Справа № 160/16050/24
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради в особі Державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Пудло Вікторії Олегівни про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради в особі Державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Пудло Вікторії Олегівни про скасування рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій від 07.06.2024 року №23548508 та зобов`язати відповідача здійснити державну реєстрацію нерухомого майна, що належить на праві приватної власності, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийнятого відповідачем рішення, як такого, що не містить відповідного обґрунтування вичерпного переліку обставин, що стали підставою для його прийняття. Зауважує, що оскаржене рішення порушує право належного володіння, користування та розпорядження майном, набутого в порядку спадкування.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Від представника Дніпровської міської ради та Державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Пудло Вікторії Олегівни надійшли відзиви на позовну заяву, в яких просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилаються на те, що заявниками не було надано підтверджуючих документів щодо факту державної реєстрації прав на нерухоме майно (квартиру). Державний реєстратор встановив наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій, а саме: після завершення строку, встановленого частиною 3 ст. 23 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не усунуто обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію. Також звернуто увагу на те, що вимога про зобов`язання органу реєстрації вчинити певні дії є втручання у виключні повноваження, а також на те, що державний реєстратор не є належним відповідачем у справі.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину за померлим батьком, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.07.2001 року Серія АЕВ №315573. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачка звернулась до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради із заявою від 23.04.2024 року (реєстраційний №60639080) про внесення до Реєстру речових прав відомостей про належне їм нерухоме майно. Заява подана щодо реєстрації речових прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , прийняту в порядку спадкування.
Державним реєстратором прав на нерухоме майно прийняте рішення від 29.04.2024 року №72858456 про зупинення розгляду заяви з підстав неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі, чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013. У рішенні зазначено, що документи, які не подано заявником, мають бути подані державному реєстратору протягом 30 робочих днів з дня отримання рішення.
07.06.2024 державний реєстратор прийняв рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій. У тексті рішення зазначається, що державний реєстратор прав на нерухоме майно, розглянувши заяву 23.04.2024 року (реєстраційний №60639080) відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 №1141, встановив наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій: - після завершення строку, встановленого частиною 3 ст. 23 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", не усунуто обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав. а саме: заявником не надано відповідь на сформований запит до відповідного БТІ.
З огляду на це, державним реєстратором вирішено відмовити у проведенні реєстраційних дій, що і обумовило звернення до суду із цим позовом.
При вирішенні спору суд виходить із того, що проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав здійснюється у порядку, визначеному Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №1952-ІV від 01.07.2004 (далі - Закон №1952-ІV) та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 (далі - Порядок №1127).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону №1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону №1952-IV державній реєстрації прав підлягають право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: - відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; - відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; - відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; - наявність обтяжень прав на нерухоме майно; - наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.
Пунктом 2 частини 3 статті 10 Закону № 1952-IV визначено, що державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
Частиною 2 статті 18 Закону №1952-ІV передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.
Частиною першою статті 24 Закону №1952-IV визначені підстави для відмови в державній реєстрації прав.
Пункт 8 частини першої статті 24 Закону №1952-IV передбачає, що якщо після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, державний реєстратор відмовляє у державній реєстрації прав.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви. Перебіг строку державної реєстрації прав продовжується з моменту усунення обставин, що стали підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду, з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1952-IV за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття. Згідно з частиною 5 статті 24 Закону № 1952-IV відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.
Пункт 12 Порядку №1127 передбачає, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Згідно з пунктом 18 Порядку №1127 за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.
Таким чином, у разі невиконання заявником протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про зупинення розгляду заяви зазначених у рішенні вимог, або неотримання на запит документів та/або інформації, необхідних для державної реєстрації прав, державний реєстратор має право прийняти рішення щодо відмови в державній реєстрації прав.
Судом встановлено, що підставою прийняття оскарженого рішення слугувало те, що після завершення строку, встановленого ч. 3 ст. 23 Закону № 1952, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав.
Водночас, в рішенні, на порушення зазначених вище норм, не було зазначено відповідне обґрунтування вичерпного переліку обставин, що стали підставою для його прийняття, не зазначено, які саме обставини не були усунені, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав.
Судом також встановлено, що у спірному рішенні зазначається лише про вчинені державним реєстратором запити до відповідних органів, однак не надається оцінка тим документам, які були подані безпосередньо заявником. З огляду на це, суд вважає рішення протиправним і таким, що підлягає скасуванню.
Що стосується вимог про зобов`язання вчинити дії, суд зазначає про таке..
З початку повномасштабної війни 24.02.2022 громадяни, які мають у власності об`єкти нерухомого майна на територіях областей, де відбуваються бойові дії, право власності на які оформлене до 2013 року, стикаються з неможливістю провести операції з власною нерухомістю, отримати компенсацію за пошкоджене чи зруйноване майно, зареєструвати право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Система державної реєстрації прав, яка проводиться відповідно до вищезгаданого Закону, запроваджена з 01.01.2013, тоді як до цього державна реєстрація права власності та інших речових прав на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на земельних ділянках, проводилась реєстраторами бюро технічної інвентаризації у Реєстрі права власності на нерухоме майно на паперових носіях (у реєстрових книгах та реєстраційних справах), які зберігаються у БТІ. Таким чином, до 2013 державна реєстрація таких об`єктів нерухомого майна проводилась, але реєстр був паперовий і зберігався у архіві відповідного БТІ. Після 2013 року при проведенні будь-яких операцій з такою нерухомістю (купівля-продаж, дарування, спадкування, міна та ін.) необхідно, щоб записи про право власності були спочатку перенесені до Реєстру, який існує у електронному вигляді, причому державний реєстратор при перенесенні даних повинен перевірити факт державної реєстрації права власності за наданими документами тим чи іншим органом БТІ.
Отже, оскільки значна частина архівів в населених пунктах, які знаходяться в зоні активних бойових дій чи на тимчасово окупованих територіях, на даний час недоступна або знищена, одним із способів підтвердити право власності на таке майно залишається визнання права власності в судовому порядку. Державна реєстрація у цьому випадку здійснюється на підставі рішення суду.
Водночас, адміністративний суд не наділений повноваженнями приймати рішення стосовно речових прав на майно, у тому числі щодо визнання або підтвердження права власності.
Зважаючи на вказане, суд вважає необхідним спірне рішення скасувати, зобов`язати Дніпровську міську раду в особі Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур повторно розглянути заяву позивачки про вчинення реєстраційних дій/реєстрацію права, а також додані до неї документи, враховуючи правову оцінку, надану судом у цьому рішенні. Оскільки відповідач не довів правомірність рішення, позов підлягає частковому задоволенню.
Згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає відшкодуванню понесені судові витрати зі сплати судового збору за рахунок відповідача, а саме: Дніпровської міської ради пропорційно до задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про відмову в проведенні реєстраційних дій від 07.06.2024 року №23548508.
Зобов`язати Дніпровську міську раду в особі Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.04.2024 року (реєстраційний №60639080) з доданими до неї документами, з урахуванням правової оцінки, наданої судом, та прийняти рішення відповідно до вимог закону.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна