Справа № 260/2533/24
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 вересня 2024 року

м. Київ

справа №260/2533/24

адміністративне провадження № К/990/30701/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Соколова В. М., суддів: Білак М. В., Губської О. А. перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2024 року у справі №260/2533/24 за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування наказів, визнання протиправним та скасування акту службового розслідування, визнання протиправними дій та бездіяльності,

УСТАНОВИВ:

18 квітня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:

1) визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 04 березня 2022 року № 9 (п.2.103.2.104) про включення його до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначення солдата запаса водієм 1 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 ;

2) визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 14 червня 2022 року № 88 (п.2.262) про прийняття його з 14 червня 2022 року посади і виконання службових обов`язків за посадою;

3) визнати протиправним та скасувати акт службового розслідування від 19 жовтня 2022 року за фактом самовільного залишення військової частини ОСОБА_2 , затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 ;

4) Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 28 жовтня 2022 року № 348 про завершення проведення службового розслідування щодо самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_2 ;

5) визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо призову ОСОБА_2 під час мобілізації як солдата;

6) визнати неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині не прийняття рішення про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час ОСОБА_2 станом на 04 березня 2022 року.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року в задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку звернення до суду відмовлено, а позовну заяву повернуто позивачеві.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року залишено без змін.

Не погодившись із оскаржуваними судовими рішеннями, представник позивача звернувся до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» з касаційною скаргою.

У зв`язку з перебуванням у відрядженні члена судової колегії - судді Верховного Суду Губської О. А. у період з 18 серпня 2024 року по 23 серпня 2024 року (наказ від 13 серпня 2024 року №20-в) та у відпустці у період з 26 серпня 2024 року по 30 серпня 2024 року (наказ від 16 серпня 2024 року №471/0/51-24), питання про відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою вирішується в перший день після виходу судді з відпустки.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 328 КАС України встановлено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Так, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пункті 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4 (відмови у відкритті провадження у справі), 12 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з пропуском передбаченого місячного строку звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частини другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина 5 статті 122 КАС України).

В свою чергу публічною службою в розумінні пункту 17 частини першої статті 4 КАС України, є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з нормами частини 6 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Суди виходили з того, що проходження військової служби за призовом під час мобілізації є публічною службою в розумінні норм КАС України.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року позовна заява була залишена без руху, оскільки встановлено пропуск строку звернення до суду з цим позовом та запропоновано подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, із зазначенням поважних підстав пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження таких підстав

На виконання вищезазначеної ухвали, 30 квітня 2024 року до суду надійшла заява позивача про поновлення строку звернення до суду.

Судами встановлено, що з даним позовом позивач звернувся більше ніж через рік - 18 квітня 2024 року, тобто з пропуском встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Суди виходили з того, що починаючи з 04 березня 2022 року позивач перебуває на військовій службі, відтак про оскаржувані дії щодо призову був обізнаний з березня 2022 року.

Крім того, позивач, будучи обізнаним щодо його призову на військову службу під час мобілізації мав право на ознайомлення з оскарженими наказами військової частини від 04 березня 2022 року № 9 про включення його до списків особового складу та від 14 червня 2022 року про прийняття посади, проте доказів на підтвердження такого звернення суду не надав.

Судами обгрунтовано відхилили посилання позивача на виписку з медичної № 465 з ТОВ "Медичний центр "Діамед" про перебування на стаціонарному лікуванні з 02 травня 2022 року по 03 травня 2022 року, виписне епікризом з медичної карти стаціонарного хворого №1974/365 від 01 серпня 2022 року про перебування на стаціонарному лікуванні з22 липня 2022 року по 01 серпня 2022 року, виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 1401 про перебування на стаціонарному лікуванні з 08 вересня 2022 року по 21 вересня 2022 року, виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 10256 про перебування на стаціонарному лікуванні з 26 червня 2023 року по 28 червня 2023 року, виписку із медичної карти амбулаторного хворого від 03 липня 2023 року про перебував на амбулаторному лікуванні з 10 липня 2023 року по 24 липня 2023 року, виписку із медичної карти амбулаторного хворого від 11 жовтня 2023 року про перебування на амбулаторному лікуванні з 28 вересня 2023 року по 11 жовтня 2023 року, оскільки позивачем не обґрунтовано, яким чином вказані обставини могли перешкодити йому в своєчасному зверненні до суду із вказаним позовом.

Судами слушно зауважено, що до заяви не додано жодного доказу на підтвердження обставин, які б перешкоджали позивачеві у період з жовтня 2022 року по травень 2023 року та після 11 жовтня 2023 року звернутися до суду з даним позовом.

Окрім того, суди не взяли до уваги доводи щодо решти медичної документації на яку посилається позивач, оскільки вона свідчить виключно про звернення за медичною допомогою та проходження обстеження (у тому числі й цивільних медичних закладах), що не може бути визнано поважною підставою для поновлення строку звернення у даній справі.

Щодо посилань позивача на проходження військової служби та перебування у військовій частині, суди зазначили про те, що доказів на підтвердження вищевказаної обставини не подано. Натомість, до позовної заяви додано копію наказу командира військової частини від 19 жовтня 2022 року № 331 про призначення службового розслідування щодо самовільного залишення позивачем військової частини та копію акту від 28 жовтня 2022 року № 348 про завершення службового розслідування за вказаним фактом, згідно яких встановлено самовільне залишення позивачем військової частини, починаючи з 19 жовтня 2022 року.

Також суди відхили аргументи позивача про постійне перебування останнього в розташуванні військової частини та проходження спеціального навчання, оскільки з матеріалів справи встановлено, що позивач вільно переміщувався за межами військової частини, про що свідчать медичні документи, зокрема й "Української спортивної клініки", яка знаходиться у м. Винники, Львівської області (виписка із медичної карти амбулаторного хворого від 11 жовтня 2023 року).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2024 року, позовну заяву повернуто позивачеві.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Суди попередніх інстанції дійшли висновку, що відсуті підстави для поновлення пропущеного строку, оскільки наведені скаржником обставини, якими обґрунтовано поважність причин пропуску строку звернення з позовною заявою не пов`язані з об`єктивними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду.

Ураховуючи, що доводи касаційної скарги не виправдовують порушення позивачем процесуальних строків, встановлених законом, для реалізації права звернення до суду, та не свідчать про поважність причин пропуску цього строку, Верховний Суд дійшов до висновку, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для повернення позовної заяви, передбачених статтею 169 КАС України, ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції та встановлених ним обставин не спростовують і не дають підстав вважати, що судами попередніх інстанції неправильно застосовано норми процесуального права під час постановлення оскаржуваних рішень.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2024 року у справі №260/2533/24 за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування наказів, визнання протиправним та скасування акту службового розслідування, визнання протиправними дій та бездіяльності.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. М. Соколов

Судді М. В. Білак

О. А. Губська