Справа № 380/29017/23
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 рокусправа № 380/29017/23
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу -

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» (далі позивач, ТзОВ «Транс-Сервіс-1») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач) у якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів № ПШ 016980 від 25.10.2023.

В обґрунтування позову зазначив, що оскаржена постанова винесена у зв`язку з тим, що позивачем здійснювалися вантажні перевезення за відсутності на момент перевірки протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу ( НОМЕР_1 ). Позивач не погоджується із такими висновками відповідача з огляду на те, що ТзОВ «Транс-Сервіс-1» оформлено відповідний протокол перевірки технічного стану транспортного засобу та надав паперову копію такого протоколу № 00564-25527-23 від 06.07.2023 при розгляді справи про застосування адміністративно-господарського штрафу. Стверджує, що відповідачем безпідставно не враховано такий протокол, та винесено постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів № ПШ 016980 від 25.10.2023. У зв`язку з зазначеним звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 11.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На адресу суду від представниці відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 99111 від 25.12.2023), у якому проти позову заперечила. В обґрунтування вказала, що 10.09.2023 контролюючими особами Укртрансбезпеки, на підставі графіку проведення рейдових перевірок, а також відповідно до направлення на перевірку № 36/В від 31.08.2023 проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

Водій транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_2 , надав для перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки: посвідчення водія серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_2 , серії НОМЕР_4 ; свідоцтво про реєстрацію напівпричепа марки ПП, номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_5 ; товарно-транспортну накладну № 88414 від 09.09.2023; протокол перевірки технічного стану № 00795-07667-22 від 28.07.2022 на напівпричіп марки ПП, номерний знак НОМЕР_1 , чинний до 28.07.2023. Актом серії АР № 016786 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10.09.2023, зокрема встановлено, таке: «Направлення на перевірку 31.08.2023 № 36/В. Під час перевірки виявлено порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». У тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абзац 3 частина 1 перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу ( НОМЕР_1 ). Пояснення водія про причини порушень: водій з актом ознайомлений, акт підписав, пояснення у водія відсутні». Представниця відповідача звернула увагу та не, що водієм транспортного засобу заперечень щодо описаного порушення не зафіксовано у акті проведення перевірки.

Повідомила, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) 10.09.2023 водієм надано протокол перевірки технічного стану № 00795-07667-22 від 28.07.2022 на напівпричіп марки ПП, номерний знак НОМЕР_1 , чинний до 28.07.2023. Вважає, що посилання позивача на статтю 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» в частині, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, для виконання покладених на нього завдань та функцій має право отримувати інформацію з державних електронних інформаційних ресурсів, у тому числі з реєстру товарно-транспортних накладних, як на можливість доступу до тих чи інших інформаційних ресурсів є безпідставним. Вказане законодавче положення дає право отримувати необхідну інформацію за відповідним запитом, проте не вказує прямо про доступ до реєстру протоколів перевірки технічного стану транспортних засобів посадовими особами відповідача, оскільки останній відсутній. Стверджує, що підставою відповідальності автомобільного перевізника за абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» є саме відсутність документів на час проведення перевірки - фактично, їх непред`явлення на вимогу уповноваженої особи. У даному випадку, законодавець не пов`язує відповідальність із фактичним їх існуванням чи відсутністю у перевізника вцілому. Заначила, що позивачем подано до суду документи, які не було пред`явлено під час перевірки, однак подання їх в майбутньому не спростовує факт відсутності встановлених порушень, оскільки обов`язок пред`являти такі документи чітко встановлений Законом України «Про автомобільний транспорт». Просила у задоволенні позову відмовити.

Від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 99737 від 27.12.2023) у якій вказав, що відповідач вводить суд в оману посилаючись на п. 18 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 р. № 137, викладаючи фрагмент даного пункту в застарілій редакції, яка була не чинна на момент складання акту перевірки та на момент винесення постанови, що оскаржується. У чинній редакції порядку ч. 1 пункту 18 Порядку викладена у наступній редакції «Перевірка конструкцій та технічного стану транспортних засобів проводиться згідно з Вимогами до перевірки. У разі позитивного результату після проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу виконавець складає протокол перевірки технічного стану транспортного засобу. Паперова копія протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу видається замовнику (водію). На вимогу замовника (водія) паперова копія виготовляється та видається на бланку протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.» що не тотожно тому, що викладено відповідачем у своєму відзиві. На підтвердження своєї позиції, що міститься на шостій сторінці відзиву окрім застарілого законодавства відповідач Укртрансбезпека посилається на безпідставність наданого їй ст. 6 Закону «Про автомобільний транспорт», права на отримання інформації з державних електронних інформаційних ресурсів, оскільки на його нічим не підтверджену думку це право є обмежено можливістю отримання такої інформації лише за запитом, на чому базується така позиція відповідача не зазначено. Стверджує, що відповідач намагається переконати, що неналежне урядування і відсутність комунікації одного органу виконавчої влади власника реєстру результатів обов`язкового технічного контролю транспортних засобів з іншим органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті в сукупності створює обов`язок не використовувати електронний документ, що засвідчує позитивні результати проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу, та приймати до уваги виключно паперові копії протоколів які згідно з Порядку виготовляються виключно на вимогу замовника. Просив позов задовольнити.

Відповідач надіслав на адресу суду заперечення на відповідь на відзив (вх. № 2348 від 10.01.2024) у якому вказав, що позивач, як автомобільний перевізник, не забезпечив водія ОСОБА_1 , який відправився в рейс необхідним документом відповідно до статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу, державний номерний знак НОМЕР_1 . Наголосив, що такого документа не було у водія транспортного засобу на момент проведення перевірки.

Щодо посилань позивача, що у відзиві на позовну заяву відповідач посилається на пункт 18 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 р. № 137, в старій редакції, в той же час коли на момент складання акту пункт 18 викладений вже в новій редакції, та вважає що може використовувати електронну форму протоколу, вказав таке. Транспортний засіб позивача, державний номерний знак НОМЕР_1 проходив технічний огляд 06.07.2023 року, коли ще в пункт 18 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137, не були внесені зміни щодо визначення протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу як електронного документу, тому 06.07.2023 ще не видавався електронний протокол технічного стану. Вказав, що відповідно на дату видачі протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу 06.07.2023 року пункт 18 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137 був викладений в такій редакції: «Перевірка конструкцій і технічного стану транспортних засобів проводиться згідно з Вимогами до перевірки. У разі позитивного результату після проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу замовникові видається протокол перевірки технічного стану. У разі негативного результату або невідповідності даних у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу даним ідентифікації транспортного засобу складається акт невідповідності технічного стану транспортного засобу за формою згідно з додатком 4. Обсяги перевірки технічного стану транспортного засобу, коди оцінки невідповідності його технічного стану наведено в додатку 5. У протоколі перевірки технічного стану транспортного засобу виконавець зазначає дату проведення наступного обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до пункту 3 цього Порядку». Повідомив також, що постановою КМУ № 514 від 19.05.2023 внесено зміни до Постанови КМУ № 137 від 30.01.2012 (зміни набрали чинності 25.08.2023) року), відповідно до яких, пункт 18 Порядку № 137 викладено в зазначеній позивачем редакції. Тому стверджує, що на момент проведення перевірки 10.09.2023 у водія позивача не могло бути електронного протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу. Просив у задоволенні позову відмовити.

Від позивача на адресу суду надійшло пояснення на заперечення на відповідь на відзив (вх. № 5556 від 23.01.2024) у якому вказав, що позивач виконав свій обов`язок щодо надання спірного протоколу відповідачу під час розгляду справи про застосування адміністративно-господарського штрафу. Просив позов задовольнити.

Відповідач надіслав на адресу суду додаткові пояснення (вх. № 7352 від 29.01.2024) у яких навів доводи аналогічні тим, які викладені у відзиві та запереченні на відповідь на відзив. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, дослідив матеріали справи, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС-1» зареєстроване як юридична особа з 19.08.2003 року; основним видом діяльності згідно КВЕД є 49.41 вантажний автомобільний транспорт.

На підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області у період з 04.09.2023 по 10.09.2023 та відповідно до направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) № 36/В від 31.08.2023 посадовою особою Укртрансбезпеки, зокрема старшим державним інспектором ОСОБА_2 проводилась рейдова перевірка (перевірка на дорозі).

Зі змісту акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 016786 від 10.09.2023 слідує, що в ході рейдової перевірки посадовими особами зупинено транспортний засіб марки MAN, номерний знак НОМЕР_2 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 , який належить ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС-1» під керуванням водія ОСОБА_1 . Вказаним актом встановлено, що водій здійснював вантажні перевезення, чим порушено вимоги ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у тому числі порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: ч. 1 абз. 3 перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу ( НОМЕР_1 ).

При цьому, водій транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_2 , надав для перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки: посвідчення водія серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_2 , серії НОМЕР_4 ; свідоцтво про реєстрацію напівпричепа марки ПП, номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_5 ; товарно-транспортну накладну № 88414 від 09.09.2023; протокол перевірки технічного стану № 00795-07667-22 від 28.07.2022 на напівпричіп марки ПП, номерний знак НОМЕР_1 , чинний до 28.07.2023. Вказані обставини не заперечуються позивачем.

Листом № 74564/31/24-23 від 28.09.2023 відповідач повідомив позивача про розгляд матеріалів справи про порушення законодавства та повідомив про місце та час розгляду справи.

На розгляд справи 25.10.2023 прибув представник позивача ОСОБА_3 .

Постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу від 25.10.2023 № ПШ016980 встановлено порушення позивачем ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону України «Про автомобільний транспорт». Цією постановою вирішено стягнути з ТзОВ «ТРАНС-СЕРВІС-1» адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн.

Позивач не погоджується із вказаною постановою відповідача, вважає її протиправною, відтак звернувся із цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04.2001 (далі - Закон № 2344-III).

Згідно із частиною 1 статті 5 Закону № 2344-ІІІ, основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Частиною 12 статті 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до положень частин 14, 17 статті 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

При цьому, наведений у вказаній статті перелік документів не є вичерпним, оскільки зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.02.2020 по справі № 820/4624/17, яка в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.

За приписами абзацу третього частини першої статті 60 Закону, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу наведених норм вбачається, що непред`явлення під час проведення перевірки, зазначених у статті 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються внутрішні перевезення вантажів, свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування до автомобільних перевізників санкцій, визначених статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.

Зі змісту акта від 10.09.2023 № 016786 слідує, що уповноваженими особами відповідача зафіксовано порушення вимог абзацу 3 частини першої ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів, визначених ст. 48 цього Закону - протоколу перевірки технічного стану транспортних засобів.

При цьому, суд зауважує що водій ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень та підписання Акту.

Так, статтею 2 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, Законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Згідно із частинами першою - третьою статті 23 Закону № 2344-III, контроль технічного стану транспортних засобів включає: обов`язковий технічний контроль транспортних засобів; перевірку технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками.

Перевірку технічного стану транспортних засобів під час обов`язкового технічного контролю транспортних засобів здійснюють суб`єкти господарювання, визначені відповідно до Закону України «Про дорожній рух» в порядку, який встановлює Кабінет Міністрів України.

У період між обов`язковими технічними контролями відповідність технічного стану транспортних засобів вимогам законодавства забезпечує перевізник.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Перевірка технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками здійснюється в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Статтею 35 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті (частина перша).

Частиною восьмою цієї статті передбачено періодичність проходження обов`язкового технічного контролю, який становить:

для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті (частина 9).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137 затверджено Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу (далі Порядок № 137), який визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Згідно із пунктом 18 Порядку № 137, перевірка конструкцій і технічного стану транспортних засобів проводиться згідно з Вимогами до перевірки.

У разі позитивного результату після проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу виконавець складає протокол перевірки технічного стану транспортного засобу. Паперова копія протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу видається замовнику (водію). На вимогу замовника (водія) паперова копія виготовляється та видається на бланку протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.

У разі негативного результату або невідповідності даних у реєстраційних документах на транспортний засіб даним ідентифікації транспортного засобу складається акт невідповідності технічного стану транспортного засобу за формою згідно з додатком 4, який видається замовнику (водію). У разі встановлення незначної невідповідності технічного стану транспортного засобу дозволяється експлуатація транспортного засобу протягом трьох робочих днів з дати видачі акта невідповідності технічного стану транспортного засобу.

Обсяги перевірки технічного стану транспортного засобу та коди оцінки його невідповідності наведено в додатку 5.

У протоколі перевірки технічного стану транспортного засобу виконавець зазначає дату проведення наступного обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до пункту 3 цього Порядку, а також призначення транспортного засобу в разі проведення додаткової перевірки транспортного засобу згідно з обсягами перевірки для автобуса, призначеного для перевезення школярів або осіб з інвалідністю, автомобіля таксі, спеціалізованого санітарного автомобіля бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги, великогабаритного та великовагового транспортного засобу, транспортного засобу, що використовується для перевезення небезпечних вантажів, або учбового транспортного засобу.

Протокол, який видано з порушенням цього Порядку, Вимог до перевірки або містить неповну та/або недостовірну інформацію, є недійсним. Зазначення виконавцем неповної та/або недостовірної інформації в протоколі є порушенням.

У цій справі транспортний засіб, який належить позивачу відноситься до категорії вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонн, та який відповідно до статті 35 "Про дорожній рух", пункту 3 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137, та, на думку суду, підлягає проходженню обов`язкового технічного контролю - щороку.

Проте, як слідує із матеріалів справи, під час перевірки виявлено порушення частини 8 статті 35 Закону України "Про дорожній рух", у водія транспортного засобу, який перевозив вантаж відсутній протокол перевірки технічного стану транспортного засобу.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача, з приводу того, що на момент здійснення заходів державного нагляду (контролю) відносно транспортних засобів позивача, які перевірялися були відсутні протоколи перевірки технічного стану транспортного засобу, чим порушено вимоги статті 48 Закон України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за це порушення передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Суд вважає, що виявлення факту порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт та встановлення наявності підстав для притягнення особи до відповідальності за виявлене порушення відбувається саме на момент проведення рейдової перевірки на основі пред`явлених водієм документів.

Суд зазначає, що відсутність у водія позивача протоколу перевірки технічного стану напівпричепа марки ПП, номерний знак НОМЕР_1 не заперечується позивачем.

Поряд з цим, на виконання абз. 17 ст. 6 Закону № 2344-ІІІ Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 8 листопада 2006 року № 1567 «Про затвердження Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі)» (далі Постанова № 1567).

Пунктом 15 Порядку № 1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону.

Відповідно до пункту 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. Згідно з пунктами 26, 27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

У спірному випадку розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт по акту № 016786 від 10.09.2023 призначено на 25.10.2023, про що позивача повідомлено листом від 28.09.2023 за № 74564/31/24-23. Представник позивача взяв участь у розгляді справи.

Отже, враховуючи наведене суд дійшов висновку про те, що позивач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

При цьому, суд враховує, що у постанові від 29.01.2020 у справі 814/1460/16 Верховний Суд сформулював висновок, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто на момент їх вчинення.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року по справі № 826/2239/16 дійшов висновку, що за відсутності документів, зокрема, посвідчення водія, товарно-транспортної накладної та адаптації пристрою тахографа, без оформлення індивідуально-контрольної книги водія, на підставі яких виконуються вантажні перевезення до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи. Непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Таким чином, оскільки документів, передбачених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", водій ОСОБА_1 посадовим особам Укртрансбезпеки під час проведення перевірки не надав, суд дійшов висновку про те, що позивачем порушено вимоги автомобільного законодавства та при цьому не наведено обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи зафіксовані порушення законодавства, уповноваженими особами відповідача винесено оскаржену постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ016980 від 25.10.2023 в розмірі 17000,00 грн за порушення абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за відсутності на момент перевірки документів, визначених ст. 48 цього Закону.

То ж, на переконання суду, спірна постанова винесена відповідачем в межах наданих йому повноважень, із дотриманням процедури її розгляду та прийняття та у відповідності до норм Закону України Про автомобільний транспорт, Порядку № 1567 та є правомірною.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії, параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні Петриченко проти України (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи та докази, суд керувався тим, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування спірної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Відтак позовні вимоги є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що задоволенню не підлягають.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то, в силу приписів ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 72-77, 132, 134, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» (81118 Львівська область Пустомитівський район с. Ставчани; ).

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (03150 м. Київ вул. Антоновича 51; ).

Суддя Р.П. Качур