Справа № 620/6048/24
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №620/6048/24 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Клопот С.Л., Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Карпушової О.В., Файдюка В.В.,

при секретарі Литвин С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року по справі за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов та вимогу державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі по тексту - відповідач) в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови у виконавчому провадженні № 73110961:

- від 20.10.2023 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження;

- від 20.10.2023 року про стягнення виконавчого збору;

- від 07.12.2023 року вимогу державного виконавця;

- від 06.02.2024 року про накладення штрафу.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у задоволенні зазначеного позов у відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі, зокрема, неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання (п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст.313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не перешкоджає слухання справи.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати, а позов залишити без розгляду, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 20.10.2023 на виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов виконавчий лист Чернігівського окружного адміністративного суду № 620/4410/23 від 10.10.2023 про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) направити до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України) інформацію про участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 01.08.2022 по 09.08.2022, з 23.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022 за формою, наведеною у додатку 2 до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168», а також наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України № 628/8/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168».

20.10.2023, на підставі заяви стягувача, Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 73110961.

Також, 20.10.2023 виконавчим органом винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, на підставі ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі по тексту - оскаржувана постанова №1).

Також, 20.10.2023 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про стягнення виконавчого збору, у відповідності до частини 4 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - оскаржувана постанова №2).

Листом № 14/10179-23-Вих від 01.11.2023 ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) повідомив Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що 25.10.2023 представником боржника подано апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.08.2023 № 620/4410/23.

Одночасно боржником повідомлено, що у випадку коли судом апеляційної інстанції рішення Чернігівського окружного адміністративного суду № 620/4410/23 буде залишено без змін боржник дане рішення суду виконає у добровільному порядку (а.с.9-10).

07.12.2023 боржнику направлено вимогу державного виконавця, згідно якої боржника зобов`язано виконати рішення суду в повному обсязі, устрок до 15.12.2023 та надіслати на адресу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції підтверджуючі документи виконання рішення №620/4410/23, згідно виконавчого документа. Сплатити кошти виконавчого збору у сумі 26800,00 грн згідно постанови від 20.10.2023 та витрати виконавчого провадження у сумі 258,36 грн згідно постанови від 20.10.2023 (далі по тексту - оскаржувана вимога).

06.02.2024 постановою державного виконавця на боржника накладено штраф у розмірі 5100 грн., у зв`язку з невиконанням вимоги державного виконавця від 07.12.2023 року та тим, що 27.11.2023 ухвалою ШААС у справі № 620/4410/23 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_3 залишено без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2023 року - без змін (далі по тексту - оскаржувана постанова №3).

Листом від 08.04.2024 № 10/3368-24-Вих боржник повідомив виконавчий орган про фактичне повне виконання рішення суду, додав в якості доказів копію листа 15.02.2024 за вих. № 10/1398-24-Вих до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України) щодо направлення інформації про участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Тобто, рішення суду було виконане ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) 08.04.2024.

10.04.2024 виконавче провадження завершено, на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач, вважаючи оскаржувані постанови та вимогу державного виконавця протиправними та такими, що підлягають скасуванню звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Під час звернення до суду у позовній заяві ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) заявлено про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

В якості поважності причин пропуску строку, позивачем зазначено, що вперше позовна заява отримана судом першої інстанції 04.03.2024 року.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з моменту отримання копії даної ухвали суду.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 року позовну заяву повернуто ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ).

Суд першої інстанції ухвалою від 14.06.2024 року прийнято справу до свого провадження та відкрито провадження по даній справі.

Питання про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом поважними та поновлення вказаного строку, судом першої інстанції не вирішувалося.

Дослідивши матеріали справи, доводи сторін та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 підкреслив значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

У цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначав, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Правовими положеннями ч. 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 287 КАС України (в редакції чинній на момент подання позовної заяви) передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, відповідно до ч.1 учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду, зокрема:

1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

З супровідного листа Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20.10.2023 року вбачається, що відповідачем направлено на адресу позивача оскаржувані постанови від 20.10.2023 року по виконавчому провадженню №73110961 (а.с.12).

Згідно листа № 14/10179-23- Вих від 01.11.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), станом на 27.10.2023 року, було достеменно відомо про наявність оскаржуваних постанов від 20.10.2023 року та відкриття виконавчого провадження №73110961 (а.с.56).

Крім того, в позовній заяві позивач зазначає, що про існування оскаржуваної вимоги державного виконавця від 07.12.2023 року, останньому стало відомо 18.12.2023 року, а про винесення виконавчим органом оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 06.02.2024 року позивачу стало відомо 16.02.2024 року.

Натомість з позовною заявою ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до суду 23.04.2024 року, що підтверджується штампом на конверті, який міститься в матеріалах справи (а.с.25), тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, який визначений правовими положеннями адміністративного судочинства.

Зазначене апелянтом не заперечувалося та не спростовано, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час розгляду в суді апеляційної інстанції.

Частиною 1 статті 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Також пунктом 8 ч. 1 ст. 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними вище правовими нормами передбачено, що адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, чи є поважними підстави пропуску цього строку. Якщо ж вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду є не поважними, то суд зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Отже, строк повинен бути пропущений виключно з поважних причин.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, вирішальним у визначенні строків звернення до адміністративного суду є встановлення фактів, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.

Звернення до суду з позовом є способом реалізації права на захист порушених прав і свобод особи, які така особа вважає порушеними у зв`язку з виникненням певних обставин, що впливають на її права. Отже, початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме з виникненням оспорюваних правовідносин, тобто предметом позовних вимог та часом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про такі обставини, адже наслідки для особи настають незалежно від підстав, за яких прийнято оскаржуваний акт індивідуальної дії, а з моменту прийняття такого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі № 1.380.2019.002233.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з цим позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) просив визнати протиправними та скасувати постанови від 20.10.2023 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; від 20.10.2023 року про стягнення виконавчого збору; від 07.12.2023 року вимогу державного виконавця та від 06.02.2024 року про накладення штрафу, винесені в рамках виконавчого провадження №73110961.

Між тим, зверненню з даним позовом передувало подання до Чернігівського окружного адміністративного суду 04.03.2024 року (як зазначає позивач в позові) вперше позовної заяви, яку ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 року повернуто ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ).

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що звернення 04.03.2024 року позивача з позовною заявою також було з пропуском строку, який з урахуванням особливості категорії даних справи визначено - 10 днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Єдиною підставою, на яку посилався позивач в позовній заяві для поновлення строку подання позовної заяви, це - повернення позовної заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 року.

Позивач вважає, що вказані обставини є поважними причинами пропуску строку для подання позовної заяви.

Дослідивши вказані доводи позивача та обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вони не можуть бути прийняті судом, оскільки вказані обставини не можна віднести до ряду поважних причин, а чинне законодавство не передбачає такої підстави як поновлення строку звернення до суду з позовною заявою, яка має особливості провадження відповідно до норм КАС України, як повернення позовної заяви.

У свою чергу, позивачем не обґрунтовано та не надано жодного належного доказу, що унеможливило останнього подати позовну заяву у встановлений адміністративним судочинством десятиденний термін.

Отже, дослідивши обставини справи та заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про поновлення строку звернення з позовною заявою (у позовній заяві), колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність причини пропуску строку звернення до суду з позовною заявою.

Наведені ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) підстави для поновлення строку звернення до суду з позовною заявою є неповажними, оскільки це є лише недоліками роботи в організації представництва інтересів останнього у судах, що не може бути поважною причиною для поновлення строку звернення до суду з позовною заявою, яка має особливості провадження та відноситься до категорії термінових справ.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції помилково не надав оцінку даним обставинам, зокрема, пропуску позивачем звернення до суду з даним позовом, адже у даному випадку, наявні правові підстави для залишення без розгляду адміністративного позову, у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду без поважних на те причин.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. ЄСПЛ зауважує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли б бути ущемлені у разі, якщо було б передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, пункт 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, пункт 51).

Отже, з огляду на вищезазначене, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку про наявність правових підстав для залишення адміністративного позову ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов і вимоги державного виконавця без розгляду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що даний позов про визнання протиправними та скасування постанов і вимоги державного виконавця, винесені в рамках виконавчого провадження № 73110961, підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 123, 238, 242, 308, 310, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов та вимогу державного виконавця - залишити без розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: О.В. Карпушова

В.В. Файдюк

Повний текст виготовлено 03.09.2024 року