Справа № 440/14459/23
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 р.Справа № 440/14459/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Афанасьєвої К.Р.

представника позивача Солошенко Л.Є.

представника відповідача Білька В.В.

представника відповідача Сиромятнікова В.В.

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.05.2024, головуючий суддя І інстанції: Т.С. Канигіна, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 29.05.24 року по справі № 440/14459/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області , Харківського національного університету внутрішніх справ

про скасування наказів, поновлення на службі, стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Харківського національного університету внутрішніх справ про скасування наказів, поновлення на службі, стягнення, а саме просить (з урахуванням уточнень позовних вимог від 09.12.2023 /а.с.149, 154, том 1/ та промови у судових дебатів):

- скасувати пункт 2 наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області №1546 від 21.08.2023 "Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності";

- скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області №430 о/с від 23.08.2023 "По особовому складу" про звільнення зі служби в поліції рядового поліції ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді рядового поліції ізолятора тимчасового тримання №5 Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 24.08.2023;

- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу до дня постановлення судового рішення;

- скасувати наказ №402 о/с від 23.08.2023, що виданий Харківським Національним Університетом Внутрішніх Справ "По особовому складу", згідно з яким поліцейського ізолятора тимчасового тримання №5 Головного управління Національної поліції в Полтавській області рядового поліції ОСОБА_1 відраховано зі складу слухачів первинної професійної підготовки Сумського центру первинної професійної підготовки "Академія поліції" (м.Суми) Сумської філії ХНУВС на підставі пункту 6.8 розділу III Положення про організацію первинної професійної підготовки поліцейських, яких вперше прийнято на службу в поліції, затвердженого наказом МВС України від 16.02.2016 №105;

- поновити ОСОБА_1 в складі слухачів первинної професійної підготовки Сумського центру первинної професійної підготовки "Академія поліції" (м.Суми) Сумської філії ХНУВС з 24.08.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що наказ №430 о/с від 23.08.2023 прийнятий необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); упереджено; недобросовісно; не розсудливо, без дотриманням принципу рівності перед законом, дискримінаційно, з обмеженням права позивача знати про такий наказ та оспорити його; без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), тобто без врахування того, що провина позивача не доведена; звільнення позивача відбулось в порушення умов укладеного контракту; Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області не враховано того, що у неї на утриманні знаходиться малолітня дитина, а саме: син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини та копією свідоцтва про шлюб; без урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення (оскільки з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивач не була ознайомлена та була позбавлена можливості його оспорити).

Позивач зазначила, що наказ №430 о/с від 23.08.2023 про звільнення зі служби в поліції прийнятий без врахування обставин, ступеню вини позивача та й взагалі наявності в її діях порушення службової дисципліни, оскільки мотиви та висновки службового розслідування про звільнення позивача зі служби є такими, що не підтверджені жодними доказами, є упередженими та порушують вимоги, встановлені статтею 62 Конституції України.

У позовній заяві, зокрема, наведені такі пояснення: коли ОСОБА_3 підійшов до володіння з його титульної сторони, тобто з городу, де знаходиться, у тому числі теплиця, він, опікуючись дитиною, повісив барсетку на двері теплиці і поніс сина у двір, де зайшла сусідка, яка бере у них молоко, почав з нею розмовляти і в цей час пройшла позивач та попросила приглянути ще й за племінником та кудись пішла. Він, у свою чергу, перебував у дворі із сусідкою та розмовляв, коли до двору прийшов ОСОБА_4 , якому ОСОБА_3 віддав барсетку, той пересвідчився в тому, що всі речі на місці. Але з метою пересвідчитись в тому, що дійсно власником барсетки є ОСОБА_5 , позивач разом з ОСОБА_4 ходила на пляж та намагалась продивитись відео, яке б підтвердило, що барсетку на забор повісив саме ОСОБА_4 та вона належить саме йому. У присутності позивача ОСОБА_4 повідомив, що жодних претензій не має, що всі його речі збережені. Наступного дня позивачу стало відомо про те, що дружина ОСОБА_6 написала у мережі "Фейсбук" пост про те, що начебто ОСОБА_3 викрав у її чоловіка барсетку.

За доводами позивача, така поведінка ОСОБА_4 є зрозумілою, оскільки ОСОБА_4 мають дружні стосунки з господарем пляжу, на якому відбулись події, а саме: Щербанем, який має відверто неприязні стосунки з сім`єю позивача, оскільки під час виборів сільського голови, на посаду якого Щербань пропонував свою родичку з іншого міста, матір позивача, маючи юридичну освіту та працюючи в органах місцевого самоврядування в селі, надавала мешканцям села консультації та роз`яснення, виходячи з яких мешканці села обрали сільською головою іншу людину, ніж хотів ОСОБА_7 . У зв`язку з такими обставинами знайшов слушний спосіб помститися сім`ї позивача, намовивши своїх знайомих ОСОБА_4 написати образливий та неправдивий пост у "Фейсбук" та звернутись до поліції із заявою.

Позивач стверджує, що протиправність дій відповідачів по винесенню вищевказаних наказів полягає у недотримання останніми підстав та порядку призначення службового розслідування, проведення службового розслідування з порушенням положень чинного законодавства, недотримання мети проведення розслідування, що є наслідком відсутності правових підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Харківського Національного університет внутрішніх справ про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що відповідачем не спростовано твердження позивача щодо вказаного в рапорті начальника УГІ ГУНП майора поліції ОСОБА_8 , так і в наказі про проведення службового розслідування №75 щодо рапорту про подію, оскільки рапорт про подію надійшов від старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 ; також відповідачем не спростовані твердження позивача про те, що вона була відсутня на березі річки Хорол у той час, як її чоловік знайшов залишену без догляду барсетку, яку мав намір повернути її власнику після його встановлення, а також не спростовано її твердження про те, що такі обставин їй стало відомо набагато пізніше, тобто після того, як вона оглянула відеозапис з камери відеоспостереження та повернулась додому. За доводами позивача, наведене підтверджується представленими відповідачем додатками до матеріалів службового розслідування, у яких міститься пояснення гр. ОСОБА_10 , яка пояснила, що її чоловік пішов до будинку ОСОБА_1 та запитав, чи не брала вона їхню сумку, на що Анна відповідала, що сумку не брала, а потім, коли позивач подивилась відео, вона пішла додому і її чоловік повідомив їй таку інформацію та приніс сумку з усіма речами.

Зазначила, що своїми діями вона не завдала шкоди жодному громадянину, репутації поліції та її іміджу, жодних наслідків спричиненими діями позивача не наступило, а висновки комісії є надуманими. Натомість позивачеві при проведенні службового розслідування, так і за наслідками накладення дисциплінарного стягнення, завдано відповідачем моральної та матеріальної шкоди у вигляді втрати грошового забезпечення, втрати можливості продовження навчання, а тому відзив на позов не може бути покладено в основу судового рішення, як підстава для відмови в задоволенні позовних вимог/а.с.79-83, том 2/.

Відповідач, Головне управління Національної поліції в Полтавській області, скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, враховуючи викладене, пояснення, надані свідком ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в межах службового розслідування, вкотре підтверджують той факт, що ОСОБА_1 знала про те, що сумку забрав її чоловік та не вжила жодних заходів для повернення речі. А, отже, дисциплінарною комісією в повному обсязі досліджено обставини справи, і, як наслідок, до позивача застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

На переконання представника Головного управління Національної поліції в Полтавській області, при виданні оскаржуваних позивачем наказів ГУНП в Полтавській області діяло виключно у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, не допускаючи при цьому жодних порушень прав та законних інтересів ОСОБА_1 .

Крім того, позивачем надано до суду апеляційної інстанції відповідь на відзив відповідача, в якому зазначено, що на її думку, Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області не доведено в чому ж полягало порушення позивачкою цих Правил етичної поведінки, зокрема, що зазначені в п. 3 розділу IV Правил та в чому полягало недотримання норм професійної етики.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримала апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представники відповідача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просили залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 21.04.2023 начальником ГУНП в Полтавській області затверджений висновок про прийом на службу до Національної поліції України ОСОБА_1 , згідно з яким у січні 2021 року ОСОБА_1 поліцейською комісією ГУНП в Полтавській області була рекомендована на вакантну посаду поліцейського ізолятора тимчасового тримання №5 ГУНП в Полтавській області. З метою працевлаштування ОСОБА_1 на службу до Національної поліції, враховуючи бажання останньої, керівництвом ГУНП області було прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 на посаду поліцейського ізолятора тимчасового тримання №5 ГУНП в Полтавській області. /а.с. 33, том 1/.

21.04.2023 ОСОБА_1 прийняла Присягу на вірність Українському народові, що підтверджується копією Присяги /а.с.34, том 1/.

Відповідно до витягу з наказу №197 о/с від 21.04.2023 ОСОБА_1 новоприйнятій на посаду поліцейського ізолятора тимчасового тримання №5 за контрактом строком на два роки встановлено посадовий оклад 1700 грн та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 40%, закріплено спеціальний жетон з індивідуальним номером 0179330, присвоєно спеціальне звання молодшого складу поліції "рядовий поліції" з 21.04.2023 /а.с.35, том 1/.

21.04.2023 між Державою Україна, від імені якої виступила Національна поліція України в особі начальника ГУНП в Полтавській області, генерала поліції ОСОБА_13 та ОСОБА_1 укладено контракт №2023/35мсп, згідно з умовами якого ОСОБА_1 приймається на службу в поліції та призначається на посаду поліцейського ізолятора тимчасового тримання №5 ГУНП в Полтавській області строком на два роки. ОСОБА_1 взяла на себе обов`язки проходження служби в поліції за посадою, а ГУНП в Полтавській області зобов`язалось забезпечити відповідно до законодавства України належні умови для виконання ОСОБА_1 її обов`язків, а також матеріальне забезпечення, соціальний зі правовий захист /а.с. 36-37, том 1/.

Наказом Харківського Національного університету внутрішніх справ від 24.04.2023 № 212 о/с зараховано відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 16.02.2016 № 105 "Про затвердження Положення про організацію первинної професійної підготовки поліцейських, яких вперше прийнято на службу в поліції" та листа Департаменту освіти, науки та спорту МВС України від 20.04.2023 № 8394/48-2023 "Про організацію первинної професійної підготовки" слухачами Сумського центру первинної професійної підготовки "Академія поліції" (м. Суми) Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ із 24 квітня по 06 жовтня 2023 року: за програмою первинної професійної підготовки спеціальної поліції (поліцейський підрозділів забезпечення) працівників Національної поліції України поліцейського ізолятора тимчасового тримання №5 Головного управління Національної поліції в Полтавській області рядового поліції ОСОБА_1 (0179330) /а.с. 39, том 1/.

Відповідно до доповідної записки начальника УГІ ГУНП майора поліції ОСОБА_14 до т.в.о. начальника ГУНП в Полтавській області ОСОБА_15 , 05.08.2023 працівниками ГУНП під час моніторингу мережі Інтернет у соціальній мережі "Facebook" на сторінці ОСОБА_16 виявлено критичну публікацію із закріпленими фотографіями та відеозаписом, у якій зазначено, що 05.08.2023 в період часу із 10:00 по 12:00 на березі річки Хорол, в с. Білики, Миргородського району, Полтавської області, невідомий громадянин викрав у неї сумку з телефоном та грошима. У дописі наведено припущення, що до крадіжки причетний поліцейський, який відпочивав поруч разом із дружиною та дитиною. Також зазначено, що чоловік повернув викрадену сумку з речами (у сумці знаходилися мобільний телефон "Айфон 7", ключі від автомобіля, документи, банківські картки та грошові кошти у розмірі 15000 грн) після демонстрації відео із камери спостереження, на якому зафіксовано момент крадіжки. Вжитими заходами встановлено, що до крадіжки можливо причетний поліцейський-водій відділення № 1 взводу № 3 роти конвойної служби ГУНП сержант поліції ОСОБА_12 , який опізнаний на відео та дійсно відпочивав на березі річки разом зі своєю дружиною, яка перебуває на посаді поліцейського ізолятора тимчасового тримання № 5 ГУНП, рядовою поліції ОСОБА_1 . Переглядом відеозапису установлено, що чоловік, схожий на сержанта поліції ОСОБА_12 , дійсно підходить до облаштованого місця відпочинку та підбирає предмет зовні схожий на жіночу сумку та кладе до своїх особистий речей та покидає місце події. Момент повернення речей в огляд відеокамери не потрапив. Дана подія зареєстрована до ІКС ІПНП (ЄО) Миргородського РВП ГУНІ від 05.08.2023 за № 4839, про що повідомлено Територіальне управління ДБР, розташоване у м. Полтаві.

Зазначено про необхідність за вказаним фактом призначити службове розслідування, проведення якого доручити працівника УГІ ГУНП /а.с.130, том 1/.

Згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 07.08.2023 №752 "Про призначення та проведення службового розслідування" із метою з`ясування обставин зазначеного, відповідно до вимог пункту 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893, призначено за вказаним фактом комісійне службове розслідування у формі письмового провадження /а.с.131, том 1/.

Відповідно до висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни поліцейським-водієм відділення №1 взводу №3 РКС ГУНП сержантом поліції ОСОБА_12 та поліцейським ІТТ №5 ГУНП рядовим поліції ОСОБА_1 , затвердженого начальником ГУНП в Полтавській області генералом поліції третього рангу Євгеном Рогачовим 18.08.2023, службове розслідування закінчено; відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, уважати такими, що знайшли своє підтвердження; у діях сержанта поліції ОСОБА_12 та рядового поліції ОСОБА_1 маються ознаки дисциплінарного проступку; за порушення службової дисципліни, зокрема: недотримання вимог підпунктів 1, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, пункту 1 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилось у неповідомленні за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" про знайдене чуже майно на березі річки Хорол в с. Білики Миргородського району Полтавської області та призвело до його привласнення сержантом поліції ОСОБА_12 , поліцейського ізолятора тимчасового тримання №5 ГУНП в Полтавській області рядового поліції ОСОБА_1 (0179330) звільнити зі служби в поліції /а.с.225-241, том 1/.

Згідно з наказом начальника ГУНП в Полтавській області від 21.08.2023 №1546 "Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності" за порушення службової дисципліни, зокрема: недотримання вимог підпунктів 1, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, пункту 1 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилось у неповідомленні за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" про знайдене чуже майно на березі річки Хорол в с. Білики Миргородського району Полтавської області та призвело до його привласнення сержантом поліції ОСОБА_12 , поліцейського ізолятора тимчасового тримання №5 ГУНП в Полтавській області рядового поліції ОСОБА_1 (0179330) звільнено зі служби в поліції /а.с.213-219, том 1, а.с.57-63, том 2/.

Відповідно до витягу з наказу начальника ГУНП в Полтавській області від 23.08.2023 №430 о/с "По особовому складу" згідно із Законом України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) рядового поліції ОСОБА_1 (0179330) поліцейського ізолятора тимчасового тримання №5, 23.08.2023. Встановлено премію за серпень 2023 року в розмірі 0,0%. Зазначено, що при звільненні ОСОБА_1 має право на отримання грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку в кількості 07 календарних днів. Підставою для видання наказу про звільнення є наказ ГУНП від 21.08.2023 №1546 "Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності".

На підставі наказу начальника ГУНП в Полтавській області від 23.08.2023 №430 о/с "По особовому складу" Харківським національним університетом внутрішніх справ видано наказ від 23.08.2023 № 402 о/с, яким поліцейського ізолятора тимчасового тримання №5 ГУНП в Полтавській області ОСОБА_1 відраховано зі складу слухачів первинної професійної підготовки Сумського центру первинної професійної підготовки "Академія поліції" (м. Суми) Сумської філії ХНУВС на підставі пункту 6.8 розділу ІІІ Положення про організацію первинної професійної підготовки поліцейських, вперше прийнятих на службу в поліції, затвердженого наказом МВС від 16.02.2016 № 105 /а.с. 30, том 1/.

Позивач, не погодившись з наказами Харківського національного університету внутрішніх справ та ГУНП в Полтавській області, звернулась до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що поведінка позивача безумовно підриває авторитет поліції, формує негативну думку у населення про поліцію та дискредитує звання працівника поліції, що, відповідно, свідчить про особисту недисциплінованість позивача та недотримання нею вимог законодавства, а також присяги працівника поліції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (надалі Закон № 580-VIII), відповідно до частини першої статті 1 якого Національна поліція України (далі поліція) це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з частиною третьою статті 11 Закону № 580-VIII рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону № 580-VIII).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 цього Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до частини першої статті 64 цього Закону особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження, визначено Дисциплінарним статутом.

Частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі за текстом Дисциплінарний статут), визначено, що службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з пунктами 2, 3, 5, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Згідно зі статтею 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Частинами третьою-п`ятою статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

До курсантів (слухачів), які проходять навчання у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, крім видів дисциплінарних стягнень, визначених цією статтею, застосовується дисциплінарне стягнення у виді призначення поза чергою в наряд до п`яти нарядів.

Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.

Згідно з частинами першою, третьою, четвертою та десятою статті 14 Дисциплінарного статуту передбачають, що службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої, сьомої, десятої, п`ятнадцятої статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування. Забороняється включення до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, зацікавлених у результатах розслідування. У разі виникнення таких обставин член дисциплінарної комісії зобов`язаний негайно письмово повідомити про це керівнику, який призначив службове розслідування. Порядок утворення дисциплінарних комісій та їх повноваження визначаються Міністерством внутрішніх справ України. За рішенням керівника, який призначив службове розслідування, розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією у відкритому засіданні. У такому разі поліцейський, який притягається до відповідальності, у письмовій формі не пізніше ніж за три дні повідомляється про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 № 893, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі за текстом Порядок проведення службових розслідувань).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Пунктами 7, 8 Розділу V Порядку проведення службових розслідувань передбачено, що розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів. За рішенням уповноваженого керівника розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією на відкритому засіданні, яке полягає в гласному та відкритому дослідженні обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування, за участю поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших заінтересованих осіб.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія (пункт 2 розділу VI Порядку проведення службових розслідувань).

З аналізу наведених норм Дисциплінарного статуту та Порядку проведення службових розслідувань слідує, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку, а розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться або у формі письмового провадження, або у відкритому засіданні, при цьому рішення про проведення розгляду справи у відкритому засіданні приймається керівником, який призначив службове розслідування, про що повинно бути вказано у наказі про призначення службового розслідування.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до доповідної записки начальника УГІ ГУНП майора поліції ОСОБА_14 до т.в.о. начальника ГУНП в Полтавській області Сергія Рекуна, 05.08.2023 працівниками ГУНП під час моніторингу мережі Інтернет у соціальній мережі "Facebook" на сторінці ОСОБА_16 виявлено критичну публікацію із закріпленими фотографіями та відеозаписом, у якій зазначено, що 05.08.2023 в період часу із 10:00 по 12:00 на березі річки Хорол, в с. Білики, Миргородського району, Полтавської області, невідомий громадянин викрав у неї сумку з телефоном та грошима. У дописі наведено припущення, що до крадіжки причетний поліцейський, який відпочивав поруч разом із дружиною та дитиною. Також зазначено, що чоловік повернув викрадену сумку з речами (у сумці знаходилися мобільний телефон "Айфон 7", ключі від автомобіля, документи, банківські картки та грошові кошти у розмірі 15000 грн) після демонстрації відео із камери спостереження, на якому зафіксовано момент крадіжки. Вжитими заходами встановлено, що до крадіжки можливо причетний поліцейський-водій відділення № 1 взводу № 3 роти конвойної служби ГУНП сержант поліції ОСОБА_12 , який опізнаний на відео та дійсно відпочивав на березі річки разом зі своєю дружиною, яка перебуває на посаді поліцейського ізолятора тимчасового тримання № 5 ГУНП, рядовою поліції ОСОБА_1 . Переглядом відеозапису установлено, що чоловік, схожий на сержанта поліції ОСОБА_12 , дійсно підходить до облаштованого місця відпочинку та підбирає предмет зовні схожий на жіночу сумку та кладе до своїх особистий речей та покидає місце події. Момент повернення речей в огляд відеокамери не потрапив. Дана подія зареєстрована до ІКС ІПНП (ЄО) Миргородського РВП ГУНІ від 05.08.2023 за № 4839, про що повідомлено Територіальне управління ДБР, розташоване у м. Полтаві.

Зазначено про необхідність за вказаним фактом призначити службове розслідування, проведення якого доручити працівника УГІ ГУНП /а.с.130, том 1/.

Згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 07.08.2023 №752 "Про призначення та проведення службового розслідування" із метою з`ясування обставин зазначеного, відповідно до вимог пункту 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893 призначено за вказаним фактом комісійне службове розслідування у формі письмового провадження /а.с.131, том 1/.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено наступне.

Службовим розслідуванням встановлено, що 05.08.2023 до ГУНП надійшла доповідна записка начальника УГІ ГУНП майора поліції ОСОБА_17 про те, що 05.08.2023 працівниками ГУНП під час моніторингу мережі Інтернет у соціальній мережі "Fасеbооk" на сторінці ОСОБА_16 виявлено критичну публікацію із закріпленими фотографіями та відеозаписом (https://www.facebook.com/story.php?story_bid=pfbid02SQfDuLP8DoPiF9KQfo1kdPBEfLqDP4pnDm144Ytf1xkaMq6BBVBmeDWBY7LdbLFv1&id=02341), у якій зазначено, що 05.08.2023 у проміжок часу з 10:00 до 12:00 на березі річки Хорол в с. Білики Миргородського району Полтавської області невідомий громадянин викрав сумку з телефоном та грошима.

У дописі наведено припущення, що до крадіжки причетний поліцейський, який відпочивав поруч разом із дружиною та дитиною. Також зазначено, що чоловік повернув викрадену сумку з речами (у сумці знаходилися мобільний телефон "Айфон 7", ключі від автомобіля, документи, банківські картки та грошові кошти у розмірі 15000 гривень) після демонстрації відео із камери спостереження, на якому зафіксовано момент крадіжки (розміщена на території домогосподарства).

Вжитими заходами реагування встановлено, що до крадіжки можливо причетний поліцейський-водій відділення № 1 взводу № 3 роти конвойної служби ГУНП сержант поліції ОСОБА_12 , який перебував поза службою, у цивільному одягу, опізнаний на відео та справді відпочивав на березі річки разом зі своєю дружиною, яка перебуває на посаді поліцейського ізолятора тимчасового тримання № 5 ГУНП рядовою поліції ОСОБА_1 (проходила первинну професійну підготовку у Сумському центрі первинної професійної підготовки "Академія поліції" (м. Суми) Сумської філії ХНУВС, перебувала поза службою, в цивільній формі одягу).

Установлено автора критичної публікації громадянку ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її чоловіка громадянина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яких запрошено до Миргородського РВП ГУНП для написання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Дисциплінарною комісією здійснено перегляд публікації розміщеної у соціальній мережі "Fасеbооk", на сторінці " ОСОБА_19 " за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 Публікація викладена 05.08.2023.

Комісійним переглядом публікації встановлено наступне (суд пише мовою оригіналу, оскільки на час розгляду справи наведена публікація, яка була розміщена у соціальній мережі "Fасеbооk" на сторінці "Yanina Biletska", видалена).

Зокрема у дописі автором викладений наступний текст, далі дослівно: "Вперше пишу таке! Пост буде довгий ! І в незвичному форматі! Сьогодні (5.08.2023) з 10.00 до 12.00 ми родиною перебували на пляжі в селі Білики (поблизу міста Миргорода). Тут ми часті гості - тому нічого не передбачало біди. І все було нічого - якби у нас не поцупили сумку із всім добром (гроші/ картки/ключі від машин/телефон/. І все би нічого - та це зробив місцевий поліцейський (це ми вияснили в ході розслідування) (чи він чи його дружина чи обидва - вияснимо) який там теж відпочивав з двома малими дітьми та дружиною. Ось так! Нагло! Тупо! З під носа! (доки ми відійшли погратися з нашою собакою - подалі бо вона гавкає на всіх чужих людей. Відійшли щоб не налякалися його діти. І от таку подяку отримали в заміну).

На відео видно - наша чорна сумка лежала на кутку - він просто підходить і ховає її в свої шорти. Нас врятували камери на місці зони відпочинку та чуйний молодий працівник, який телефонував власникам і просив відео докази. Все є! Все видно! Все чітко!

Зрозумівши, що пропала сумка мій чоловік пішов по їх шляху - бо вони нам здалися місцевими. І навіть знайшов їхню хату. Вони клалися божилися що то не вони (в цей час працівник якраз шукав на камері цей момент пропажі сумки). Прибігла спочатку його дружина - крутилася - випитувала - казала що тут живуть оттакі бобри і то вони крадуть речі. БОБРИ!!! Вкрали сумку Бобри. Ну то добре. На ці слова ми чітко дали зрозуміти що це питання часу і зараз зберемо докази і все одно все стане ясно. Вона поскакала додому і через 10 хвилин її чоловік нашу сумку назад Просто в руках) з усим нашим добром. "Якось так вийшло це його коментар. Прямо прєлєсть якась))) Сюр. Ну то добре). І все би нічого - ці люди дотичні до поліції (якщо я правильно зрозуміла і він і вона), а ще зі слів місцевих в них родич голова сільради. Не знаю - але все перевіримо! Фото і відео я додам - наразі задля того щоб попередити місцевих та надати розголосу. Тому щиро прошу про репост. Або розсилку у місцеві групи, щоб застерегти відпочиваючих. А якщо хтось їх знає або був постраждалим від них пишіть в особисті всю інформацію. А ми підемо "воювати на своєму фронті". І понесемо заяву до відповідних органів. Україна зараз воює з усім злом яке є на її території! І всіх знище."

До публікації прикріплено 6 фотозображень і 1 відеозапис, які разом зі скріншотом публікації долучено до матеріалів службового розслідування.

Даний акт складено в одному примірнику та долучено до матеріалів службового розслідування.

Цього ж дня ОСОБА_11 звернувся до Миргородського РВП ГУНП з письмовою заявою про вчинення кримінального правопорушення крадіжку сумки з речами, яка відбулася 05.08.2023 на території пляжу річки Хорол в с. Білики, Миргородського району.

Дана подія зареєстрована до ІКС ІПНП (ЄО) Миргородського РВП ГУНП від 05.08.2023 за № 4839, про що повідомлено Територіальне управління ДБР, розташоване у м. Полтаві.

06.08.2023 слідчим відділом Миргородського РВП ГУНП відомості за фактом таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, внесені до ДР за № 0000969 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, розпочато досудове розслідування.

09.08.2023 за вих. № 640/115/15/01-2023 до СВ Миргородського РВП ГУНП направлено листа про надання інформації про хід досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000969, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України.

Відповідно до довідки, наданої старшим слідчим СВ Миргородського РВП ГУНП капітаном поліції ОСОБА_20 , встановлено, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №50000969 від 06.08.2023 за фактом того, що 05.08.2023 невстановлена особа шляхом вільного доступу в період дії військового стану здійснила крадіжку барсетки з документами та грошовими коштами, яка належить ОСОБА_11 , тим самим спричинила останньому матеріальної шкоди. До крадіжки імовірно причетний працівник поліції на прізвище ОСОБА_21 .

У ході досудового розслідування 06.08.2023 проведено огляд чоловічої барсетки, яку надав потерпілий ОСОБА_11 .

Цього ж дня допитано в статусі потерпілого ОСОБА_11 , який повідомив про обставини викрадення 05.08.2023 належної йому барсетки з речами, під час відпочинку на пляжі в с. Білики, Миргородського району.

Також вказав, що з даного приводу дружина потерпілого виклала публікацію у соціальній мережі "Фейсбук", оскільки її сильно обурила вказана ситуація.

09.08.2023 матеріали кримінального провадження скеровано до Миргородської окружної прокуратури для вирішення питання про визначення підслідності за першим слідчим відділом Територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтаві.

07.08.2023 членами дисциплінарної комісії з метою своєчасного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, опитування громадян, які були очевидцями подій, здійснено виїзд до м. Миргород, Полтавської області.

У ході проведення службового розслідування опитано ОСОБА_11 , який пояснив, що 05.08.2023 близько з 10:30 він спільно з дружиною ОСОБА_18 та неповнолітнім сином відпочивали на березі річки в с. Білики, Миргородського району. З самого початку на пляжі знаходився один чоловік, який купався в водоймі. У подальшому ОСОБА_11 з родиною також пішли купатися до водойми, свою чорну шкірну сумку, у якій знаходилися грошові кошти в сумі 15000 грн, мобільний телефон "Айфон 7", документи, банківські карти, ключі від автомобіля та документи на автомобіль, опитуваний залишив на "перилі дерев`яного пірсу" з лівої сторони на відстані близько 2-3 метрів від водойми. Близько через 15 хвилин до вказаного пляжу прийшла невідома жінка з двома дітьми (хлопці віком близько 2 та 1 рік), з цією жінкою опитуваний деякий час спілкувався на різні побутові теми.

Після чого ОСОБА_11 з дружиною, сином та собакою відійшли в сторону від пляжу на відстань близько 10 метрів, щоб погратися з собакою та не заважати дітям відпочивати. Згодом до пляжу прийшов невідомий чоловік (як потім стало відомо поліцейський ОСОБА_12 ), який підійшов до жінки, з якою опитуваний попередньо розмовляв, останні відпочивали та купалися в річці. Через 10 хвилин зазначені вище чоловік, дружина та двоє дітей кудись пішли. Через невеликий проміжок часу ОСОБА_11 повернувся до пірсу, щоб забрати свою сумку, але виявив, що вона зникла, оглянувши більш ретельно прилеглу місцевість, сумки він не знайшов. З метою отримання будь-якої інформації щодо обставин зникнення сумки ОСОБА_11 спочатку підійшов до чоловіка, який на час їхнього приїзду знаходився на березі річки, але останній жодної інформації вказати не зміг, проте, надав телефон, з якого ОСОБА_11 зателефонував на телефон, що знаходився у сумці, на момент дзвінку телефон був вимкнений. Далі опитаний побачив чоловіка, котрий охороняє приватне домогосподарство, на якому розміщенні камери відеоспостереження, що виходяться на місце, де знаходилася сумка. Даний чоловік погодився допомогти з отриманням відеозаписів, поки останній пішов переглядати відео та зберігати його на телефон, ОСОБА_11 направився по стежині, якою вказаний пляж залишав ОСОБА_12 з жінкою та двома дітьми, пройшовши по стежині, ОСОБА_11 вийшов до домогосподарства, де побачив невідомого чоловіка, у якого почав розпитувати про ОСОБА_12 з родиною. Даний чоловік повідомив, що добре їх знає та відвів ОСОБА_11 до домогосподарства, де вони проживали, що знаходиться неподалік. Прийшовши до місця їхнього проживання опитуваний помітив на подвір`ї домогосподарства ОСОБА_12 , відразу запитав у нього чи не брав він сумку з речами з пірсу на пляжі, останній відповів, що ні не брав, у цей час вийшла його дружина, у якої опитуваний також запитав чи не брала вона сумку або можливо бачила хто її міг взяти, жінка відповіла, що сумки також не брала.

ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_12 та його дружині, що є доступ до відеозаписів з пляжу, після перегляду яких стане зрозуміло, хто забрав сумку, на що ОСОБА_12 відповів: "дивіться". Повернувшись до приватного домогосподарства з камерами відео нагляду ОСОБА_11 почав переглядати відео, яке йому надав охоронець.

У цей час до них прийшла дружина ОСОБА_12 , яка почала бігати по території та сказала, що сумку могли забрати бобри з річки і через деякий час пішла в невідомому напрямку. Близько через 5-10 хвилин до пляжу повернувся ОСОБА_12 , який приніс з собою належну ОСОБА_11 сумку. На запитання опитуваного, як ОСОБА_12 може пояснити дану ситуацію останній відповів, що так буває. Крім цього, ОСОБА_11 запитав у ОСОБА_12 чи не соромно йому за його дії, що в нього двоє дітей, останній відповів з посмішкою троє, при цьому зробив опитуваному зауваження, що не потрібно залишати речі в непотрібних місцях. Також ОСОБА_11 запитав у ОСОБА_12 , навіщо він вимкнув телефон, який знаходився в сумці, але останній чіткої відповіді не надав. Опитуваний перевірив вміст сумки, всі речі були на місці. Далі ОСОБА_12 сказав, що в даному випадку потерпілих не має, загалом він вів себе "хвальковито та зухвало". Далі ОСОБА_11 з родиною сіли до автомобіля та залишили вказане місце. У цей ж день дружина опитуваного ОСОБА_18 виклала пост у соціальній мережі "Фейсбук", де детально описала обурливу ситуацію, яка з ними сталася, з метою попередження місцевих мешканців від подібних дій зі сторони родини поліцейського ОСОБА_12 . Даний пост викликав суспільний резонанс серед місцевого населення, останні залишали гнівні коментарі під постом.

Аналогічне пояснення у ході службового розслідування щодо обставин крадіжки сумки чоловіка надала ОСОБА_18 . Крім цього, вона зазначила, що вище описана ситуація її дуже обурила та вона цього ж дня виклала пост на своїй сторінці в соціальній мережі "Фейсбук", де з метою попередження аналогічних ситуацій описала події, що з ними трапилися. Даний пост викликав суспільний резонанс у населення, які під постом залишали гнівні коментарі.

Також у межах службового розслідування надав пояснення ОСОБА_22 , який пояснив, що він працює охоронцем на території приватного домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

05.08.2023 ОСОБА_22 знаходився на робочому місці, близько 11:40 до нього підійшов невідомий чоловік на ім`я ОСОБА_23 , який у цей час відпочивав з родиною на березі річки, що розташований поруч з місцем роботи. ОСОБА_23 попрохав допомоги, оскільки, як він повідомив, у нього викрали сумку з телефоном, документами та грошовими коштами, у той час, коли він гуляв з родиною на пляжі дещо в стороні від речей. ОСОБА_22 повідомив, що зможе допомогти, оскільки на території домогосподарства, де він працює, розміщенні камери відеоспостереження, які виходять на пляж. Також ОСОБА_23 повідомив опитуваному, що у крадіжці він підозрює чоловіка, який відпочивав на пляжі з жінкою та двома дітьми, які потім кудись зникли. Далі ОСОБА_22 зателефонував до свого начальника ОСОБА_24 , якому розповів про обставини викрадення сумки у ОСОБА_23 та попрохав його здійснити нарізку відеозаписів і надіслати їх на телефон опитуваного, на що останній згодився допомогти. У цей час ОСОБА_23 на деякий час пішов у невідомому напрямку, потім він повернувся та розповів, що знайшов чоловіка, який міг викрасти його сумку з речами, через декілька хвилин до ОСОБА_22 та ОСОБА_23 підійшла жінка, як у подальшому опитуваному стало зрозуміло, це була дружина чоловіка, якого ОСОБА_23 підозрював у крадіжці сумки. Дана жінка говорила, що вони з чоловіком не причетні до крадіжки сумки та те, що її могли стягнути бобри з річки. ОСОБА_23 їй відповів, що після перегляду відео стане зрозуміло, хто її забрав, після чого жінка кудись пішла. Через декілька хвилин ОСОБА_22 отримав на телефон відеозаписи і вони з ОСОБА_23 стали їх переглядати. Під час перегляду відео до них підійшов чоловік з чоловічою сумкою в руках, побачивши якого ОСОБА_23 сказав, що то його сумка та запитав у чоловіка, який її приніс, як вона у нього опинилася, той у свою чергу відповів дослівно: "Нічого залишати речі де попало". ОСОБА_23 забрав сумку, переглянув її вміст та сказав, що всі речі на місці. Також ОСОБА_23 сказав тому чоловіку із використанням нецензурних слів, що він міг вибачитися, той сказав не виражайся нецензурною лайкою та пішов.

Крім цього опитано ОСОБА_25 , який пояснив, що він працює охоронцем на території приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . 05.08.2023 у опитуваного був вихідний день, цього дня на зміні знаходився ОСОБА_26 . Під час опитування ОСОБА_25 надав відеозаписи з камер відеоспостереження, розміщених на території приватного домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , за подіями від 05.08.2023.

Дисциплінарною комісією здійснено перегляд наданих відеозаписів (сh01_2500, сh01_4346, сh01_1906 та document_489699352) з камер відеоспостереження, які розміщені на території приватного домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , за подіями від 05.08.2023.

Комісійним переглядом відеофайлів встановлено наступне.

Переглядом відео файлу document_489699352, тривалістю 00:00:27 встановлено, що зйомка розпочинається о 11:31 05.08.2023 та ведеться на березі річки Хорол в с. Білики Миргородського району Полтавської області. На відеозаписі зображений берег водойми та дерев`яний пірс. Зі сторони водойми до кута пірсу підходить ОСОБА_27 , поруч з яким іде дитина. При цьому, ОСОБА_27 знімає з кута пірсу чорну сумку, декілька секунд не неї роздивляється та кладе її під ліву руку, потім бере за руку дитину і зникає з поля зору камери спостереження.

На відео файлі сh01_2500, тривалістю 00:18:46 встановлено, що зйомка розпочинається о 11:25 05.08.2023 та ведеться на березі річки Хорол в с. Білики Миргородського району Полтавської області. На відеозаписі зображені дві бесідки для відпочинку та сітка для гри у волейбол. Біля бесідок знаходяться ОСОБА_11 , ОСОБА_18 та дитина, які грають з собакою. О 11.32 на відеозаписі з`являється ОСОБА_1 та ОСОБА_27 разом із двома дітьми, рухаються повз бесідку, у якій перебувають ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , дитина та собака, у бік доріжки з трави та зникають із поля зору відеокамери. При цьому, на правій руці у ОСОБА_27 сидить дитина, а у лівій знаходиться сумка чорного кольору. Після чого ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , дитина та собака рухаються у бік річки, з якого рухалися ОСОБА_1 та ОСОБА_27 , та зникають з поля зору камери спостереження.

На відео файлі сh01_4346, тривалістю 00:35:20 встановлено, що зйомка розпочинається о 11:43 05.08.2023 та ведеться на березі річки Хорол в с. Білики Миргородського району Полтавської області. На відеозаписі зображені дві бесідки для відпочинку та сітка для гри у волейбол. О 11.56 на відеозаписі з`являється ОСОБА_22 та підходе до бесідки. Об 11.57 до ОСОБА_22 підходе ОСОБА_11 та вони ведуть розмову. О 12.00 ОСОБА_22 та ОСОБА_11 уходять у бік з поля зору відеокамери. О 12.01 ОСОБА_11 повертається та рухається у бік доріжки з трави. О 12.08 ОСОБА_11 з собакою повертається з боку доріжки, проходить повз бесідки та зникає з камери відеоспостереження. О 12.09 на відеозаписі з`являється ОСОБА_1 , яка рухається з боку доріжки з трави у бік річки.

На відео файлі сh01_1906, тривалістю 00:26:54 встановлено, що зйомка розпочинається о 12:19 05.08.2023 та ведеться на березі річки Хорол в с. Білики Миргородського району Полтавської області. На відеозаписі зображені дві бесідки для відпочинку та сітка для гри у волейбол. О 12.19 на відеозаписі з`являються ОСОБА_22 та ОСОБА_11 та йдуть у бік сітки для гри у волейбол. О 12.20 з`являється ОСОБА_1 та рухається у бік доріжки з трави. О 12.21 на відеозаписі з`являється ОСОБА_18 з дитиною на руках та рухається у бік бесідок. О 12.22 ОСОБА_18 з дитиною на руках повертається та сідає у першу бесідку. О 12.29 на відеозаписі з`являється ОСОБА_22 та ОСОБА_11 біля другої бесідки. На зустріч їм зі сторони доріжки йде ОСОБА_27 з сумкою чорного кольору та передає її ОСОБА_11 . Усі троє чоловіків продовжують стояти біля другої бесідки та вести розмову.

О 12.31 ОСОБА_11 з сумкою чорного кольору йде у бік річки, а ОСОБА_27 іде у бік доріжки з трави.

Даний акт складено у одному примірнику та долучено до матеріалів службового розслідування.

За доводами у висновку, ОСОБА_12 , перебуваючи 05.08.2023 на березі річки Хорол в с. Білики Миргородського району Полтавської області, після знаходження сумки чорного кольору бачив навколо себе людей, повз яких проходив, ідучи у бік місця проживання, яким міг належати указаний предмет, однак, не вжив жодних дієвих заходів із встановлення законного володільця речей, які знайшов, а просто покинув пляж, що підтверджується отриманими у ході проведення службового розслідування відеозаписами з камер спостереження.

У ході проведення службового розслідування опитано ОСОБА_12 , який пояснив, що 05.08.2023 з 08.00 він був вдома та займався хатніми справами. Дружина ОСОБА_12 ОСОБА_1 запропонувала піти на місцевий пляж, він зазначив, аби дружина з сином йшла, а він підійде пізніше. Приблизно о 10.50 дружина з сином пішла на річку та по дорозі зустріла свою рідну сестру ОСОБА_28 з сином. Сестра попрохала узяти її сина на річку.

ОСОБА_12 підійшов до річки о 11.30. Коли він прийшов на пляж, то помітив на пустині, неподалік від місця відпочинку, сумку. У подальшому, ОСОБА_12 пішов плавати у річці та, вийшовши, побачив, що до сумки так ніхто і не підійшов. У подальшому, дружина сказала, що вже час іти додому, та ОСОБА_12 вирішив взяти сумку з собою, аби знайти її власника. Прийшовши додому з сином, приблизно о 12.20, ОСОБА_12 повісив сумку на теплиці біля дому та зайшов до будинку. Потім прийшла дружина з сином сестри та попрохала за ним приглянути. Сидівши на подвір`ї, через деякий час до ОСОБА_12 прийшов чоловік та повідомив, що у нього зникла сумка чорного кольору, у якій знаходився телефон та банківські картки.

Чоловік повідомив, що йде до охоронника дивитися відеозаписи з камер спостереження. ОСОБА_1 , почувши дану розмову, пішла разом із цим чоловіком. Приблизно о 12.35 до ОСОБА_12 додому прийшла теща ОСОБА_29 , якій останній залишив дітей на неї, пішов до теплиці, де і висіла сумка.

ОСОБА_12 , відкривши сумку, побачив там мобільний телефон та банківські картки, та, переконавшись, що сумка належить чоловікові, пішов на пляж. Прийшовши на пляж, ОСОБА_12 підійшов до чоловіка та запитав у нього чи це його сумка, на що чоловік відповів позитивно. ОСОБА_12 повідомив чоловікові, що знайшов цю сумку і забрав додому. Чоловік, взявши сумку, перевірив чи дійсно всі речі на місці та повідомив, що до ОСОБА_12 претензій немає. ОСОБА_12 запропонував чоловікові викликати поліцію, оскільки сам являється поліцейським, з метою складання акта знайдених речей. Чоловік відмовився та ОСОБА_12 попередив чоловіка у подальшому не залишати речі без нагляду. Після чого ОСОБА_12 пішов додому.

Запитання: Чи повідомили ви своїй дружині, що забрали сумку з пляжу? Та як вона відреагувала?

Відповідь: Я не повідомляв своїй дружині, що забрав сумку з пляжу, вона пішла з чоловіком, який питав за сумку, дивитися камери спостереження та залишила дітей на мене.

Запитання: 3 якою метою Ваша дружина пішла дивитися відеозаписи з пляжу?

Відповідь: Було цікаво, що покажуть камери спостереження.

Запитання: Чи просив чоловік у Вас та Вашої дружини повернути йому сумку з речами?

Відповідь: Не просив.

Запитання: Чому Ви та Ваша дружина не віддали одразу речі (сумку) чоловікові, який приходив до Вашого домогосподарства?

Відповідь: Я хотів переконатися, що власник сумки дійсно він.

Запитання: Чи зверталися Ви на лінію "102" з приводу віднайдення чужої сумки? Чи можливо Ваша дружина зверталася на лінію "102" з даного приводу?

Відповідь: Ні я, ні моя дружина не зверталися на лінію "102", бо не встигли.

Запитання: Чому речі ні Ви, ні Ваша дружина не віднесли до поліції?

Відповідь: Бо не встигли, не мали часу.

Запитання: Після того як Ви забрали сумку на пляжі, Ви встановлювали на пляжі осіб, кому могла б належати дана сумка з речами?

Відповідь: Я нікого не бачив поруч.

Запитання: Що Ви повідомили чоловікові, який прийшов до вашого домогосподарства на його слова: "Я йду дивитися відео з камер на пляжі"?

Відповідь: Так, ідіть дивіться камери.

Запитання: Чи вимикали Ви телефон, який знаходився в сумці?

Відповідь: Я телефон не вимикав.

Запитання: Чому Ви не вжили жодних заходів з негайного повернення сумки (речей) особам?

Відповідь: Я думав, що хтось таки прийде і забере сумку.

Запитання: Чи маєте Ви претензії до працівників УГІ ГУНП?

Відповідь: Ні, не маю.

Запитання: Чи почувалися Ви добре за станом здоров`я, щоб надавати пояснення?

Відповідь: Так.

У ході проведення службового розслідування опитано ОСОБА_1 , яка пояснила, що користуючись статтею 63 Конституції України, надавати пояснення стосовно себе та свого чоловіка ОСОБА_12 у рамках службового розслідування, призначеного наказом ГУНП в Полтавській області від 07.08.2023 № 752, остання відмовляється.

Крім того, у ході службового розслідування опитано безпосереднього керівника ОСОБА_12 командира взводу № 3 роти конвойної служби ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_30 , який пояснив, що 05.08.2023 близько 19:00 до опитуваного зателефонував відповідальний від керівництва по Миргородському РВП ГУНП та повідомив, що сержант поліції ОСОБА_12 можливо причетний до вчинення крадіжки сумки з речами.

Одразу після телефонної розмови старший лейтенант поліції ОСОБА_31 прибув до адміністративної будівлі Миргородського РВП ГУНП, де йому роз`яснили, що в соціальній мережі "Фейсбук" з`явився пост, у якому була викладена інформація про викрадення особистих речей працівником поліції Ярошенком.

Далі опитуваний зателефонував до сержанта поліції ОСОБА_12 , якого попросив пояснити інформацію, викладену у соціальній мережі, на що останній відповів, що все вирішилося. У цей час у приміщенні Миргородського РВП ГУНП опитуваний зустрів чоловіка, який виявився власником сумки, яку нібито викрав ОСОБА_12 . Даний чоловік розповів опитуваному про обставини викрадення сумки та показав на мобільному телефоні відеозапис з моментом зникнення сумки. На відео видно, що чоловік з дитиною бере сумку і йде у невідомому напрямку. Наступного дня старший лейтенант поліції ОСОБА_31 направився до місця проживання сержанта поліції ОСОБА_12 . Останній під час спілкування пояснив, що дійсно 05.08.2023 відпочивав на березі річки Хорол спільно з дружиною та дітьми; коли він збирався йти додому, то помітив, що на перилі пірсу висіла сумка, поряд з якою нікого не було, після чого він її забрав з собою. При цьому, як зазначає опитуваний, ОСОБА_12 чітко не зміг пояснити, з якою метою він забрав сумку, лише вказав, що красти її не збирався та пізніше повернув сумку власнику.

За доводами у висновку, усі відомості (пояснення очевидців, записи з камер відеоспостереження), які здобуті в ході проведення службового розслідування, підтверджують первинну інформацію, яка була висвітлена у публікації у соціальній мережі "Facebook" ОСОБА_18 , та одночасно спростовують надані в ході проведення службового розслідування пояснення ОСОБА_12 .

Відповідно до характеристики на слухача начальної групи 04/23 Сумського центру первинної професійної підготовки "Академія поліції" (м. Суми) Сумської філії ХНУВС рядового поліції ОСОБА_1 остання зарекомендувала себе добре, до виконання обов`язків, покладених на слухачів, ставиться сумлінно.

За доводами дисциплінарної комісії, відповідно до пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, сержант поліції ОСОБА_12 та рядовий поліції ОСОБА_1 , як поліцейські, незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляють про це за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" і зобов`язані ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

Відповідно до вимог пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, поліцейський зобов`язаний за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час дотримуватися норм професійної етики.

Згідно з частиною першою статті 337 Цивільного кодексу України особа, яка знайшла загублену річ, зобов`язана негайно повідомити про це особу, яка її загубила, або власника речі і повернути знайдену річ цій особі.

Таким чином, сержант поліції ОСОБА_12 та рядовий поліції ОСОБА_1 не повідомили за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" про виявлення чужого майна, а саме: сумки чорного кольору на березі річки Хорол в с. Білики Миргородського району Полтавської області.

Окрім того, дисциплінарна комісія вважає непрофесійними дії рядового поліції ОСОБА_1 , як безпосереднього учасника події, яка перебувала на пляжі разом з сержантом поліції ОСОБА_12 , явно усвідомлюючи незаконність дій останнього, не вжила жодних дієвих заходів реагування щодо встановлення власника майна та не повідомила про вказаний факт на короткий номер "102" відповідно до вимог пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, та при подальшому спілкуванні з ОСОБА_11 заперечувала факт привласнення сумки ОСОБА_12 .

Також ОСОБА_12 після виявлення чужого майна умисно, усвідомлюючи те, що воно йому не належить, передбачаючи наслідки таких дій та свідомо припускаючи їх настання, забирає сумку ОСОБА_11 з місця, де той її залишив.

Сержант поліції ОСОБА_12 та рядовий поліції ОСОБА_1 , як працівники правоохоронного органу, повинні вимагати від громадян безумовного дотримання вимог чинного законодавства, але своєю поведінкою та вчинками самі допустили їх порушення.

Під час складання Присяги на вірність Українському народові ОСОБА_12 та ОСОБА_1 присягнули вірно служити Українському народові, дотримуватись Конституції та Законів України, втілювати їх у життя та поважати і охороняти честь держави, а також з гідністю нести високе звання поліцейського.

З огляду на викладене дисциплінарна комісія дійшла висновку, що поведінка сержанта поліції ОСОБА_12 та рядової поліції ОСОБА_1 свідчить про відсутність у них почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та несумісна з подальшим проходженням ними служби в Національній поліції України /а.с.225-241, том 1/.

Так, з урахуванням приписів статей 8, 18 Закону № 580-VIII на поліцейського покладено обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Поняття "службова дисципліна" містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.

З метою урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі за текстом Правила).

Згідно з Розділом І цих Правил ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Ці Правила ґрунтуються на Конституції України, Законах України "Про Національну поліцію", "Про запобігання корупції", інших законах України, актах Президента України та постановах Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України.

Під час прийняття на службу до поліції особу ознайомлюють з вимогами цих Правил.

Поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України "Про Національну поліцію", інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;

Згідно з розділом IV Правил поліцейський виконує свої службові обов`язки в тісній співпраці та взаємодії з населенням, територіальними громадами та громадськими об`єднаннями на засадах партнерства і спрямовує свою діяльність на задоволення їхніх потреб.

Незалежно від посади чи звання у відносинах із населенням поліцейський зобов`язаний: бути тактовним та доброзичливим; висловлювати вимоги чи зауваження, що стосуються особи, у ввічливій та переконливій формі; надати можливість особі висловити власну думку; до всіх потерпілих від злочинів або інших правопорушень проявляти повагу, охороняти їх безпеку та право на невтручання в особисте життя.

За будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику та допускати дискримінацію в будь-якій формі.

Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

З метою зменшення кількості випадків застосування поліцейських заходів примусу поліцейський повинен проявляти розсудливість, відкритість, почуття справедливості, володіти комунікативними навичками (переконання, ведення переговорів тощо), а в необхідних випадках мати керівні та організаційні якості.

Згідно з частинами першою та другою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У позовній заяві зазначено /а.с.8-9, том 1/:

- коли ОСОБА_3 підійшов до володіння з його титульної сторони, тобто з городу, де знаходиться, у тому числі теплиця, він, опікуючись дитиною, повісив барсетку на двері теплиці і поніс сина у двір, де зайшла сусідка, яка бере у них молоко, почав з нею розмовляти і в цей час прийшла ОСОБА_1 та попросила приглянути ще й за племінником та кудись пішла. Він, у свою чергу, перебував у дворі із сусідкою та розмовляв, коли до двору прийшов ОСОБА_4 , якому ОСОБА_3 віддав барсетку, той пересвідчився в тому, що всі речі на місці. Але з метою пересвідчитись у тому, що дійсно власником барсетки є ОСОБА_5 , ОСОБА_1 разом з Білецьким ходила на пляж та намагалась продивитись відео, яке б підтвердило, що барсетку на "забор" повісив саме ОСОБА_4 та вона належить саме йому;

- у присутності позивача ОСОБА_4 повідомив, що жодних претензій не має, що всі його речі збережені;

- наступного дня позивачу стало відомо про те, що дружина ОСОБА_6 написала у мережі "Фейсбук" пост про те, що начебто ОСОБА_3 викрав у її чоловіка барсетку;

- така поведінка ОСОБА_4 позивачу є зрозумілою, оскільки ОСОБА_4 мають дружні стосунки з господарем пляжу, на якому відбулись події, а саме Щербанем, який має відверто неприязні стосунки з сім`єю позивача, оскільки під час виборів сільського голови, на посаду якого Щербань пропонував свою родичку з іншого міста, матір позивача, маючи юридичну освіту та працюючи в органах місцевого самоврядування в селі, надавала мешканцям села консультації та роз`яснення, виходячи з яких мешканці села обрали сільською головою іншу людину, ніж хотів ОСОБА_7 . У зв`язку з такими обставинами знайшов слушний спосіб помститися сім`ї позивача, намовивши своїх знайомих ОСОБА_4 написати образливий та неправдивий пост у " ОСОБА_32 " та звернутись до поліції із заявою.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що надавати пояснення ГУНП в Полтавській області, зокрема щодо вищенаведеного, у рамках службового розслідування позивач відмовилась /а.с.51, том 2/.

У судовому засіданні 13.03.2024 допитано у якості свідків ОСОБА_29 та ОСОБА_33 , якими не спростовано обставин, встановлених у межах службового розслідування.

Зокрема, ОСОБА_29 зазначила, що 05.08.2023 прийшла до дому, де знаходився ОСОБА_21 з сином; заходила у будинок.

Отже, ОСОБА_29 не завжди була на подвір`ї та не змогла підтвердити всі обставини справи.

ОСОБА_33 купує молоко у ОСОБА_29 ; 05.08.2023 прийшла в обід, бачила у дворі ОСОБА_21 , знаходилась приблизно 5-10 хвилин, барсетки не бачила; ОСОБА_1 у цей день не бачила, відомості про ситуацію, яка виникла, у свідка відсутні.

Таким чином, знаходження ОСОБА_33 приблизно 5-10 хвилин у цей день не може свідчити про наявність інформації у цій особі щодо всіх подій 05.08.2023.

Представник позивача у судовому засіданні 22.04.2024 відкликала клопотання про допит ОСОБА_34 в якості свідка (протокол судового засідання в режимі конференції 22.04.2024 /а.с.102, том3/.

У судовому засіданні 22.04.2024 допитано у якості свідка ОСОБА_11 . Свідок зазначив, що 05.08.2023 він спільно з дружиною та неповнолітнім сином відпочивали на березі річки в с. Білики. На пляжі також знаходились чоловік, жінка та двоє дітей. ОСОБА_11 з родиною та собакою пішов купатися до водойми, залишивши свою сумку на пірсі, у якій знаходились телефон, ключі та грошові кошти. Через невеликий проміжок часу ОСОБА_11 повернувся до пірсу, щоб забрати свою сумку, але виявив, що вона зникла.

Зазначив, що під час пошуку сумки ОСОБА_11 спочатку підійшов до чоловіка, який на час їхнього приїзду знаходився на березі річки, але останній жодної інформації вказати не зміг, проте, надав телефон, з якого ОСОБА_11 зателефонував на телефон, що знаходився у сумці, на момент дзвінку телефон був вимкнений.

Свідок зазначив, що направився по стежинці, якою пляж залишали ОСОБА_1 та ОСОБА_12 з дітьми (огородами, була кукурудза). Побачивши по дорозі чоловіка, який ремонтував автомобіль, останній показав будинок, у якому проживають позивач разом зі своїм чоловіком, зазначив, що є їх родичем, вони не могли забрати, оскільки вони працюють в органах/державній службі (не пам`ятає точно).

Прийшовши до місця їхнього проживання, помітив на подвір`ї домогосподарства ОСОБА_12 , відразу запитав у нього, чи не брав він сумку з речами з пірсу на пляжі, останній відповів, що не брав. У цей же час з будинку вийшла ОСОБА_1 , яка також відповіла, що сумку не брала та не знає хто її взяв. Також позивач зазначила, що вони з органів чи з державної служби (не пам`ятає точно), не могли це зробити.

Крім того свідок указав, що він повідомив ОСОБА_1 та ОСОБА_12 , що є доступ до відеозаписів з пляжу, після перегляду яких стане зрозуміло, хто забрав сумку.

Повернувшись до приватного домогосподарства з камерами відеонагляду, почав переглядати відео, яке йому надав охоронець. У цей час до них прийшла ОСОБА_1 , яка почала бігати по території та сказала, що сумку могли забрати бобри з річки і через деякий час пішла в невідомому напрямку. Близько через 5-10 хвилин до пляжу повернувся ОСОБА_12 , який приніс з собою належну ОСОБА_11 сумку тощо.

На запитання: чи пропонувала ОСОБА_1 звернутись до охоронця за відеозаписом або зателефонувати в поліцію за скороченим номером "102", свідок відповів, що позивач взагалі не пропонувала надати будь-яку допомогу.

При цьому, колегія суддів завертає увагу, що у судовому засіданні 13.03.2024 позивач пояснила, зокрема, що не зателефонувала за номером "102", тому що в неї на той момент не було при собі телефону. Крім того, зазначила, що ОСОБА_4 не заявив про факт крадіжки, а зазначив про зникнення барсетки. Указала, що "крадіжки як такої не було". Зазначила, що побачила по камерам, що барсетку взяв її чоловік, заливши на місці ОСОБА_4 , пішла до чоловіка та розповіла йому, що по камерам видно, що він взяв барсетку; чоловік відповів ОСОБА_1 , що брав барсетку, яка була залишена, та "він взяв сумку і пішов". За твердженням позивача, її чоловік запропонував ОСОБА_4 зателефонувати за номером "102", на що ОСОБА_4 категорично відмовився. Указала, що ОСОБА_4 неправильно обґрунтовано ситуацію з бобрами, з огляду на те, що в неї була така ситуація. Указала, що дії її чоловіка були направлені на збереження майна для того, щоб повідомити на лінію "102".

Позивач зазначила, що вона навчалась в Академії поліції міста Суми; ніде не прописано, що вона зобов`язана телефонувати "102"; чому вона повинна турбувати колег, коли з усіма "розібралися", барсетка повернута, претензій немає, навіщо було телефонувати "102".

Отже, з огляду на пояснення позивача у судовому засіданні, вона до повернення барсетки чоловіком знала про те, що її взяв ОСОБА_21 , та не вважала за потрібне телефонувати за номером "102".

Крім того, у позові зазначено, що "коли до двору прийшов ОСОБА_4 , якому ОСОБА_3 віддав барсетку, той пересвідчився в тому, що всі речі на місці. Але з метою пересвідчитись в тому, що дійсно власником барсетки є ОСОБА_5 , ОСОБА_1 разом з Білецьким ходила на пляж та намагалась продивитись відео, яке б підтвердило, що барсетку на "забор" повісив саме Білецький та вона належить саме йому".

З урахуванням наведеного, позивачем зазначено різні обставини однієї ж тієї події у позові та поясненнях у судовому засіданні.

У постанові Верховного Суду від 05.03.2024 у справі № 480/12367/21 наведено: аналізуючи зміст постанов Верховного Суду, ухвалених у справах №№ 240/2677/20, 260/1/19, 520/1795/19, 460/2583/19, №200/11036/20-а, на предмет застосування сформованих у цих справах висновків Верховного Суду до спірних правовідносин, Судом установлено, що переглядаючи такі спори в касаційному порядку, Верховний Суд, насамперед, зауважив на особливому статусі працівника поліції, що зобов`язує його утримуватися від дій, що можуть бути розцінені як дискредитація органів поліції.

Так, у справах №240/2677/20, 420/2583/19 Верховний Суд зауважив, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. Водночас недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення. Виходячи з правового регулювання спірних відносин, поліцейський, у силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять його звання, як працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер .

Що стосується висновків Верховного Суду, сформованих у справах №№520/1795/19 та 260/1/19, то у цих справах Суд указав, що відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про Національну поліцію" рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції. Отже, поліцейський повинен уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Подібну правову позицію висловлено і у постанові Верховного Суду в справі №200/11036/20-а, у якій Суд, погоджуючись з висновками судів попередніх інстанції щодо правомірності звільнення поліцейського у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення, указав, що вчинки, що дискредитують працівників поліції та, власне, органи Національної поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Отже, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів Національної поліції і її працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Колегія суддів звертає увагу, що подія за участю ОСОБА_1 набула суспільного резонансу та, зокрема, висвітлена в соцмережі "Фейсбук". Як зазначено у висновку службового розслідування, з висвітлених публікацій вбачається негативне ставлення населення до вказаної події, що, в свою чергу, є підривом довіри населення до поліції.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 №100, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.03.2019 за № 223/33194 (далі Порядок № 100), поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

Водночас, позивач не виконала вимоги пункту 6 розділу ІІ Порядку. При цьому вона своїми поясненнями у позові, у судовому засіданні суперечливо трактувала події, надавала пояснення, які між собою не узгоджуються. Тим самим позивач не підтвердила можливості несення високого звання поліцейського (як зазначено у Присязі на вірність українському народові).

Слід звернути увагу, що законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінально-правого та дисциплінарно-правового аспектів.

Кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено Кримінальним процесуальним кодексом України.

Водночас, як визначено частиною другою статті 19 Закону № 580-VIII, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Колегія суддів звертає увагу, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.08.2022 у справі 120/8381/20-а.

Таким чином, позивача звільнено не за підозру у вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.

У зв`язку з чим, колегія суддів не бере до уваги посилання позивача в апеляційній скарзі на правові позиції Верховного Суду щодо ненеалежності доказів.

Наведеним також спростовуються доводи представника позивача, зазначені в судових дебатах.

Склад дисциплінарного проступку у діях позивача був встановлений службовим розслідуванням на підставі доказів та пояснень допитуваних осіб та аналізувався за положеннями Дисциплінарного статуту та Правил етичної поведінки.

Застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним. Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських.

Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 14.03.2023 у справі № 320/1206/21.

Посилання представника позивача на те, що наказ №1546 від 21.08.2023 станом на день звільнення ОСОБА_1 не був їй доведений, а представник позивача змогла його отримати на неодноразові вимоги спростовуються матеріалами справи, а саме: у зазначеному наказі наявний підпис позивача з написом "З наказом ГУНП №1546 ознайомлена 21.08.2023" /а.с. 213-219, том 1/.

Посилання представника позивача на те, що позивачу не було надано можливості ознайомитись з висновками службового розслідування, їй не було забезпечено право на захист, зокрема, не було надано можливості скористатись правовою допомогою, що є порушенням вимог пункту 5 частини другої статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції; не було надано можливості ознайомитись з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування та зробити їх копії (пункт 3 частини другої статті 18 Дисциплінарного статуту), колегія суддів не бере до уваги, з огляду на відсутність у матеріалах справи, матеріалах службового розслідування заяв позивача про ознайомлення з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, про надання можливості скористатись правовою допомогою. Крім того, позивач відмовилась від надання пояснень, зазначивши статтю 63 Конституції України.

Колегія суддів зазначає, що норми чинного законодавства не визначають обов`язку дисциплінарної комісії повідомляти поліцейського про призначення щодо нього/неї службового розслідування, водночас поліцейський має право надавати письмові пояснення щодо обставин службового розслідування, що, в свою чергу, передбачає право поліцейського бути обізнаним про наявність службового розслідування.

Тобто позивач під час проведення службового розслідування не скористалась своїм правом, передбаченим частиною другою статті 18 Дисциплінарного статуту.

Отже, відповідно, позивачем не доведено порушення порядку призначення та проведення службового розслідування з боку Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що порушення процедури при прийнятті рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalidact). Водночас, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Тобто, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення".

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.

Отже, суд першої інстанції вірно зазначив, що не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що навіть за умови порушення відповідачами процедури проведення службового розслідування, а також інших процедурних питань, які не були дотримані відповідачами під час прийняття оскаржуваних наказів, не може потягнути за собою безумовне скасування оскаржуваних наказів, за умови наявності факту вчиненого дисциплінарного проступку.

Наведена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі №826/9858/18.

Щодо посилання представника позивача на те, що звільнення позивача відбулось в порушення умов укладеного контракту, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 розділу VI контракт припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку дії; 2) з ініціативи Сторони 1 до закінчення строку дії у випадках, передбачених пунктом 3 цього розділу; 3) з ініціативи Сторони 2 до закінчення строку дії у випадках, передбачених пунктом 4 цього розділу.

Пунктом 3 розділу VI контракту зазначено, що Сторона 2 може бути звільнена з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Сторони 1 до закінчення строку його дії з підстав, передбачених Законом України "Про Національну поліцію".

Згідно з пунктом 5 розділу VI контракту у разі дострокового розірвання цього контракту Сторони за два тижні письмово повідомляють одна одну про намір розірвати цей контракт.

При цьому, пунктом 6 контракту зазначено, що у разі дострокового розірвання цього контракту днем припинення цього контракту є, зокрема, день видання наказу про звільнення зі служби в поліції у порядку та з підстав, визначених Законом України «Про Національну поліцію», або дата, зазначена в наказі про звільнення зі служби.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до витягу з наказу начальника ГУНП в Полтавській області від 23.08.2023 №430 о/с "По особовому складу" згідно із Законом України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) рядового поліції ОСОБА_1 (0179330) поліцейського ізолятора тимчасового тримання №5, 23.08.2023.

Так, наказ №402 о/с про відрахування ОСОБА_1 зі складу слухачів Центру первинної професійної підготовки поліцейських "Академія поліції" (м. Суми), що виданий Харківським Національним університетом Внутрішніх Справ, датується 23.08.2023, тобто у день видання наказу про звільнення зі служби в поліції у порядку та з підстав, визначених Законом України "Про Національну поліцію", що відповідає пункту 6 контракту.

Отже, посилання представника позивача про порушення умов укладеного контракту, а саме у частині неповідомлення про намір розірвати контракт спростовується положеннями пунктом 6 розділу VI цього ж контракту.

Також колегія суддів враховує, що положення статей 8, 18 Закону України "Про Національну поліцію" покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Поняття "службова дисципліна" містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте, його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 815/2527/15, від 13.08.2020 у справі № 817/3305/15, від 24.11.2020 у справі № 2140/1341/18.

У Рішенні Конституційного Суду України № 1-6/2018 від 27.02.2018 констатовано: "У Доповіді "Верховенство права", яка схвалена Європейською Комісією "За демократію через право" (Венеціанською Комісією) на 86-му пленарному засіданні (25-26.03.2011), наголошено, що принцип правової визначеності є ключовим у питанні довіри до судової системи і верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію (пункт 44); правова визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин (пункт 46); парламентові не може бути дозволено зневажати основоположні права людини внаслідок ухвалення нечітких законів (пункт 47); правова визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття "законних очікувань") (пункт 48). Конституційний Суд України вважає, що принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища людини".

Чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.

Дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довір`я когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету.

Аналізуючи складові цього поняття, суд дійшов висновку, що вони тісно пов`язані з морально-етичними нормами. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Таким чином, під вчинками, що дискредитують звання працівника національної поліції та власне органи національної поліції, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника поліції та власне органи національної поліції.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що порушення позивачем цих приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції України, і відповідальність за це несе Держава.

Зазначене безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів національної поліції з боку суспільства.

Так, з тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 у справі №815/4478/16.

Вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки (постанова Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №816/604/17).

Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 у справі №815/4463/17 сформована правова позиція щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Дійсно, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення присяги. У зв`язку з чим, складаючи присягу, працівник поліції покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Під порушенням присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Застосування дисциплінарного стягненні у вигляді звільнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте, його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічний правовий висновок здійснено Верховним Судом у постанові від 21.09.2018 у справі № 824/227/17-а.

Таким чином, підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 у справі №814/2530/16 зазначив, що враховуючи те, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

При цьому Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі №802/1150/17-а вказав на те, що під час правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що така поведінка позивача безумовно підриває авторитет поліції, формує негативну думку у населення про поліцію та дискредитує звання працівника поліції, що, відповідно, свідчить про особисту недисциплінованість позивача та недотримання нею вимог законодавства, а також присяги працівника поліції.

Щодо застосування до позивача виду дисциплінарного стягнення, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За результатами проведеного службового розслідування, відповідач дійшов висновку, що за вчинення дисциплінарного проступку позивача слід застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність встановленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

Верховним Судом у постанові від 10.09.2020 у справі №360/4790/19 зроблено правовий висновок, що питання обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, але при цьому необхідно враховувати певні обставини. Суд здійснює правову оцінку рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень за критеріями частини другої статті 2 КАС України, які є межею для дискреційних повноважень останніх. Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна перевірятися судами насамперед у тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим особою діянням.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 20.12.2019 у справі №804/2054/17, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте, його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

При звільненні позивача зі служби в поліції відповідачем було враховано тяжкість вчиненого проступку, обставини, за яких його вчинено, шкоду, заподіяну авторитету поліції, відношення позивача до вчиненого, а також встановлено несумісність подальшого проходження позивачем служби в поліції, тому застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів поліції є законним та обґрунтованим, а оскаржувані накази прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 813/336/16, від 28.05.2020 у справі № 815/2657/17.

Колегія суддів не бере до уваги посилання позивача у апеляційній скарзі, щодо застосування менш суворого виду стягнення, оскільки насамперед, варто мати на увазі, що обираючи той чи інший вид стягнення у порядку, запропонованому законодавцем, від незначного - зауваження до найсуворішого - звільнення зі служби, керівник, ураховуючи характер відповідного проступку, застосовує саме той вид дисциплінарного стягнення, який відповідає суті цього проступку і є йому співмірним.

Водночас застосування частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту виключно у поєднанні зі статтею 13, якою визначено перелік видів дисциплінарних стягнень та послідовність їх застосування, виключало б з процедури визначення виду стягнення такого визначального елементу як оцінка характеру самого проступку внаслідок однакового підходу до оцінки різних за ступенем тяжкості проступків та, відповідно, результату обрання виду відповідальності виключно в порядку послідовності.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів приходить до висновку, що застосоване до позивачки дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним, оскільки під час проведення службового розслідування інформація щодо можливих порушень службової дисципліни знайшла своє підтвердження.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що саме за скоєння дисциплінарного проступку до позивачки застосовано стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, який відповідає суті цього проступку і є йому співмірним.

Водночас варто врахувати, що метою проведення службового розслідування є перевірка і уточнення, в межах наданих повноважень відомостей, які мають значення для встановлення обставин вчинення поліцейськими дисциплінарного проступку, зняття безпідставних звинувачень або підозр.

Колегія суддів звертає увагу, що складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

У свою чергу, недотримання поліцейським вимог, що пов`язані з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Таким чином, з огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, враховуючи тяжкість проступку та його наслідки, які, як правильно зазначив відповідач, фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведена протиправність дій та рішень відповідачів, проте, відповідачами доведено обґрунтованість та правомірність прийнятих ними наказів.

Позовні вимоги стосовно поновлення позивача на службі в поліції на посаді рядового поліції ізолятора тимчасового тримання №5 Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 24.08.2023 та поновлення позивача в складі слухачів первинної професійної підготовки Сумського центру первинної професійної підготовки "Академія поліції" (м.Суми) Сумської філії ХНУВС з 24.08.2023, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до дня постановлення судового рішення є похідними від попередніх (основних) позовних вимог.

Отже, за відсутності підстав для задоволення основних позовних вимог, відсутні й підстави для задоволення похідних вимог про поновлення позивача на службі та в складі слухачів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 року по справі № 440/14459/23 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 по справі № 440/14459/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 04.09.2024 року