Справа № 462/6603/24
Суддя: Галайко Н. М.
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер судової справи 462/6603/24
Номер провадження 2-а/462/52/24
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

02 вересня 2024 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

І. Рух справи.

ОСОБА_1 , 19.08.2024 року (вх. № 19206) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова (документ сформований в системі «Електронний суд» 19.08.2024 року) із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, у якому просить суд:

-скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ІНА № 2774518 від 07.08.2024 року, винесену поліцейським 1 взводу 3 роти 1 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Шереметом Олександром Володимировичем щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням адміністративного стягнення у виді попередження;

-закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП;

-стягнути з відповідача понесені судові витрати, що складаються зі сплати судового збору.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Галайко Н. М.

Судом у порядку ч. 6 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру № 751838 від 22.08.2024 року про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача у справі.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.08.2024 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з її істотними недоліками.

29.08.2024 року (вх. № 19940) від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла письмова заява (документ сформований в системі «Електронний суд» 29.08.2024 року) про усунення недоліків (пояснення по справі).

ІІ. Щодо неусунення недоліків позову.

Суд, надаючи правову оцінку обґрунтуванням позивача, перевіривши матеріали позовної заяви, а також заяви про усунення недоліків позовної заяви, зазначає наступне.

Так, суд звертає увагу позивача на те, що за результатами усунення недоліків позовної заяви суду не надано оскаржуваної постанови (чи належним чином засвідченої копії), у виді, з якого можливо встановити її зміст.

Із наданої копії документу, яка міститься у матеріалах первинно поданої позовної заяви (ймовірно постанови) неможливо встановити зміст зазначеної у ньому інформації (текст не зрозумілий і не читабельний).

Жодної інформації, зокрема, номер та серію, час, місце вчинення, особу відносно якої складено, особа, яка склала відповідний документ, а також статтю відповідного закону за якою притягнуто особу до відповідальності встановити не можливо.

Також перевірити (встановити), чи дотримано позивачем строк звернення до суду не можливо.

Загалом позивачем до позовної заяви не додано будь-яких документів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Частиною 2 ст. 80 КАС України вказано, що у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Однак жодного клопотання позивач не подавав, зокрема в розумінні вказаних частин статей, також не зазначено заходи, яких особа вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

ІІІ. Підсумки.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки (ч. 2 ст. 44 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення.

У ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Окрім цього, рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом віднесено до принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах, зміст якого розкриває ст. 8 КАС України, ч. 1, 2 якої встановлено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Такі приписи наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у ст. 44 КАС України, ч. 1 якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

При цьому, як зазначив Європейський суд з прав людини у п. 46, 47 рішення у справі «Устименко проти України», ЄСПЛ вказує на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою.

Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду (справа «Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany»).

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

У зв`язку з тим, що позивачем не у повній мірі усунуто вказані в ухвалі суду недоліки у встановлений строк, що позбавляє суд можливості відкрити провадження у справі, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід повернути позивачу.

На підставі наведеного та керуючись ст. 169, 241, 248, 256, 286 КАС України, суд -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення вважати неподаною та повернути позивачу разом з усіма доданими до неї документами.

Копію позовної заяви залишити в суді (ч. 6 ст. 196 КАС України).

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом (ч. 8 ст. 169 КАС України).

Порядок оскарження ухвали суду та набрання нею законної сили.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили згідно ст. 256 КАС України з моменту її підписання суддею.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко