Справа № 711/6366/24
Суддя: Скляренко В. М.
Дата ухвалення: 2024-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6366/24
Провадження 2-а/711/68/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси Скляренко В.М., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про поновлення строку на оскарження постанови та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

12.08.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про поновлення строку на оскарження постанови та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що складання постанови про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП відносно позивача є незаконним та здійснене на підставі невірного застосування працівником поліції норм чинного законодавства, а наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази не дають підстав для визнання позивача винним у вчинення відповідного правопорушення.

Разом з тим, в позовній заяві позивачем викладене клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, відповідно до якого позивач просить суд поновити пропущений процесуальний строк на подання позовної заяви щодо оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АА00018469 від 03.04.2024 року, винесеної Державною службою України з безпеки на транспорті.

В обґрунтування такого клопотання позивач зазначає, що ч. 2 ст. 122 КАС України визначений строк для оскарження в судовому порядку постанови про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу, - шість місяців, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тому, ним (позивачем) такий строк на звернення із адміністративним позовом не пропущений. Однак, враховуючи, що даний позов ним уже подавався до суду (справа №711/4806/24), але був повернутий судом, в зв`язку з відсутністю клопотання про поновлення «пропущеного» строку, заявляє клопотання про поновлення йому (позивачу) строку на оскарження постанови Державної служби України з безпеки на транспорті від 03.04.2024 року, серії АА №00018469.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2024 року вказана справа передана на розгляд судді Скляренко В.М.

Вивчивши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 суддя приходить до наступних висновків.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АА00018469 від 03.04.2024 року, винесеною Державною службою України з безпеки на транспорті, позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2, ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, позивач 30.03.2024р. о 08 год. 25 хв. За адресою: Н-01, км. 199+300, Черкаська область допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одну вісь транспортного засобу на 10,661% (1,226 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11,5 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та зазначає, що про оскаржувану постанову він дізнався 31.05.2024 року із застосунку «Дія».

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положеннями частини першої статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (частина третя статті 6 КАС України).

За змістом частин першої-третьої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, частиною 2 статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» (№ 20347/03) зазначив, що право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності (пункт 35).

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 зазначив наступне: «...причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування».

Таким чином, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

По обставинам спірних правовідносин встановлено, що предметом позовних вимог є оскарження позивачем постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, яка була винесена Державною службою України з безпеки на транспорті 03.04.2024 року та про яку йому стало відомо 31.05.2024 року, а в якості додатку до позову додано роздруковану копію оскаржуваної постанови із зазначенням часу друку «03.06.2024 17:08».

При цьому судом встановлено, що за подання даного позову позивачем 11.06.2024 року сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн., а згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень позивач вже звертався до суду з аналогічним позовом 14.06.2024 року, але ухвалою суду від 24.06.2024 року №711/4806/24 відповідну позовну заяву було повернуто позивачу з роз`ясненням того, що ним не обґрунтовано поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Дана позовна заява складена та підписана позивачем 08.08.2024р., а надійшла до суду 12.08.2024р.

Як вбачається із клопотання позивача про поновлення строку на подання позовної заяви, викладеного в позовній заяві, підставою для поновлення строку звернення з позовом до суду позивач зазначає ту обставину, що судом було повернуто його попередню позовну заяву з посиланням на пропуск строку звернення до суду та відсутністю відповідного клопотання про поновлення «пропущеного» строку.

Разом з тим, будь-яких інших поважних причин, які б свідчили про відсутність у позивача можливості звернутись до суду з даним позовом у визначений законом десятиденний строк позивачем не наведено.

При цьому, суд враховує, що як зазначений позов, так і попередній позов був поданий до суду уже із пропуском строку звернення до суду, про що зазначено в ухвалі Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.06.2024 року.

Крім того, ухвалою суду від 19.08.2024 року дану позовну заяві було залишено без руху. Постановляючи відповідну ухвалу судом було зазначено, що з матеріалів позовної заяви з додатками та клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду судом не встановлено доказів на підтвердження обставин, які свідчать про поважність пропуску позивачем строку звернення до суду, а тому відсутні підстави для прийняття рішення про поновлення такого строку. Оскільки позовна заява подана з пропуском строку звернення до суду, а клопотання про поновлення строку звернення до суду не обґрунтоване ніякими поважними причинами, то суд залишив без руху відповідну позовну заяву, надавши позивачу строк тривалістю у десять календарних днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для надання суду належним чином оформленого клопотання про поновлення строку для звернення до суду та подання його разом з доказами на підтвердження наявності підстав для поновлення строку звернення до суду у встановлений судом строк.

Копія ухвали суду від 19.08.2024 року була надіслана позивачеві на його електронну адресу, зазначену у позові, і доставлена 19.08.2024 року о 15 год. 42 хв. про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного листа. Натомість станом на 05.09.2024 року на адресу суду не надійшло від позивача ніяких заяв про виконання вимог ухвали від 19.08.2024 року.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини, також, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому, числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії , справа Девеер проти Бельгії).

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

За таких підстав, враховуючи зазначені причини на які посилається позивач, мотивуючи клопотання про поновлення строку звернення до суду, останні не є поважними та не можуть бути підставою для задоволення такого клопотання.

За приписами ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин, які б обумовили виправдану необхідність поновлення позивачу строку для звернення до суду з даним позовом, а відтак зазначене клопотання не підлягає до задоволення, а позовна заява підлягає поверненню позивачу.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.2, 9, 20, 77, 123, п.8 ч.1 ст.240, ст.ст.241-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови Державної служби України з безпеки на транспорті від 03.04.2024 року серії АА №00018469.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про поновлення строку на оскарження постанови та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення повернути позивачу.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, навівши при цьому поважні причини пропуску строку на звернення до суду із таким позовом.

Ухвала суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Повний текст ухвали складений 05 вересня 2024 року.

Головуючий: В.М. Скляренко