Справа № 522/6480/24
Суддя: Шенцева О. П.
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/6480/24
Провадження № 2-а/522/116/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

судді Шенцевій О.П.,

за участі секретаря судового засідання Міщенко О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху ОМР про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 25.04.2024 р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.04.2024 року відповідачем в особі інспектора з паркування, було складено відносно позивача постанову по справі про адміністративне правопорушення за здійснення стоянки на тротуарі. Позивач не погоджується з вказаною постановою, посилаючись на те, що автомобіль був припаркований позивачем з повним заїздом на край тротуару під прямим кутом на перетині вулиць Грецької та Рішельєвської напроти будинку №24 приблизно о чотирьох метрах від нього ближче до входу до магазину «Манго», розташованого на куті вказаних вулиць, що підтверджується фактичними даними із сайту carparking.omr.gov.ua Одеської міської ради, які є доказами у розумінні статті 251 КУпАП, у тому числі фотознімками місця розташування автомобілю. Стоянка на краю тротуару дозволяється легковим автомобілям за умови, що для руху пішоходів залишається щонайменше два метра, чого інспектор не врахував та виніс оспорювану постанову.

07 травня 2024 року представник позивача звернувся до суду з уточненою позовною заявою, у якій просив суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ОДП 6363046 від 11.04.2024 р. за ч.1ст. 122 КУпАП про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 та справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП закрити, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 605,60 гривень.

Ухвалою від 08.05.2024 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду у судовому засіданні 19.06.2024 року.

23 травня 2024 року до суду надійшов відзив Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування відзиву відповідачем зазначено, що автомобіль був припаркований у місцях непозначених дорожніми знаками 5,38. 5,39, встановленими з табличками 7.6.1, 7.6.2-7.6.5 у спосіб, позначений на табличці, як то передбачено п. 15.6 ПДР України. Також відповідач звертає увагу на те, що поряд з місцем паркування транспортного засобу позивача облаштовано спеціальну платну парковку.

26 серпня 2024 року від представника позивача надійшла заява, в якій просив взяти до уваги рішення судів долучених до заяви.

Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

За ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку з викладеним, суд доходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, без фіксації судового засідання технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.04.2024 року інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Сігаєвим Павлом Олександровичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серія ОДП 6363046 від 11.04.2024 р., за правопорушення, яке мало місце у м. Одеса по вулиці Рішельєвській, 9, скоєне водієм транспортного засобу LEXUS LX 570, д/н НОМЕР_1 .

Дане правопорушення було зафіксовано в режимі фотозйомки, відповідно до ст. 142 КУпАП.

Вчинене правопорушення передбаченеп. 15.10 «б» Правил дорожнього руху України (далі- ПДР) «Стоянка забороняється на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками)», відповідальність за яке визначена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

ОСОБА_1 є власником легкового автомобіля Lexus LX 570, номерний знак НОМЕР_1 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 28.052019, а також посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 19.12.2012 р. РЕВ з обслуговування м. Одеси УДАІ УМВС в Одеській області.

Згідно з положеннями ч. 1ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з приміткою до статті 122 КУпАП, суб`єктом правопорушення є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України.

У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першоїстатті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Приписами статті 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, -https://reyestr.court.gov.ua/Review/118535162 2/6 особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/ відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

Уст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зіст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно дост. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє суду дійти до висновку, що достатньою та необхідною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватись належними і допустимими доказами в розумінніст. 251 КУпАП та ст. 73, 74 КАС України.

Відповідно до п. 1.10 ПДР автомобільна дорога, вулиця (дорога) - це частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу.

Край проїзної частини (для нерейкових транспортних засобів) - видима умовна чи позначена дорожньою розміткою лінія на проїзній частині в місці її прилягання до узбіччя, тротуару, газону, розділювальної смуги, смуги для руху трамваїв, велосипедної або пішохідної доріжки.

Проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів.

Тротуар є елементом дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Стоянка це припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Таким чином, тротуар - це елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Пункт 15.1 ПДР, який є загальною нормою параграфу 15 ПДР, передбачає, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

У випадку відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху) (п. 15.2 ПДР).

Відповідно до п.п. «б» п. 15.10 ПДР стоянка забороняється, зокрема, на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками).

Позивачем та відповідачем було надано суду копії фотознімків із зображенням автомобіля марки Lexus LX 570, номерний знак НОМЕР_1 , за якими автомобіль стоїть з повним заїздом на тротуарі під прямим кутом по вул. Рішельєвській.

Згідно з наданими матеріалами фотофіксації, вищевказаний транспортний засіб зафіксовано на краю тротуару та в місці розташування автомобіля позивача немає жодного дорожнього знаку, який дозволяє зупинку на тротуарі. Проте позивач обґрунтовує правомірність здійснення стоянки на тротуарі посиланням на п. п. «В» п. 15.10 ПДР України, у якому зазначено, що стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Отже, зі змісту зазначеного правила вбачається, що водій наділяється правом на здійснення стоянки автомобіля на тротуарі за умови одночасного дотримання трьох вимог, а саме: стоянка здійсниться легковим автомобілем та мотоциклом; стоянка здійснюється на краю тротуару; стоянка здійснюється таким чином, що для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

За диспозицією п. п. «в» п. 15.10 ПДР України краєм тротуару є саме зовнішній бік тротуару, що знаходиться біля дорожньої полоси для руху транспортних засобів. Паркування автомобілів на краю тротуару із залишенням по внутрішній його стороні двох метрів забезпечує пішоходам безпеку та вільний рух тротуаром.

Матеріали справи свідчать, що легковий автомобіль позивача припаркований на зовнішньому боці краю тротуару. Замір відстані інспектором не проводився, однак візуально вбачається та фактично по вул. Рішельєвська в м. Одесі біля будинку №24, вільного тротуару для руху пішоходів від автомобіля позивача до зазначеного будинку більше ніж два метри. Відтак, позивачем дотримано всі вимоги п. п. «В» п. 15.10 ПДР України, а висновки інспектора з паркування та його посилання на підпункт «Б»пункту 15.10 ПДР України є помилковими. Доводи представника відповідача щодо відсутності дорожніх знаків на місці паркування автомобілю позивача стосуються саме п. п. «Б» п. 15.10 ПДР, тоді як паркування згідно підпункту «В» розміщення спеціальних знаків не вимагає. Наявність поруч платного місця для паркування не зобов`язує позивача користуватися ним за умови дотримання Правил дорожнього руху.

Крім того, слід зауважити, що об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 1 ст. 122 КУпАП є, зокрема, встановлення факту недотримання водієм під час стоянки на тротуарі відстані, щонайменше 2 метри між його транспортним засобом та будівлею.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 липня 2019 року по справі № 216/5226/16-а, належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення.

У спірних правовідносинах відповідачем не було здійснено такого заміру.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача наполягав на тому, що паркування на тротуарі є допустимим лише за умови наявності відповідної таблички.

На думку суду твердження представника відповідача щодо обов`язковості табличок суперечить вимогам ПДР, оскільки п. 15.10 «в» не містить такого застереження.

Водночас, очевидним і зрозумілим є те, що здійсненню стоянки легкового автомобіля у межах вимог пункту 15.10 «в» ПДР України, тобто на краю тротуару, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри, передує рух, пов`язаний із заїздом на таке місце, а після її закінчення - рух, пов`язаний із виїздом автомобіля з такого місця стоянки.

За таких обставин, рух автомобіля тротуаром, пов`язаний із заїздом/виїздом на місце стоянки у межах вимог пункту 15.10 «в» ПДР України, не може містити склад порушення пункту 11.13 вказаних Правил, що відповідає аналогічному висновку, викладеному у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.11.2019 року по справі №524/9162/16-а.

При цьому, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з приписами ч.1 ст. 72 та ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Отже, наявні у матеріалах справи копії фотофіксації автомобіля з державним номерним знаком НОМЕР_4 не є належним доказом порушення позивачем п.п.15.10 (б) ПДР України, оскільки з урахуванням п. 15.10.в легкові автомобілі можуть бути припарковані на тротуарі за умови дотримання певних вимог, а з даних копій фотофіксації не вбачається, що автомобіль позивача розміщений не на краю тротуару та що для руху пішоходів залишається менше 2 м.

Навпаки з матеріалів фотофіксації вбачається, що автомобіль позивача розташований на тротуарі, поруч з яким пішоходи безперешкодно здійснюють рух.

Так, суд приходить до висновку про відсутність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Приймаючи до уваги викладене, проаналізувавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

У відповідності до положень ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

- залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

- скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

- скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

- змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, приймаючи до уваги факт дотримання позивачем Правил дорожнього руху України, суд вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Згідно з ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а тому, на виконання вимогст. 139 КАС України, та враховуючи правову позицію, викладену 18 березня 2020 року в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 543/775/17, у зв`язку з задоволенням позову суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243-246,250, 251, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху ОМР про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради серія ОДП 6363046 від 11.04.2024 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя