Справа № 240/29067/23
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/29067/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко Ольга Володимирівна

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

03 вересня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

у жовтні 2023 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ФОП ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області (ГУ ДПС у Житомирській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11 липня 2023 року №0/13070/2405.

01 березня 2024 року Жтомирський окружний адміністративний суд прийняв рішення про задоволення адміністративного позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено те, що 23.10.2020 ФОП ОСОБА_1 (покупець) та V&S Brothers INC (США) (продавець) уклали контракт купівлі - продажу №SALCP2FX4KH814366 предметом якого є пошкоджений автомобіль 2019 Land Rover Discovery Sport SE SALCP2FX4KH814366. Загальна вартість контракту складає 16 782 доларів США. Постачання товару проводиться відповідно до міжнародних правил Інкотермс - 2020 на умовах СFR Одеса. Розрахунки за контрактом проводяться шляхом грошового переказу покупцем на рахунок продавця на умовах передоплати за товар. Контракт діє до 31.12.2020.

На виконання зазначеного контракту від 23.10.2020 відповідно до рахунку - фактури від 23.10.2022 №122420/129 позивач перерахував з банківського рахунку валютні кошти в сумі 16 782 доларів США згідно з платіжним дорученням від 27.10.2020 № 11JBKLKA та банківською випискою.

29.12.2020 позивач та V&S Brothers INC (США) підписали додаток до контракту купівлі-продажу №SALCP2FX4KH814366 за умовами якого дія контракту була продовжена до 15.02.2021 та покупець надав право на отримання товару (пошкоджений автомобіль 2019 Land Rover Discovery Sport SE SALCP2FX4KH814366) ОСОБА_2 .

При цьому, 19.01.2021 між ФОП ОСОБА_1 та громадянкою України ОСОБА_2 , яка є дружиною позивача, був підписаний договір відступлення права вимоги (цесії) який укладено за згодою з боржником V&S Brothers INC (США). За умовами вказаного договору ФОП ОСОБА_1 відступив ОСОБА_2 право вимоги передачі товару за контрактом купівлі-продажу №SALCP2FX4KH814366 від 23.10.2020 на умовах, визначених цим контрактом та інвойсом.

Крім того, 19.01.2021 ОСОБА_2 нотаріально посвідченою довіреністю уповноважила ТОВ «ВС Бразерс Експедішен» в особі директора ОСОБА_3 та/або громадянина ОСОБА_4 бути її представниками з питань отримання вантажів, в тому числі автомобіля 2019 Land Rover Discovery Sport SE SALCP2FX4KH814366 в проведенні митного оформлення, екпедирування, супроводження тощо.

У подальшому, на ім`я ОСОБА_2 був складений видатковий ордер від 05.02.2021 за №171714/1 у якому зазначено, що вантаж (автомобіль) постачається через ОСОБА_4 , вантажоодержувач: ОСОБА_2 , транспортно-експедиторська організація ТОВ «ВС Бразерс Експедішен», митна декларація від 10.02.2021.

У митній декларації від 10.02.2021 №UA100530/2021/305675 зазначено, що ввозиться автомобіль 2019 Land Rover Discovery Sport SE SALCP2FX4KH814366, в графі 8 «одержувач» вказано ОСОБА_4 ; в графі 9 «особа, відповідальна за фінансове врегулювання» вказана ОСОБА_2 .

Після завершення митних процедур автомобіль Land Rover Discovery Sport 27.05.2021 було зареєстровано: власник ОСОБА_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

У подальшому, посадовою особою ГУ ДПС у Житомирській області відповідно до наказу від 30.03.2023 № 781-п, на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79, с. 82 глави 8 Розділу II, пп. 69.2 п. 69 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності ФОП ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з питань дотриманням вимог валютного законодавства при виконанні зовнішньоекономічного контракту від 23.10.2020 №SALCP2FX4KH814366 за період з 23.10.2020 по 31.03.2023, за результатами якої складено акт від 19.05.2023 № 8951/06-30-24-05/.

У ході проведеної перевірки встановлено порушення позивачем п. 3 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 № 2473-VІІІ (Закон № 2473-VІІІ) при виконанні імпортного контракту від 23.10.2020 №SALCP2FX4KH814366 (граничний термін надходження товару - 27.10.2021) від нерезидента V&S Brothers INC (США) товар на адресу ФОП ОСОБА_1 фактурною вартістю 16 782 дол. США станом на 31.03.2023 не надійшов (кількість просторочених днів -520).

На підставі акта перевірки, 11.07.2023 ГУ ДПС у Житомирській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0/13070/2405, яким нараховано ФОП ОСОБА_1 пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства на суму 442 561,48 грн.

Позивач скористався правом на адміністративне оскарження податкового повідомлення-рішення та 25.07.2023 звернувся зі скаргою до Державної податкової служби України (а.с.24-29). Рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 20.09.2023 №27794/6/99-00-06-01-02-06 податкове повідомлення-рішення від 11.07.2023 №0/13070/2405 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, ст. 509 Цивільного кодексу України (ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, пп. 14.1.255 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (ПК України) визначено, що відступлення права вимоги - операція з переуступки кредитором прав вимоги боргу третьої особи новому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу кредитору або без такої компенсації.

Тобто, однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні є відступлення права вимоги - правочин (договір), на підставі якого первісний кредитор передає своє право (вимогу) в конкретному зобов`язанні новому кредитору, продовжуючи при цьому виконувати взяті на себе обов`язки перед боржником, а новий кредитор набуває відповідне право (вимогу), за загальним правилом, з моменту укладення договору відступлення права вимоги.

Разом з тим, враховуючи, що відступлення права вимоги завжди є похідним від інших зобов`язань, тому, укладаючи договір цесії, сторони повинні чітко визначити його предмет, а саме право, що відступається.

Більше того, норми діючого законодавства не встановлюють заборони для зміни кредитора в зобов`язаннях, а відтак, будь-яка особа може передати свої права за правочином іншій особі шляхом укладення договору про відступлення прав вимоги (цесії).

При цьому, положення чинного законодавства, зокрема ЦК України та ПК України, не містять будь-яких обмежень щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення прав вимоги боргу.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підставі договору відступлення права вимоги (цесії), який укладено за згодою з боржником V&S Brothers INC (США), ОСОБА_2 отримала товар за контрактом купівлі-продажу №SALCP2FX4KH814366 від 23.10.2020 на умовах, визначених цим контрактом.

Із змісту митної декларації від 10.02.2021 №UA100530/2021/305675 встановлено, що в Україну було ввезено автомобіль 2019 Land Rover Discovery Sport SE SALCP2FX4KH814366 та 27.05.2021 зареєстровано власницею вказаного автомобіля ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставний висновок ГУ ДПС в Житомирській області про те, що при виконанні імпортного контракту від 23.10.2020 №SALCP2FX4KH814366 (граничний термін надходження товару - 27.10.2021) станом на 31.03.2023 товар не надійшов.

Стосовно нарахованої в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні пені з 27.10.2021 по 31.03.2023 в сумі 442 561,48 грн за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про валюту і валютні операції» № 2473-VII від 21.06.2018 (Закон № 2473-VII) відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону. Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону. У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону. Закони України та інші нормативно-правові акти валютного законодавства, що встановлюють нові обов`язки для суб`єктів валютних операцій або погіршують їхнє становище, не мають зворотної сили. У разі якщо норма цього Закону чи нормативно-правового акта Національного банку України, виданого на підставі цього Закону, або норми інших нормативно-правових актів Національного банку України допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків резидентів та нерезидентів у сфері здійснення валютних операцій або повноважень органів валютного нагляду, така норма трактується в інтересах резидентів та нерезидентів.

Так, ч. 1 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» № 2473-VII від 21.06.2018 (Закон № 2473-VII) встановлено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Згідно ч. 3 ст. 13 Закону № 2473-VII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

Пунктом 21 Положення №5 передбачено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону № 2473-VII порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

При цьому, згідно абз. 11 п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (ПК України) за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за:

-порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії;

- відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу;

- порушення вимог законодавства в частині:

-обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

- цільового використання пального, спирту етилового платниками податків;

- обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

- здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку;

- порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Так, Законом України «Про внесення змін до ПК України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 № 466-IX підпункт 14.1.162 ПК України викладено в наступній редакції: «пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи».

Згідно пп. 14.1.39. п. 14.1. ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до п.п. 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення, у сфері зовнішньоекономічної діяльності; є контролюючий орган.

Таким чином, Податковим кодексом України визначено, що пеня за порушення строків розрахунків в іноземній валюті є різновидом грошового зобов`язання платника податків та застосовується контролюючим (податковим) органом в порядку, який передбачений для прийняття податкових повідомлень-рішень, а Закон України «Про валюту і валютні операції», зокрема його стаття 13, містить лише встановлення такого виду відповідальності, як пеня за порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею.

Відтак, пеня за порушення резидентами строку розрахунків в іноземній валюті відповідно до вимог Податкового кодексу України, з 01 січня 2021 року є одним із різновидів пені в розумінні приписів підпункту14.1.162 пункту 14.1. ст.14 Податкового кодексу України, та, відповідно, нарахування пені у період з 01 січня 2021 року по 30 червня 2023 року суперечить положенням абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Також, у постанові Верховного Суду від 15 лютого 2024 року у справі №420/1538/23 сформульований наступний висновок: «Пеня, нарахована за порушення резидентами строку розрахунків в іноземній валюті, з 01.01.2021 (дата набрання чинності Законом України «Про внесення змін до ПК України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 № 466-IX) є одним із різновидів пені в розумінні приписів підпункту 14.1.162. пункту 14.1. ст. 14 ПК України, та, відповідно, на неї розповсюджується дія положень абз.11 п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, який передбачає, що протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню».

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність у Головного управління ДПС у Хмельницькій області підстав для нарахування позвачу у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), пені за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, а відтак оскаржуване податкове повідомлення - рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.