади,- з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника), до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника).
Суд звертає увагу, що норми розділу XXXIV Порядку №260 не передбачають, що у разі скасування рішення про усунення від виконання службових обов`язків, військовослужбовцям виплачується додаткова винагорода за період усунення від виконання службових обов`язків.
Суд зазначає, що це цілком відповідає суті вказаної додаткової винагороди, правова природа якої невід`ємно пов`язана із особливим характером служби та здійсненням спеціальних завдань в умовах воєнного стану.
Оскільки позивача було усунуто від виконання службових обов`язків з 12.02.2023 по 31.03.2023, відповідно він не виконував та не міг виконувати (не приймав участі) спеціальних (бойових) завдань, передбачених Постановою №168 протягом вказаного періоду.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним бездіяльність та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 28.02.2023 №34 в частині, що стосується ОСОБА_1 .
Визнати протиправними та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.03.2023 N 66 в частині, що стосується ОСОБА_1 .
Визнати протиправними та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.03.2023 N 68 у частині, що стосується ОСОБА_1 ;
Визнати протиправними та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності від 05.04.2023 №106 у частині, що стосується ОСОБА_1 ;
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 з 01.02.2023 по 05.02.2023 та з 10.02.2023 по 11.02.2023 додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП НОМЕР_4 ) грошове забезпечення, нарахування та виплата якого була призупинена наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 28.02.2023 №34.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП НОМЕР_4 ) премію за старанність, розумну ініціативу сумлінне виконання службових обов`язків та особистий внесок у загальні результати служби за лютий 2023 року та березень 2023 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП НОМЕР_4 ) надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період з 12.02.2023 по 28.02.2023 та березень 2023 року;
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП НОМЕР_4 ) додаткову грошову винагороду на період дії воєнного стану, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, за період з 01.02.2023 по 05.02.2023 та з 10.02.2023 по 11.02.2023.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек