Справа № 560/9350/24
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/9350/24
РІШЕННЯ

іменем України

04 вересня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення військової частини НОМЕР_1 від 26.04.2024 №2/71 щодо відмови в задоволенні рапорту від 12.04.2024 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас відповідно до пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", діючого на момент подання рапорту у зв`язку з доглядом за своєю матір`ю.

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби у запас відповідно до пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", діючого на момент подання рапорту у зв`язку з доглядом за своєю матір`ю.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звертався до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби у запас відповідно до пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". У зв`язку з тим, що не отримував відповіді за результатами розгляду рапорту, звернувся за правовою допомогою до адвоката. Представником позивача 27.05.2024 направлено адвокатський запит щодо повідомлення про результати розгляду рапорту ОСОБА_1 . На адвокатський запит 17.06.2024 надано відповідь військової частини НОМЕР_1 від 26.04.2024 №2/71, що рапорт ОСОБА_1 та додані до нього документи розглянуті та йому надано відмову у звільненні. Вважає рішення військової частини НОМЕР_1 від 26.04.2024 №2/71 щодо відмови в задоволенні рапорту від 12.04.2024 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас відповідно до пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" протиправним, а тому звернувся до суду.

Відповідачем 11.07.2024 подано відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечує. Зазначає, що позивачем було подано рапорт із доданими документи про звільнення з військової служби позивача. Рапорт про звільнення з військової служби позивача із доданими документами був розглянутий командиром військовою частиною НОМЕР_1 , за результатами чого листом від 26.04.2024 № 2/71 позивачу відмовлено у звільненні з двох причин, а саме: не підтверджено наявність підстав для звільнення з військової служби, а саме позивачем, на підтвердження права на звільнення, не було надано відповідного медичного висновку медико-соціальної експертної комісії із зазначенням потреби у постійному догляді за матір`ю та зміст рапорту не відповідає вимогам пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008). Вказує, що на підтвердження права на звільнення до рапорту було додано копію висновку №663 від 04.04.2024 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі. Зазначений висновок не є належним документом, що підтверджують необхідність постійного догляду за повнолітньою особою. Окрім того, у висновку не зазначено про потребу у постійному догляді, а лише рекомендовано отримання соціальної послуги на непрофесійній основі. Зазначає, що позивачем до позову додано довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 941996 від 21.05.2024 про встановлення ОСОБА_2 повторно другої групи інвалідності. Зазначена довідка МСЕК до рапорту про звільнення не додавалась, що підтверджується рапортом про звільнення. У довідці також відсутній висновок про потребу у постійному догляді. Оскільки група інвалідності була встановлена повторно, то ОСОБА_2 і раніше було встановлено інвалідність.

Крім того вказує, що позивачем до позову також додано акт встановлення факту здійснення догляду № 3361 від 19.04.2024, який до рапорту про звільнення не додавався (підтверджується рапортом про звільнення). Однак, на дату складання зазначеного акту (19.04.2024) військовослужбовець із 24.02.2023 перебуває на військовій службі (витяг із наказу військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2023 № 9 додається), тому жодного постійного догляду здійснювати не міг. Окрім того, зазначений акт складений відповідно до пункту 21 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57. Тобто, акт № 3361 від 19.04.2024 виданий для конкретної мети - супроводження особи з інвалідністю для виїзду за межі України та не підтверджує здійснення військовослужбовцем постійного догляду за особою з інвалідністю у період перебування позивача на військовій службі. Позивачем до позову також додано висновок ЛКК від 04.04.2024 № 663, який до рапорту про звільнення не додавався, що підтверджується рапортом про звільнення. Вказаний висновок ЛКК не відповідає жодній із форм, затверджених Міністерством охорони здоров`я України, у висновку зазначено про потребу у сторонньому догляді, а не постійному догляді. Згідно постанови Верховного Суду від 11.04.2024 у справі № 420/16689/23 (адміністративне провадження № К/990/4118/24) поняття «сторонній догляд» не є тотожним поняттю «постійний догляд», позаяк перше говорить про те, ким надається догляд, а друге - тривалість такого догляду. Отже, позивачем не підтверджено наявності підстав для звільнення з військової служби. Відтак, вважає, що командуванням військової частини НОМЕР_1 обґрунтовано відмовлено позивачу у звільненні з військової служби.

Від представника позивача 16.07.2024 надійшла відповідь на відзив у якій з посиланням на роз`яснення МОЗ України опубліковані 09.02.2024 та підпункт «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважає рішення відповідача про відмову у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" протиправним, оскільки діюче законодавство України на момент подання рапорту про звільнення військовослужбовця з лав ЗСУ, довідки МСЕК не вимагало.

Від представника відповідача 22.07.2024 надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначає, що у відповіді на відзив представник позивача помилково вважає, що діюче законодавство України на момент подання рапорту про звільнення військовослужбовця з лав ЗСУ, довідки МСЕК не вимагало, обґрунтовуючи це підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та роз`ясненням МОЗ України, опублікованого 09 лютого 2024 року. В той же час, згідно з абзацом 4 підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. У роз`ясненні МОЗ України, наданому представником позивача, зазначено про потребу у сторонньому догляді, а не постійному догляді. Зазначає, що позивачем до позову додано висновок ЛКК від 04.04.2024 № 663, який до рапорту про звільнення не додавався. У висновку зазначено про потребу у сторонньому догляді, а не постійному догляді. Згідно постанови Верховного Суду від 11.04.2024 у справі № 420/16689/23 (адміністративне провадження № К/990/4118/24) поняття «сторонній догляд» не є тотожним поняттю «постійний догляд», позаяк перше говорить про те, ким надається догляд, а друге - тривалість такого догляду. Поняття «постійний догляд» передбачає безперервний догляд, який надається особі, яка не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження, безперервно, постійно. У задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою суду від 26.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 12.04.2024 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби у запас відповідно до пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

До рапорту додав:

1. Висновок форма 050-2/0 №663 від 04.04.2024 "Комунального некомерційного підприємства Хмельницький обласний медичний центр психологічного здоров`я".

2. Виписка з медичної карти хворого видана 09.04.2024 форма №027/0.

3. Довідка №К-03-14422 про зареєстрованих у житловому приміщенні.

4. Пенсійне посвідчення №190253618.

5. Довідка про смерть батька ОСОБА_3 .

6. Копія паспорта ОСОБА_2 .

7. Копія паспорта ОСОБА_1 .

8. Копія ідентифікаційного коду ОСОБА_2

9. Копія ідентифікаційного коду ОСОБА_1 .

10. Копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 .

Рішенням військової частини НОМЕР_1 від 26.04.2024 №2/71 відмовлено в задоволенні рапорту від 12.04.2024 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас відповідно до пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з двох підстав: не підтверджено наявність підстав для звільнення з військової служби, а саме позивачем, на підтвердження права на звільнення, не було надано відповідного медичного висновку медико-соціальної експертної комісії із зазначенням потреби у постійному догляді за матір`ю та зміст рапорту не відповідає вимогам пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.

На звернення представника позивача з адвокатським запитом від 27.05.2024 щодо звільнення ОСОБА_1 , військова частина НОМЕР_1 листом від 14.06.2024 №7/434 повідомила, що рапорт та додані до нього матеріали були розглянуті та надано відмову у звільненні, яка була вручена особисто ОСОБА_1 26.04.2024.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

За нормами частини другої статті 2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Згідно частини шостої статті 2 Закону №2232-ХІІ видами військової служби є, зокрема, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

В свою чергу, підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Так, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану, через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Постановою КМУ «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу» від 12.06.2013 року №413 затверджено Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу відповідно до яких військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини, зокрема, необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Судом встановлено, що до рапорту про звільнення з військової служби від 12.04.2024 позивачем додано копію висновку №663 від 04.04.2024 про наявність у ОСОБА_2 когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

До матеріалів позовної заяви позивачем долучено копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 941996 від 21.05.2024 про встановлення ОСОБА_2 повторно другої групи інвалідності, однак зазначена довідка МСЕК до рапорту про звільнення не додавалась, що підтверджується рапортом про звільнення від 12.04.2024.

Позивачем до позову також додано висновок ЛКК від 04.04.2024 №663, який до рапорту про звільнення не додавався, що підтверджується рапортом про звільнення.

Щодо долученого позивачем до матеріалів справи акту встановлення факту здійснення догляду №3361 від 19.04.2024 відповідно до якого ОСОБА_1 здійснює постійний догляд за ОСОБА_2 , суд зазначає, що вказаний акт до рапорту не додавався.

Крім того, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.02.2023 №9 позивач з 24.03.2023 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення, що унеможливлює постійний догляд за ОСОБА_2 , яка проживає у АДРЕСА_1 , натомість місцезнаходження військової частини НОМЕР_1 - АДРЕСА_2 .

Крім того, судом взято до уваги, що позивач при зверненні з рапортом від 12.04.2024 про звільнення з військової служби до командира військової частини НОМЕР_1 порушив вимоги викладені у п. 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджений Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008.

Оскільки відповідно до п. 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, Військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

З врахуванням положень ст. 139 КАС України, судові витрати, що підлягають розподілу - відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя О.О. Михайлов