Справа № 120/4563/24
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 вересня 2024 р. Справа № 120/4563/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Керівника Гайсинської окружної прокуратури в інтересах держави до Чечельницької селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд звернувся з адміністративним позовом Керівник Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави (далі позивач) до Чечельницької селищної ради (далі відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на протиправну бездіяльність відповідача щодо ненабуття права власності на внутрішньогосподарську меліоративну систему колишньої Бондурівської сільської ради, у вигляді зрошувальної мережі довжиною 2,81 км (трубопроводи, км, закрита колекторна мережа, км) - 1 шт.

З метою зобов`язання відповідача вчинити дії, спрямовані на набуття права власності на внутрішньогосподарську меліоративну систему колишньої Бондурівської сільської ради, у вигляді зрошувальної мережі довжиною 2,81 км (трубопроводи, км, закрита колекторна мережа, км) - 1 шт, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 15.04.2024 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання заяв по суті.

29.04.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує позовні вимоги та просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач вказав, що частиною 1 статті 328 ЦКУ визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Однак, дані приписи цивільного законодавства жодним чином не встановлюють обов`язку органів місцевого самоврядування в певний строк звернутись з такою заявою про реєстрацію права власності на внутрішньогосподарські меліоративні системи та не встановлюють критеріїв та способів перевірки, чи є такий строк порушеним.

Оскільки, строк на звернення до реєстратора не визначений, то і порушити його неможливо. А відсутність в переліку обов`язків органів місцевого самоврядування звернутись за державною реєстрацією права власності на меліоративні системи призводить до висновку, що дані дії є не обов`язком, а правом органу місцевого самоврядування.

Відтак, відповідач зазначив, що встановити з позовної заяви, в чому саме полягає порушення з боку відповідача, якими приписами законодавства передбачено вчинення дій та їх порядок (в тому числі, строк) вчинення, які нібито мав вчинити відповідач, та в чому полягає державний інтерес в даному випадку встановити неможливо.

Разом з цим, відповідач зауважив, що станом на дату розгляду даного позову спеціальні закони України, які б визначали порядок набуття і реалізації права власності та правовий режим спільної власності на об`єкти інженерної інфраструктури міжгосподарських меліоративних систем - відсутні.

Також, відповідач зазначив, що на підтвердження позовних вимог позивачем надано Акт приймання-передачі комісії, утвореної відповідно до Розпорядження Гайсинської районної державної адміністрації № 298 від 19.12.2003 року. Однак, такий Акт не містять навіть дати його складення, що унеможливлює ідентифікацію даного документу як достовірного.

Відповідач вважає, що такий Акт не може вважатись документами, що засвідчують факт передачі внутрішньогосподарських меліоративних мереж з об`єктами інженерної інфраструктури у комунальну власність, оскільки, документом, що засвідчує факт приймання в комунальну власність будь-якого майна може бути тільки рішення відповідної місцевої ради - а таких рішень Позивачем не надано. Також, до Акту не додана проектно-кошторисна документація, що свідчить про неможливість належної експлуатації в такому вигляді даних меліоративних систем.

З моменту видання розпорядження Гайсинської районної державної адміністрації № 298 від 19.12.2003 року минуло більше 20 років, протягом яких, майно, яке частково описано в Акті приймання-передачі, по суті ніким не використовувалось та не перебувало ні в кого на балансі. Майно могло бути зруйноване, пошкоджене, змінене до непізнаваності, а його місце розташування в Актах не зазначене.

Відповідач вказав, що позивачем взагалі не аргументовано в інтересах держави в особі якого органу діють органи прокуратури, та не визначена наявність такого органу державної влади/органу місцевого самоврядування в цілому, а також яким актом передбачені такі функції зазначених органів державної влади/місцевого самоврядування, нібито невиконання яких є підставою для подання позову.

07.05.2024 представник позивача подав відповідь на відзив, у якому спростовує доводи відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву, та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

16.05.2024 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, у яких дублює мотиви, зазначені у відзиві, та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Враховуючи, що розгляд справи по суті розпочався, інших заяв і документів не надходило, а визначений строк для їх подання закінчився, клопотань щодо продовження процесуального строку не надходило, відтак суд розглядає справу в письмовому провадженні за наявними в ній доказами.

Суд, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, встановив наступне.

Гайсинською окружною прокуратурою за результатами розгляду інформації Басейнового управління водних ресурсів річки Південний Буг, яка надійшла на електронну адресу Гайсинської окружної прокуратури 13.03.2024 № 453/05 установлено, що згідно з актом прийому-передачі Бондурівської сільської ради (нині Чечельницька територіальна громада) 19.12.2003 передано внутрішньогосподарську меліоративну мережу з об`єктами інженерної інфраструктури (протяжність 2,815 км) (а.с. 18-19).

Відповідно до п. 4 акту приймання-передачі, вартість переданих Бондурівській сільській раді Гайсинського району основних фондів внутрішньогосподарської меліоративної системи становить 130,156 тис. грн (початкова вартість) та 26,03 тис. грн (залишкова вартість).

06.06.2023 комісією, утвореною на підставі розпорядження голови Чечельницької селищної ради № 26 від 05.06.2023 "Про створення комісії" з метою проведення обліку майна, яке знаходиться на території Чечельницької селищної ради, здійснено виїзд у старостинський округ с. Бондурівка Гайсинського району Вінницької області, за результатами огляду виявлено ознаки можливої присутності меліоративної системи, про що складено комісією відповідний акт (а.с. 27-29).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 707-р "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Вінницької області" до складу Чечельницької селищної ради увійшла територія Бондурівської сільської ради (а.с. 30-40).

21.02.2024 Гайсинська окружна прокуратура звернулася до Чечельницької селищної ради із проханням надати інформацію чи проводилися Чечельницькою селищною радою Гайсинського району Вінницької області заходи щодо взяття на баланс з подальшим оформленням права власності на зазначені вище внутрішньогосподарські меліоративні мережі з об`єктами інженерної інфраструктури, із одночасним наданням належним чином засвідчених копій наявних документів (а.с. 20-21).

У відповідь Чечельницька селищна рада листом від 26.02.2024 повідомила, що за інформацією, зазначеною у запиті, 19.12.2023 відповідно до акту прийому-передачі Бондурівською сільською радою Чечельницького району Вінницької області (нині відповідний старостинський округ Гайсинського району), був переданий зазначений трубопровід.

Однак, за інформацією старости зазначеного старостинського округу, колишньою сільською радою згаданий об`єкт не був взятий на баланс, а тому не був облікований, як комунальне майно.

При підписанні актів прийому-передачі майна з Бондурівською сільською радою, 19.12.2003 даний об`єкт в цьому акті зазначений не був і, як наслідок, в подальшому не був переданий на баланс Чечельницькій селищній раді.

Створеною комісією здійснено виїзд у старостинський округ села Бондурівка Гайсинського району Вінницької області, за результатами візуального огляду виявлено ознаки можливої присутності встановленої меліоративної системи, про що складений відповідний акт.

На підставі вищевикладеного та у зв`язку з відсутністю у Чечельницькій селищній раді будь-яких підтверджуючих документів на наведений у запиті об`єкт, селищною радою неможливо взяти на баланс з подальшим оформленням права власності та проведення реєстрації прав на згадану внутрішньогосподарську меліоративну мережу з об`єктами інженерної інфраструктури (а.с. 22-23).

Вважаючи протиправною бездіяльність Чечельницької селищної ради, яка полягає у невжитті дій, спрямованих на набуття права власності на внутрішньогосподарську меліоративну систему колишньої Бондурівської сільської ради, у вигляді зрошувальної мережі довжиною 2,81 км, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 121 Конституції України на органи прокуратури покладено функції представництва інтересів громадян і держави в судах у випадках визначених законом.

Згідно зі статтею 131-1 Конституції України прокуратура здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

У частинах третій та четвертій статті 53 КАС України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Отже, реалізація прокурором права на подання позову в інтересах держави потребує обґрунтування, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Правовий статус прокурора визначено Конституцією України та Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон №1697-VII).

Згідно з частиною третьою статті 23 Закону №1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (частини четверта стаття 23 вказаного вище Закону).

Зі змісту частини третьої статті 23 Закону №1697-VII слідує, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Перший випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Проте підстави представництва інтересів держави прокуратурою в цих двох випадках істотно відрізняються.

Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, та які є підставами для звернення прокурора до суду.

Така правова позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13.02.2019 в справі № 826/13768/16.

Як встановлено судом, спір у цій справі виник з підстав протиправної, на думку прокурора, бездіяльності Чечельницької селищної ради щодо не набуття права власності на внутрішньогосподарську меліоративну систему колишньої Бондурівської сільської ради, у вигляді зрошувальної мережі довжиною 2,81 км (трубопроводи, км, закрита колекторна мережа, км) - 1 шт.

Як зазначає прокурор, відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно створює передумови для зловживань щодо розпорядження зазначеним нерухомим майном, ризики безпідставного вибуття останнього з власності територіальної громади, інтереси якої селищна рада представляє, що може призвести до негативних наслідків та порушення прав громади, тим самим порушує законодавчо встановлений порядок набуття й подальшої реалізації права власності та, відповідно, інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною майна територіальної громади, що є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом звернення до суду з позовною заявою.

Так, з урахуванням вищенаведених правових приписів, суд звертає увагу, що аналіз чинного законодавства дає підстави дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави (а не конкретного суб`єкта владних повноважень) у разі порушення або загрози порушення таких інтересів.

"Інтереси держави" є оціночним поняттям, а тому прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

В даному ж випадку звернення прокурора до суду з відповідним позовом спрямовується ним з метою задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання користування комунальним майном без правовстановлюючих документів. При цьому орган, який не вживає відповідних заходів щодо оформлення права власності на комунальне майно, є орган місцевого самоврядування Чечельницька селищна рада, до сфери відання якого і відноситься вирішення даного питання.

Прокурор у позовній заяві зазначив, що у даному випадку відсутній державний орган, який уповноважений здійснювати представництво інтересів держави у спірних правовідносинах, оскільки такий орган Чечельницька селищна рада у спірній ситуації є відповідачем. Відтак звернення прокурора до суду з цим позовом здійснюється з метою захисту інтересів держави у сфері комунальної власності.

Таким чином оцінивши наведені у позовній заяві доводи прокурора на підтримку підстав звернення до адміністративного суду, суд доходить висновку, що керівник Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області, реалізовуючи свої представницькі повноваження, в достатньому обсязі обґрунтував в чому саме полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та передбачені законом підстави для звернення до суду з цією позовною заявою.

Отже, прокурор правомірно та за наявності відповідних підстав звернувся до адміністративного суду з позовом для забезпечення представництва в суді законних інтересів держави.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог по суті, суд керується такими мотивами.

Положенням ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.97 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР) встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону № 280/97-ВР матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Статтею 26 Закону № 280/97-ВР вказано, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад, до яких віднесено розпорядження комунальним майном територіальних громад та інше.

Відповідно до ст. 29 Закону № 280/97-ВР, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону № 280/97-ВР територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Частиною 2 ст. 60 Закону № 280/97-ВР підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону № 280/97-ВР органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом (ч. 8 ст. 60 Закону № 280/97-ВР).

Отже органом, уповноваженим управляти комунальним майном, яке знаходиться на території колишньої Бондурівської сільської ради на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в суді є Чечельницька селищна рада.

Відповідно до ч. 8 ст. 31 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14.02.1992 № 2114-XII (далі Закон № 2114-XII) об`єкти соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарські меліоративні системи підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників, підлягають безоплатній передачі до комунальної власності в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм безоплатної передачі у комунальну власність об`єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників визначає Порядок безоплатної передачі у комунальну власність об`єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 серпня 2003 №1253 (далі - Порядок №1253).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1253, об`єктами передачі згідно з цим Порядком, зокрема, є: внутрішньогосподарські меліоративні системи - внутрішньогосподарська меліоративна мережа з об`єктами інженерної інфраструктури, що не підлягали паюванню в процесі реформування колективних сільськогосподарських підприємств.

Відповідно до п. 3 Порядку №1253, рішення про передачу об`єктів соціальної сфери та житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, приймається відповідною сільською, селищною, міською радою, а внутрішньогосподарської меліоративної системи, які передаються у спільну власність територіальних громад, - районною, якщо об`єкт знаходиться в межах території району, або обласною радою, якщо об`єкт знаходиться в межах території двох і більше районів.

Згідно із п. 5 Порядку №1253, передача здійснюється за рішенням комісії з питань передачі об`єктів у комунальну власність (далі - комісія). Утворює комісію і призначає її голову виконавчий орган відповідної сільської, селищної, міської ради, а стосовно передачі внутрішньогосподарських меліоративних систем - відповідно районна або обласна державна адміністрація.

Технічний стан об`єкта визначає комісія на підставі обстеження, а у разі потреби - і висновків експерта, яка встановлює відповідність фізичного зносу даним бухгалтерського обліку.

Вартість об`єктів визначається за їх балансовою вартістю, а об`єктів незавершеного будівництва - відповідно до законодавства з питань оцінки об`єктів приватизації.

Відповідно до п. 7 Порядку №1253 передача оформляється актом приймання-передачі за формою згідно з додатком до цього Порядку. Акт складається у чотирьох примірниках та підписується головою і членами комісії.

Право власності на об`єкт передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі.

Згідно з пунктом 9 Порядку, орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня підписання акта приймання-передачі повідомляє про приймання-передачу об`єктів органи державної статистики, державної податкової служби, фінансові органи. У цей же строк орган місцевого самоврядування зобов`язаний закріпити своїм рішенням зазначені об`єкти за відповідним підприємством (організацією) на праві повного господарського відання (оперативного управління).

Відповідно до матеріалів справи Чечельницькою селищною радою, як правонаступником Бондурівської сільської ради право власності на внутрішньогосподарську меліоративну систему не реєструвалося.

З приводу доводів відповідача, що Акт не відповідає формі Порядку, оскільки в ньому відсутня дата з якою пов`язується набуття права на ці об`єкти, то суд їх відхиляє з огляду на те, що рішення про передачу внутрішньогосподарської меліоративної системи, які передаються у власність територіальних громад, приймається відповідною районною радою (п. 3 Порядку №1253).

Факт передачі внутрішньогосподарських меліоративних систем здійснюється за рішенням комісії з питань передачі об`єктів у комунальну власність, яка утворюється і призначається районною державною адміністрацією (п. 5 Порядку №1253).

За обставин справи передача внутрішньогосподарської меліоративної системи здійснювалася комісією, утвореною відповідно до розпорядження держадміністрації від 19.12.2003 № 298 по Чечельницькому району у складі голови комісії, першого заступника голови райдержадміністрації; членів комісії - начальника управління с/г і продовольства, начальника Бершадської дільниці ТУМС, державного інспектора охорони навколишнього середовища, головного архітектора району, начальника районного відділу земельних ресурсів.

Із вказаного акту встановлено, що комісією проведено обстеження меліоративної системи, за наслідками якого установлено її наявність, зазначений її технічний стан та здійснена передача внутрішньогосподарської меліоративної систем Бондурівській сільській раді.

Те, що відповідними органом місцевого самоврядування не виконані вимоги Порядку щодо повідомлення про приймання-передачу об`єкта відповідних органів, а також його закріплення за відповідним підприємством (організацією) на праві повного господарського відання (оперативного управління) не звільняє від обов`язку оформити право власності внутрішньогосподарських меліоративних систем.

Статтями 316, 317, 319 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Статтею 182 ЦК України вказано, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, до яких належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч. 1 ст. 181 ЦК України), обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 5 Закону № 1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства, та оскільки Чечельницька селищна рада є органом уповноваженим здійснювати управління комунальним майном, то саме на неї покладено обов`язок по вжиттю заходів, спрямованих на оформлення та державну реєстрацію права власності на внутрішньогосподарську меліоративну мережу на території колишньої Бондурівської сільської ради (правонаступником якої є відповідач).

Щодо доводів відповідача, що документом, який засвідчує факт приймання в комунальну власність будь-якого майна може бути лише рішення відповідної місцевої ради, а не акт приймання-передачі, то суд зазначає, що відповідно до Порядку №1253, передача оформляється актом приймання-передачі за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Форма Акту відповідає додатку до Порядку, містить підписи всіх членів комісії, скраплених печаткою, прізвище ініціали та підписи особи, що передала майно, прізвище ініціали та підписи посадових осіб органів місцевого самоврядування, скріплених печаткою сільських рад.

Так, даний Акт не містять дати його підписання, проте такий недолік не змінює факту передачі цього об`єкту у власність сільській рад та не робить його нікчемним.

В той же час, Чечельницька селищна рада, як суб`єкт права комунальної власності, що здійснює від імені та в інтересах територіальної громади відповідні права щодо володіння та розпорядження комунальним майном, не здійснювала жодних дій щодо оформлення та державної реєстрації права власності на внутрішньогосподарську меліоративну систему, що свідчить про бездіяльність відповідача, яку слід визнати протиправною.

Крім того, суд вважає обґрунтованими твердження прокурора про те, що відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно створює передумови для зловживань щодо розпорядження зазначеним нерухомим майном, ризики безпідставного вибуття останнього з власності територіальної громади, інтереси якої рада представляє, що може призвести до негативних наслідків та порушення прав громади, тим самим порушує законодавчо встановлений порядок набуття й подальшої реалізації права власності та, відповідно, інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною майна територіальної громади.

Визначаючись щодо обов`язку Чечельницької селищної ради вчинити дії, спрямовані на оформлення права власності на внутрішньогосподарську меліоративну систему колишньої Бондурівської сільської ради, то суд вважає, що такі дії відповідач має вчинити щодо об`єкту, що визначений в Акті приймання-передачі, який передається раді.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для деталізованого окреслення в судовому рішенні характеристики об`єкту, оскільки при вчиненні дій, спрямованих на набуття права власності, вказані показники можуть змінюватися в залежності від технічного та інженерного стану цього об`єкту, її складових та цілісності.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість вимог прокурора, оцінивши надані ним докази та докази відповідача, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду справи не залучались свідки та не проводились експертизи, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Керівника Гайсинської окружної прокуратури, заявлений в інтересах держави, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Чечельницької селищної ради щодо не набуття права власності на внутрішньогосподарську меліоративну систему колишньої Бондурівської сільської ради, у вигляді зрошувальної мережі.

Зобов`язати Чечельницьку селищну раду вчинити дії, спрямовані на набуття права власності на внутрішньогосподарську меліоративну систему колишньої Бондурівської сільської ради, у вигляді зрошувальної мережі, переданої згідно із Актом приймання-передачі комісією, утвореною відповідно до розпорядження від 19.12.2003 № 298

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Керівник Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області (код ЄДРПОУ - 02909909, вул. Волонтерів, буд. 15А, м. Гайсин, Вінницька область, 23700);

Відповідач: Чечельницька селищна рада Гайсинського району Вінницької області (код ЄДРПОУ - 04326247, вул. Героїв Майдану, 36, смт. Чечельник, Гайсинський район, Вінницька область, 24800).

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна