Справа № 480/10264/23
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2024-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
Відповідач про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення йому копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, але у встановлений строк відзиву на позовну заяву не подав. З огляду на положення ч. 6 ст. 162 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 24.05.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області з заявою про призначення пенсії за вислугу років, до якої було додано усі документи, які підтверджують її право на пенсію за вислугу років.
Рішенням від 31.05.2023 № 66 відповідач відмовив позивачці у призначенні пенсії через відсутність необхідного стажу за вислугу років. За підрахунками відповідача її страховий стаж становить 30 років 04 місяці 23 дні. Спеціальний стаж відсутній. За наданими документами до страхового стажу позивача не зараховано період догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, період її роботи в Білопільському дитячому будинку на посаді "санітарка палатна" та період роботи в Білопільському дитячому будинку-інтернаті на посаді "вихователь" (а.с.9-10).

Суд не погоджується з таким рішенням відповідача та вважає відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати позивачці до спеціального стажу спірні періоди роботи, період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та призначити позивачці пенсію за вислугу років необґрунтованою з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Загальні засади державного пенсійного забезпечення визначені в Законі України "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон), який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до ст. 51 Закону окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком, встановлюються пенсії за вислугу років.

Відповідно до ст. 52, пункту "е" ч. 1 ст. 55 Закону право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

У редакції до внесення змін в абзац перший пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на підставі Закону України від 24.12.2015 р. N 911-VIII він був викладений в редакції: "Право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.".

Рішенням Конституційного Суду України від 4 червня 2019 року N 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року N 911-VIII, та передбачено, що дані положення втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 04.09.2019 при вирішенні питання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" ч. 1 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи Пенсійного фонду України, зокрема і відповідач у справі, мають керуватися вказаною нормою в редакції до внесення змін Законом N 213-VIII та Законом N 911-VIII.

У даному випадку станом на день звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії позивач досягла 50 років, її загальний страховий стаж становить більше 30 років, що визнає відповідач в оскаржуваному рішенні.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не зарахував до спеціального стажу позивача період її роботи в Білопільському дитячому будинку на посаді "санітарка палатна" з 09.07.1991 по 15.08.1991, період роботи в Білопільському дитячому будинку-інтернаті на посаді "вихователь" з 15.08.1991 по 30.09.2022, а також період догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 23.12.1991 по 23.10.1993.

Відповідно до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 р. N 963, посада вихователя належить до посад педагогічних працівників.

Відповідно до довідки Комунальної установи Сумської обласної ради Білопільський дитячий будинок-інтернат від 05.04.2023 № 324 згідно з посадовою інструкцією вихователя дитячого будинку-інтернату вихователь займається навчальною та виховною роботою з вихованцями (а.с.18 на звороті). Також, за час своєї роботи позивач неодноразово проходила обов`язкові та/або факультативні курси підвищення кваліфікації саме як педагогічний працівник. Крім того, позивачці здійснювалася оплата праці як працівнику установи освіти (а.с.20 на звороті -21, а.с.22).

На підставі ч. 2 ст. 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку, зараховується до стажу роботи.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Матеріалам справи підтверджується, що факт зайнятості позивача, зокрема, на зазначеній роботі, підтверджується даними трудової книжки, копією диплома Рильського педагогічного училища Курської області за спеціальністю викладання в початкових класах загальноосвітньої школи з 1987 року по 1991 рік, копією диплома Глухівського державного педагогічного університету, довідками Комунальної установи Сумської обласної ради Білопільський дитячий будинок-інтернат від 05.04.2023 № 323 та № 324 та від 12.09.2023 вих. № 793 (а.с.16 на звороті -17, а.с.15,16,18). Крім того, відповідно до довідки Комунальної установи Сумської обласної ради Білопільський дитячий будинок-інтернат від 22.05.2023 № 437 позивач перебувала у частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 2-річного віку в період з 23.12.1991 по 23.10.1993 (а.с.19).

Таким чином, період роботи позивача на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, та перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку підтверджений належними та допустимими доказами, що, у свою чергу доводить протиправність дій відповідача щодо відмови в призначенні їй цього виду пенсії. У свою чергу, відповідач доводів позовної заяви не спростував, всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України правомірності свого рішення про відмову позивачці у призначенні пенсії за вислугу років не довів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що відповідач, не зарахувавши до стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, спірні періоди роботи та період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та відмовивши позивачці в призначенні пенсії за вислугу років, не дотримався вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення", такі дії не можуть відповідати приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи в Білопільському дитячому будинку на посаді "санітарка палатна" з 09.07.1991 по 15.08.1991, період роботи в Білопільському дитячому будинку-інтернаті на посаді "вихователь" з 15.08.1991 по 30.09.2022, а також період догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 23.12.1991 по 23.10.1993, та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з дати звернення за її призначенням є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області 858,88 грн в рахунок відшкодування судового збору (а.с.9).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Берестовська, 1, ідентифікаційний код 21108013) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 31.05.2023 № 66 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період її роботи в Білопільському дитячому будинку на посаді "санітарка палатна" з 09.07.1991 по 15.08.1991.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до загального і спеціального страхового стажу період її роботи в Білопільському дитячому будинку-інтернаті на посаді "вихователь" з 15.08.1991 по 30.09.2022, а також період догляду за дитиною до досягнення 2-річного віку з 23.12.1991 по 23.10.1993.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" як працівнику освіти з дня звернення за призначенням пенсії - з 24.05.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 858,88 грн в рахунок відшкодування судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах