Справа № 420/10987/24
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/10987/24

Головуючий в 1 інстанції: Свида Л. І.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук`янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

при секретарі - Гудзікевич Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської митниці Державної митної служби України та, з урахуванням ухвали від 02.07.2024 р. про залишення без розгляду частини позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ №10-дс від 22.03.2024 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ".

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності без належного урахування його вини. Дисциплінарною комісією не вжито заходів щодо об`єктивного встановлення обставин, а висновки побудовані на припущеннях. Відповідачем як суб`єктом владних повноважень за наслідком проведення службового розслідування не доведено факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку та, відповідно, підстав для застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади держаної служби, у зв`язку з чим оскаржуваний наказ прийнято необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття. В рамках дисциплінарної справи грубо порушено право на захист ОСОБА_1 , оскільки йому у встановленому законом порядку не надані матеріали дисциплінарної справи, не забезпечено його права в ході проведеної перевірки та дисциплінарного провадження щодо нього, як і не було у встановленому законом порядку надіслано акт за результатами проведення вказаної перевірки. Дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_1 проведено формально, без з`ясування усіх обставин, реальної оцінки наявності/відсутності складу дисциплінарного проступку, без врахування обставин, які пом`якшують дисциплінарну відповідальність, решти обставин, які повинні враховуватися при виборі різновиду дисциплінарного стягнення, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення про звільнення ОСОБА_1 з державної служби.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що дисциплінарна справа стосовно ОСОБА_1 не містить доказів ознайомленням позивача з матеріалами дисциплінарної справи, як і не містить доказів надання ОСОБА_1 письмових пояснень, перед накладенням дисциплінарного стягнення.

Крім того, в матеріалах справи відсутній будь-який протокол засідань дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Одеської митниці, утвореної на підставі наказу Одеської митниці від 07.02.2024 №-4 дс «Про порушення дисциплінарного провадження», для здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 , з якого б вбачалося, що саме на цьому засіданні вирішувалось питання щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, апелянт вважає, що за наявності ОСОБА_1 з проханням ознайомити його з матеріалами справи для надання пояснень, дисциплінарна комісія порушила право позивача надати пояснення та бути заслуханим.

Також апелянт звертає увагу, що у цій справі, оскаржувані правовідносини виникли у зв`язку зі звільненням позивача зі служби в митних органах України за порушення присяги державного службовця, шляхом вчинення злочину.

Водночас, припинення державної служби за порушення присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне із займаною посадою.

Так, передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, з підстави припинення державної служби за порушення присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування.

Разом з тим, під порушенням присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Тобто, як порушення Присяги, так і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) норм, а дисциплінарне правопорушення пов`язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби.

Апелянт вважає, що наявність лише факту порушення відносно позивача кримінальної справи, не може бути достатньою підставою для звільнення його із займаної посади за порушення присяги державного службовця. Тобто, підозра ОСОБА_1 у скоєнні злочину не може бути кваліфікована митним органом і судами як порушення присяги державного службовця.

При цьому, в матеріалах справи відсутні жодні докази того, що апелянт використовував своє службове становище в приватних інтересах задля отримання неправомірної вигоди за безперешкодне митне оформлення товарів та сприяння їх пропуску через державний кордон України.

На думку апелянта, сам по собі факт внесення відомостей до ЄРДР та повідомлення про підозру і обрання запобіжного заходу позивачеві не свідчить про скоєння ним дисциплінарного проступку та порушення Присяги працівника митниці. Вважаємо, що в даному випадку доказом порушення службової дисципліни може бути лише вирок суду, що є самостійною підставою для звільнення з державної служби.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначається про обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції, а тому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що характер вчиненого позивачем дисциплінарного проступку, ступінь його тяжкості характеризується шкідливим впливом на рівень службової дисципліни в Одеській митниці та шкодить її авторитету, як державного органу в цілому. Позивач скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього, як до носія влади, та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Рішення у кримінальному провадженні не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку, враховуючи, що дисциплінарна та кримінальна є різними видами юридичної відповідальності. При цьому зазначена ситуація викликала чималий суспільний інтерес, так як її обставини оприлюднено в значній кількості ЗМІ. При цьому, позивачу було надано можливість подати письмові пояснення та ознайомитися з матеріалами дисциплінарної справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Одеської митниці від 18.11.2021 року №456-о "Про особовий склад" ОСОБА_1 призначено з 19.11.2021 року на посаду державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Ізмаїл" Одеської митниці шляхом укладення контракту про проходження державної служби.

Між Одеською митницею, як відокремленим підрозділом Державної митної служби України, та громадянином України ОСОБА_1 , який призначається на посаду державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Ізмаїл" Одеської митниці, укладено Контракт про проходження державної служби №1017 від 18.11.2021 року, відповідно до п. 5 якого особа зобов`язується виконувати завдання та досягти визначених показників результативності, ефективності та якості їх виконання, зокрема: дотримуватися законодавства (у тому числі антикорупційного), розпорядчих актів Держмитслужби та Митниці під час виконання службових обов`язків, додержання службової та виконавської дисципліни, етики поведінки державного службовця; виконувати доручення, надані керівником Митниці та митного поста, в тому числі спрямованих на виконання завдань, визначених статтею 544 Митного кодексу України та іншими розпорядчими актами Держмитслужби; здійснювати митний контроль та митне оформлення товарів та транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України; забезпечувати повне та якісне виконання митних формальностей, які сформовано за результатами системи управління ризиками; забезпечувати ефективну роботу із внутрішньовідомчими програмами; згідно з п. 10 особа зобов`язана, зокрема, виконувати обов`язки, визначені у Законі України "Про державну службу" та відповідних положеннях про структурні підрозділи державного органу, посадовій інструкції, та умови цього контракту; за невиконання або неналежне виконання обов`язків, передбачених Законом України "Про державну службу" та Контрактом №1017 сторони несуть відповідальність згідно із законом (п. 18).

Відповідно до доповідної записки відділу внутрішньої безпеки Одеської митниці від 05.02.2024 року №7.10-25/5374, 31.01.2024 року приблизно 12 год. 52 хв. співробітниками Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, за процесуального керівництва Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, в рамках кримінального провадження №0000005 від 08.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, затримано ОСОБА_1, державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Ізмаїл" Одеської митниці під час отримання неправомірної вигоди у розмірі 700 доларів США від громадянина ОСОБА_3 , за безперешкодний пропуск його через митний кордон України без проведення необхідних митних формальностей та не створення штучних перешкод під час перетину митного кордону України.

Після цього, ОСОБА_1 було затримано в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України.

За вказаних обставин, 01.02.2024 року ОСОБА_1 , державному інспектору відділу митного оформлення №2 митного поста "Ізмаїл" Одеської митниці повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Вказані обставини також підтверджуються листом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, від 02.02.2024 року №16-05-4767-24 (вх. Одеської митниці від 05.02.2024 №3718/8.14), в якому зазначено, що під час досудового розслідування по кримінальному провадженню від 08.01.2023 №0000005 на території ПП "Нові Трояни - Чадир Лунга", у порядку ст. 208 КПК України, затримано державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Ізмаїл" Одеської митниці ОСОБА_1 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.02.2024 у справі №947/4036/24, провадження №1-кс/947/1755/24, ОСОБА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого систематичного збагачення 07.01.2024 приблизно о 14:00 год. під час перетину державного кордону ОСОБА_3 , який здійснював переміщення електронних блоків керування автомобілем через пункт пропуску "Нові Трояни - Чадир Лунга", повідомив останньому про необхідність надання йому, тобто ОСОБА_1 , неправомірної вигоди у розмірі 150 доларів США за кожний електронний блок керування автомобілем, який він, тобто ОСОБА_3 перевозить через митний кордон України, з яких він має 75 доларів США надати під час виїзду за межі території України та 75 доларів США під час в`їзду територію України, окрім того повідомив, що ОСОБА_3 повинен завчасно повідомляти про дату та час проїзду та кількість товарів, які він має намір перевезти.

В подальшому, 19.01.2023 року приблизно о 16:30 год. ОСОБА_1 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди перебуваючи на території ПП "Нові Трояни - Чадир Лунга" митного посту "Ізмаїл" Одеської митниці отримав від ОСОБА_3 раніше обумовлену неправомірну вигоду у розмірі 400 доларів США за нестворення штучних перешкод у митному оформленні під час перетину митного кордону ОСОБА_3 на транспортному засобі "Opel Vivaro" д.н.з. НОМЕР_1 , який перевозив з особою 5 електронних блоків керування автомобілем.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого систематичного збагачення, 31.01.2024 приблизно о 12:52 год. перебуваючи на території ПП "Нові Трояни - Чадир Лунга" митного посту "Ізмаїл" Одеської митниці та виконуючи обов`язки митної перевірки, оформлення транспортних засобів та товарів, здійснюючи митне оформлення автомобіля "Opel Vivaro" д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та будучи повідомленим про наявність в автомобілі 10 одиниць електронних блоків керування автомобілем вимагав та отримав від ОСОБА_3 грошові кошти у кількості 750 доларів США за нестворення штучних перешкод у митному оформленні під час перетину митного кордону ОСОБА_3 на транспортному засобі "Opel Vivaro" д.н.з. НОМЕР_1 . Після цього, ОСОБА_1 було затримано працівниками правоохоронних органів у порядку встановленому ст. 208 КПК України.

Загальна сума неправомірної вигоди, отриманої ОСОБА_1 від ОСОБА_3 склала 1150 доларів США.

За вказаних обставин, 01.02.2024 ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуючими ознаками: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Згідно з актом про результати фактичної перевірки від 26.02.2024 року №25/5, призначеної наказом Одеської митниці від 09.02.2024 року №107, за фактом надання безперешкодного пропуску у період з 07.01.2024 по 31.01.2024 громадянину України ОСОБА_3 та невиконання митних формальностей стосовно товарів "електроні блоки керування автомобілем", які останній перевозив з собою на транспортному засобі "Opel Vivaro" д.н.з. НОМЕР_1 , під час перетину митного кордону України в пункті пропуску ПП "Нові Трояни - Чадир Лунга" на території митного поста "Ізмаїл" Одеської митниці, комісія з проведення фактичної перевірки встановила, що державний інспектор відділу митного оформлення №2 митного поста "Ізмаїл" Одеської митниці ОСОБА_1 , використовуючи свої повноваження та своє службове становище в особистих (приватних) інтересах чи в неправомірних особистих інтересах інших осіб, у тому числі використовуючи свій статус та інформацію про місце роботи, систематично одержуючи неправомірну вигоду для себе чи інших осіб, здійснив дисциплінарний проступок, у вигляді порушення Присяги державного службовця (п. 1 ч. 2 ст. 65 Закону №889) та дійшла наступних висновків:

1. Державним інспектором відділу митного оформлення №2 митного поста "Ізмаїл" Одеської митниці ОСОБА_1 , внаслідок вчинення умисних дій з корисливих мотивів, з метою особистого систематичного збагачення, що суперечать покладеним на нього посадовим обов`язкам, вимогам Контракту про проходження державної служби №1017 від 18.11.2021, порушено пункти 3.1.1, 3.1.3, 3.12, 4.3, 5.1 та 5.3 Кодексу етичної поведінки працівників Державної митної служби України та пункти 3 та 5 Правил етичної поведінки правників Державної митної служби України, які затверджені наказом Держмитслужби від 02.09.2021 №668, що у свою чергу призвело до порушення вимог пунктів 1, 2 6, 7, 8 частини першої статті 8 Закону України "Про державну службу".

2. Державний інспектором відділу митного оформлення №2 митного поста "Ізмаїл" Одеської митниці ОСОБА_1 , використовуючи свої повноваження або своє службове становище в особистих (приватних) інтересах чи в неправомірних особистих інтересах інших осіб, у тому числі використовуючи свій статус та інформацію про місце роботи, систематично одержуючи неправомірну вигоду для себе чи інших осіб, здійснив проступок, що призвів до неповаги прав, свобод і законних інтересів його колег, а також честі держави та державного органу в цілому.

3. Недобросовісне виконання державним інспектором відділу митного оформлення №2 митного поста "Ізмаїл" Одеської митниці ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків у поєднанні зі зневажливим, недбалим ставленням до них, зокрема, та до завдань, що стоять перед державною службою загалом, призвело до порушення останнім Присяги державного службовця.

На підставі зазначеного, комісією з проведення фактичної перевірки запропоновано порушити дисциплінарне провадження стосовно державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Ізмаїл" Одеської митниці ОСОБА_1 з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого ним дисциплінарного проступку.

Наказом Одеської митниці від 07.02.2024 року №4-дс порушено дисциплінарне провадження та утворено дисциплінарну комісію.

У ході здійснення дисциплінарного провадження дисциплінарною комісією було здійснено моніторинг засобів масової інформації, за результатом якого встановлено, що факт затримання ОСОБА_1 висвітлено в багатьох інтернет-ресурсах, зміст та стилістика видань висвітлених в ЗМІ містять негативну інформацію, яка спрямована на приниження авторитету державного органу - Одеської митниці, як відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби України, Державної митної служби України так і їх посадових осіб в цілому, а також провокує громадськість на негативне ставлення до митних органів України.

Під час здійснення дисциплінарного провадження дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Ізмаїл" Одеської митниці, з метою отримання неправомірної вигоди, використовував своє службове становище, можливості пов`язані із займаною посадою, свій службовий авторитет митного органу, недобросовісно, несумлінно виконував свої посадові обов`язки, а саме: не здійснював належним чином митний контроль та митне оформлення товарів, сприяв їх незаконному пропуску через державний кордон України з Республікою Молдова з порушеннями встановлених процедур.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду державної служби - державний інспектор відділу митного оформлення №2 митного поста "Ізмаїл" Одеської митниці, використовував своє службове становище та надані йому повноваження задля власної вигоди та незаконного збагачення, отримуючи доходи із незаконних джерел. Такі діяння, вчинені ОСОБА_1 , під час виконання ним службових обов`язків, суперечать інтересам Одеської митниці, як відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби України, так і Державної митної служби в цілому.

Таким чином, ОСОБА_1 під час виконання своїх посадових обов`язків не дотримувався вимог Кодексу етичної поведінки працівників Державної митної служби України та Правил етичної поведінки правників Державної митної служби України, що негативно вплинуло на авторитет та репутацію Одеської митниці та Держмитслужби в цілому.

Наказом Одеської митниці Державної митної служби України №10-дс від 22.03.2024 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 " за неналежне виконання основних обов`язків державного службовця, визначених пунктами 1, 2, 6, 7, 8 та останнім абзацом частини першої статті 8 Закону України "Про державну службу", порушення пунктів 5 та 10 Контракту про проходження державної служби від 18.11.2021 №1017, підпунктів 3.1.1, 3.1.3, 3.12, 4.3, 5.1, 5.3 Кодексу етичної поведінки працівників Державної митної служби України та пунктів 3 та 5 Правил етичної поведінки працівників Державної митної служби України, затверджених наказом Державної митної служби України від 02.09.2021 №668, порушення Присяги державного службовця в частині несумлінного виконання своїх обов`язків, що в свою чергу негативно вплинуло та завдало шкоди репутації та інтересам Одеській митниці, як відокремленого територіального органу Держмитслужби, притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади державної служби державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Ізмаїл" Одеської митниці ОСОБА_1 , визначивши датою притягнення до дисциплінарної відповідальності перший робочий день після закінчення тимчасової непрацездатності.

ОСОБА_1 не погодився з правомірністю наказу №10-дс від 22.03.2024 року, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що в ході здійснення дисциплінарного провадження встановлено ряд фактів, які вказують на проступки з боку ОСОБА_1 проти інтересів державної служби, що суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього, як до посадової особи органу державної влади, що призводить до приниження авторитету державної служби та унеможливлює виконання ними своїх обов`язків. Подія за участю позивача викликала чималий суспільний резонанс серед населення, що, в свою чергу, підриває авторитет Одеської митниці та Державної митної служби України у цілому. Суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи позивача щодо порушення відповідачем принципу презумпції невинуватості, зазначивши, що підставою звільнення було порушення ним Закону України «Про державну службу», а не наявність кримінального провадження, чи доведення вини останнього у вчиненні злочину.

Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-VІІІ (далі - Закон №889-VІІІ визначено, що державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Основні обов`язки державного службовця визначені ст.8 Закону №889-VІІІ, відповідно до яких державний службовець зобов`язаний, зокрема: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені вказаною статтею, а також не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця (п.1 ч.1 ст.62 Закону №889-VІІІ).

Загальні вимоги та правила професійної етики працівників Державної митної служби України, якими вони мають керуватися під час виконання посадових обов`язків та в інших, випадках визначені в Кодексі та Правилах етичної поведінки працівників Держмитслужби, затверджених наказом Державної митної служби України від 02.09.2021р. №668 (далі - Кодекс та Правила).

Положення Кодексу застосовуються до всіх без винятку працівників Держмитслужби (п.1.2 Кодексу).

Так, згідно Кодексу працівники зобов`язані дотримуватися вимог Кодексу як під час виконання посадових (службових) обов`язків, так і в позаробочий час.

Відповідно до п.1.3 Кодексу та Правил при прийнятті на роботу до Держмитслужби, митниць та територіальних органів Держмитслужби кожен працівник зобов`язаний ознайомитися зі змістом Кодексу та бути повідомленим про відповідальність за невиконання його вимог, встановлених норм і підписати відповідне повідомлення за формою, наведеною у додатку до цього Кодексу, яке долучається до особової справи відповідного працівника.

Положеннями Кодексу передбачено, що працівники під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані:

- неухильно додержуватися вимог Конституції України, Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про запобігання корупції», нормативно-правових актів Міністерства фінансів України, розпорядчих документів Держмитслужби, положень про структурні підрозділи та посадових інструкцій працівників (п.3.1.1);

- неухильно виконувати правила етичної поведінки Держмитслужби (п.3.1.3).

Згідно п.3.12 Кодексу працівники мають дбати про авторитет державної служби, а також про позитивну репутацію Держмитслужби, що включає дотримання правил етикету, належного зовнішнього вигляду, забезпечення високої якості роботи, встановленого внутрішнього службового розпорядку.

Відповідно до п.4.3 Кодексу працівники не повинні допускати, у тому числі у позаробочий час, дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам Держмитслужби чи негативно вплинути на репутацію працівника або Держмитслужби.

Пунктом 5.1 Кодексу визначено, що працівники повинні використовувати своє службове становище виключно для виконання своїх посадових (службових) обов`язків і доручень керівників, наданих на підставі та у межах повноважень, передбачених законодавчими та нормативно-правовими актами.

Згідно п.5.3 Кодексу працівникам забороняється використовувати свої повноваження або своє службове становище в особистих (приватних) інтересах чи в неправомірних особистих інтересах інших осіб, у тому числі використовувати свій статус та інформацію про місце роботи з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Відповідно до п.п.9.1 та 9.2 Кодексу персональна відповідальність щодо дотримання Кодексу покладається на кожного Працівника Держмитслужби. За порушення правил етичної поведінки особи, винні у їх вчиненні, притягуються до дисциплінарної відповідальності.

Згідно п.3 Правил працівники діють неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої політичні погляди, ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.

Пунктом 5 Правил передбачено дотримання вимог законодавства, які полягають у недопущенні використання повноважень в особистих (приватних інтересах) або неправомірних особистих інтересах третіх осіб.

Розділом «Доброчесність» Правил визначено, що працівники Державної митної служби України зобов`язані діяти доброчесно, а саме: не використовувати службове становище в приватних інтересах чи в неправомірних приватних інтересах інших осіб, у тому числі не використовувати свій статус та інформацію про місце роботи з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Згідно ч.1 ст.64 Закону №889-VІІІ за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення (ч.1 ст.65 Закону №889-VIII).

За змістом ч.2 ст.65 Закону №889-VIII дисциплінарними проступками, зокрема, є: порушення Присяги державного службовця та порушення правил етичної поведінки державних службовців.

Відповідно ч.1 ст.66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.67 Закону № 889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Відповідно до положень ст.73 Закону №889-VIII з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Згідно ч.2 ст.74 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

На виконання приписів Закону №889-VIII постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019р. №1039 затверджено Порядок здійснення дисциплінарного провадження (далі - Порядок №1039), яким визначено процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців.

Пунктом 7 Порядку №1039 встановлено, що для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія.

Відповідно до п.33 Порядку №1039 дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.

Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення (ч.1 ст.77 Закону № 889-VIII).

Як вже зазначалося колегією суддів наказом Одеської митниці Державної митної служби України №10-дс від 22.03.2024 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 " за неналежне виконання основних обов`язків державного службовця, визначених пунктами 1, 2, 6, 7, 8 та останнім абзацом частини першої статті 8 Закону України "Про державну службу", порушення пунктів 5 та 10 Контракту про проходження державної служби від 18.11.2021 №1017, підпунктів 3.1.1, 3.1.3, 3.12, 4.3, 5.1, 5.3 Кодексу етичної поведінки працівників Державної митної служби України та пунктів 3 та 5 Правил етичної поведінки працівників Державної митної служби України, затверджених наказом Державної митної служби України від 02.09.2021 №668, порушення Присяги державного службовця в частині несумлінного виконання своїх обов`язків, що в свою чергу негативно вплинуло та завдало шкоди репутації та інтересам Одеській митниці, як відокремленого територіального органу Держмитслужби, притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади державної служби державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Ізмаїл" Одеської митниці ОСОБА_1 , визначивши датою притягнення до дисциплінарної відповідальності перший робочий день після закінчення тимчасової непрацездатності.

Зазначений наказ реалізовано наказом Одеської митниці від 03.06.2024 р. №573-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ».

Висновки дисциплінарного провадження, на підставі яких прийнято оскаржувані накази, ґрунтуються на відомостях щодо подій, що відбулися навколо державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Ізмаїл" Одеської митниці ОСОБА_1 , а саме: затримання його 31.01.2024 р. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, повідомлення про підозру, що висвітлено в багатьох інтернет-ресурсах.

Зазначені факти викликали суспільний резонанс та призвели до приниження авторитету державного органу Одеської митниці та Державної митної служби України в цілому, а також призвели до репутаційних втрат, підриву довіри до Одеської митниці, як органу публічної влади.

Дисциплінарна комісія дослідила дані Єдиного державного реєстру судових рішень, де наявна ухвала Київського районного суду міста Одеси від 02.02.2024 р. у справі №9474036/24, згідно якої ОСОБА_1 підозрюється в одержаний службовою особою, що займає відповідальне становище, неправомірної вигоди, яка склала 1150 доларів США, для себе за вчинення та не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Також, Дисциплінарна комісія врахувала, що ОСОБА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого систематичного збагачення 07.01.2024 приблизно о 14:00 год. під час перетину державного кордону ОСОБА_3 , який здійснював переміщення електронних блоків керування автомобілем через пункт пропуску "Нові Трояни - Чадир Лунга", повідомив останньому про необхідність надання йому, тобто ОСОБА_1 , неправомірної вигоди у розмірі 150 доларів США за кожний електронний блок керування автомобілем, який він, тобто ОСОБА_3 перевозить через митний кордон України, з яких він має 75 доларів США надати під час виїзду за межі території України та 75 доларів США під час в`їзду територію України, окрім того повідомив, що ОСОБА_3 повинен завчасно повідомляти про дату та час проїзду та кількість товарів, які він має намір перевезти.

В подальшому, 19.01.2023 року приблизно о 16:30 год. ОСОБА_1 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди перебуваючи на території ПП "Нові Трояни - Чадир Лунга" митного посту "Ізмаїл" Одеської митниці отримав від ОСОБА_3 раніше обумовлену неправомірну вигоду у розмірі 400 доларів США за нестворення штучних перешкод у митному оформленні під час перетину митного кордону ОСОБА_3 на транспортному засобі "Opel Vivaro" д.н.з. НОМЕР_1 , який перевозив з особою 5 електронних блоків керування автомобілем.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого систематичного збагачення, 31.01.2024 приблизно о 12:52 год. перебуваючи на території ПП "Нові Трояни - Чадир Лунга" митного посту "Ізмаїл" Одеської митниці та виконуючи обов`язки митної перевірки, оформлення транспортних засобів та товарів, здійснюючи митне оформлення автомобіля "Opel Vivaro" д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та будучи повідомленим про наявність в автомобілі 10 одиниць електронних блоків керування автомобілем вимагав та отримав від ОСОБА_3 грошові кошти у кількості 750 доларів США за нестворення штучних перешкод у митному оформленні під час перетину митного кордону ОСОБА_3 на транспортному засобі "Opel Vivaro" д.н.з. НОМЕР_1 . Після цього, ОСОБА_1 було затримано працівниками правоохоронних органів у порядку встановленому ст. 208 КПК України.

Загальна сума неправомірної вигоди, отриманої ОСОБА_1 від ОСОБА_3 склала 1150 доларів США.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач під час вступу на державну службу в органи митної служби склав Присягу державного службовця наступного змісту: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, шо буду вірно служити народові України, суворо дотримуватись Конституції та Законів України, сприяти втіленню їх у життя, змінювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов`язки».

Проаналізувавши текс Присяги, складеної позивачем, колегія суддів робить висновок, що вступаючи на державну службу позивач свідомо взяв на себе відповідальність за забезпечення ефективного здійснення завдань і функцій Української держави шляхом сумлінного виконання своїх посадових обов`язків. Крім того, його поведінка як державного службовця, має відповідати очікуванням громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до державної служби, сприяти реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Додержання присяги є обов`язком державного службовця, що слідує із сукупності обов`язків державного службовця, передбачених ст.ст.8, 62 Закону №889-VIII. Дотримання державним службовцем своїх обов`язків є необхідною умовою довіри з боку суспільства до державних інституцій від імені, яких діють державні службовці.

У постановах від 14.04.2020р. у справі №815/6549/16, від 27.04.2020р. у справі №826/10854/17, від 26.05.2022р. у справі №420/6190/20 Верховний Суд, підтримуючу усталену позицію Суду щодо аналізу змісту Присяги державного службовця, наголосив, що Присяга має природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового зобов`язання державного службовця. З аналізу тексту Присяги слідує, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв`язку з цим порушення Присяги необхідно розуміти як скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Присяга державного службовця передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно. Тобто порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків державного службовця. Про несумлінність дій (бездіяльності) державного службовця свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами дисциплінарної справи підтверджено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Ізмаїл" Одеської митниці, своїми діями, в порушення Присяги державного службовця, вчинив проступок проти інтересів державної служби, покладеним на нього обов`язкам та який підірвав довіру до нього, як до посадової особи органу державної влади, й призвів до приниження авторитету державної служби.

Факт затримання позивача висвітлено в багатьох засобах масової інформації, зміст та стилістика яких мала негативний відтінок та загальну спрямованість на приниження авторитету державного органу - Одеської митниці.

Зокрема, але не виключно, інформація про відповідну подію мала широке висвітлення на сторінках мережі Інтернет за посиланнями:

- Офіційна інтернет-сторінка у facebook Управління СБ України в Одеській області за посиланням: https://www.facebook.com/ssu.odesa/?locale=uk_UA

- Інтернет-видання «Інтент» за посиланням: https://intent.press/news/crime/2024/sbu-zatrimala-inspektora-deskoyi-mitnici-za-pidozroyu-u-vimaganni-habariv/.

- Інтернет-видання «Суспільне Новини» за посиланням:https://suspilne.media/677990-brav-habari-z-pidpriemciv-inspektoru-odeskoi-mitnici-povidomili-pro-pidozru/

- Інтернет-видання «Центр публічних розслідувань» за посиланням https://cpi.org.ua/news/inspektora-odeskoyi-mitnici-zatrimali-na-habari/ та інші.

Зазначені вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги про те, що зазначену подію було оприлюднено лише на Офіційній інтернет-сторінці Управління СБУ в Одеській області.

Досліджені в ході судового розгляду докази свідчать про обізнаність позивача з вимогами Закону України «Про державну службу», Закону України «Про запобігання корупції», з правилами етичної поведінки в митних органах України у тому числі, в частині запобігання одержанню неправомірної вигоди.

Разом з тим, в порушення останніх вимог Законів позивач ОСОБА_1 під час виконання своїх посадових обов`язків не дотримувався вимог Наказу №668, порушив вимоги Кодексу та Правил етичної поведінки, що негативно вплинуло на авторитет та репутацію Одеської митниці та Держмитслужби в цілому.

На відміну від звільнення зі служби у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.

Вирішення питання про правомірність притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі діяння отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення вжито за вчинення дій, що підривають авторитет митниці та її працівників в очах громадськості і порушує етику поведінки працівника митної служби. Тобто, наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності ґрунтується на самостійних підставах; службовим розслідуванням доведено вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

З урахуванням наведеного колегія суддів відхиляє доводи позивача щодо не встановлення відповідачем факту вчинення будь-яких діянь окрім тих, що зазначені у повідомленні про підозру та підлягають кримінально-правовій оцінці в межах кримінального провадження.

На думку колегії суддів, рішення у кримінальному провадженні не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі Кримінального кодексу України.

Апелянт вказує на відсутність обвинувального вироку суду в кримінальному провадженні №0000005 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Колегія суддів вважає дані доводи безпідставними, оскільки згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням ст.6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982р. у справі X. v. Austria про неприйнятність заяви №9295/81) чи таке провадження було закрите (рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987р. у справі C. v. the United Kingdom про неприйнятність заяви №11882/85). Більше того, гарантована п.2 ст.6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003р. у справі Ringvold v. Norway, заява №34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з п.1 ст.6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Дисциплінарна та кримінальна відповідальність є різними видами юридичної відповідальності. Притягнення до дисциплінарної та кримінальної відповідальності за одні і ті ж самі дії не суперечить приписам статті 61 Конституції України.

Аналогічний правовий висновок висловив Верховний Суд у постановах від 16.10.2020р. у справі №814/2530/16 та від 30.08.2022р. у справі №120/8381/20, який, в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, колегія суддів враховує при вирішенні даного спору.

Отже, провівши службове розслідування і встановивши беззаперечні докази вчинення позивачем дисциплінарного проступку, відповідач не мав чекати набрання законної сили рішенням суду про притягнення позивача до кримінальної відповідальності, щоб притягнути його до дисциплінарної відповідальності на підставі Закону №889-VIII.

Щодо процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, то ОСОБА_1 в апеляційній сказі зазначає про відсутність в матеріалах дисциплінарного провадження пояснень позивача, наданих ним в межах дисциплінарного провадження, через порушення дисциплінарною комісією права позивача на ознайомлення з матеріалами дисциплінарного провадження та, як наслідок, обмеження у праві надати дисциплінарній комісії обґрунтовані пояснення в межах дисциплінарного провадження.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта, оскільки, відповідачем згідно з вимогами пунктів 31 та 32 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року № 1039, позивача було запрошено на засідання дисциплінарної комісії для надання пояснень щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, шляхом надіслання листа від 07.03.2024 року №25/4 на його електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка надавалася ним особисто та містилася у його особовій справі.

Оскільки позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце засідання дисциплінарної комісії на 12.03.2024 року о 14.00 год., але не прибув на засідання та не повідомив про поважні причини відсутності, не надав письмові пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, тому дисциплінарною комісією 12.03.2024 року складено акт про відмову від надання пояснень.

Посилання апелянта на те, що надати відповідні пояснення та прибути на розгляд дисциплінарної справи він не мав можливості, оскільки знаходився на лікарняному, вважаємо не заслуговують на уваги, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення ОСОБА_1 відповідача про вказані обставини.

Таким чином колегія суддів вважає, що права позивача на участь у процесі з`ясування обставин вчинення дисциплінарного проступку та визначення виду стягнення обмежені та/або порушені не були, докази вчинення відповідачем перешкод у реалізації права на ознайомлення з матеріалами дисциплінарного провадження в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 проведено у відповідності до Закону №889-VIII та положень Порядку №1039, доводи позивача щодо порушення відповідачем вимог законодавства не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

А відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність підстав для їх задоволення.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 03 вересня 2024 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова