Справа № 240/10325/24
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112010200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернувся до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у призначенні пенсії відмовлено, оскільки у довідці від 29 березня 2024 року №А-149 рік народження не відповідає паспортним даним. Таку відмову позивач уважає протиправною, оскільки у такій довідці була допущена помилка щодо його року народження, що не може позбавляти його права на призначення та отримання пенсії.
Ухвалою суду від 21 червня 2024 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
22 липня 2024 року до суду надійшов відзив з витребуваними судом документами, у якому ГУ ПФУ в Житомирській області просить у задоволенні позову відмовити. Указує, що за результатами розгляду документів до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи в колгоспі «Новий шлях» згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 15 квітня 2008 року, оскільки дата заповнення трудової книжки передує даті прийняття на роботу. У зв`язку з цим позивач подав уточнюючу архівну довідку від 29 березня 2024 року №А-149, у якій зазначений рік народження не відповідає паспортним даним позивача. Наведене обумовило неврахування періоду роботи в колгоспі «Новий шлях». При цьому до страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з 01 січня 1999 року.
Також 22 липня 2024 року до суду надійшов відзив з витребуваними судом документами, у якому ГУ ПФУ в Дніпропетровській області просить у задоволенні позову відмовити з підстав аналогічних, що зазначені відповідачем 2.
Позивач заявив клопотання про виклик свідків, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Також просив долучити до матеріалів справи архівну довідку Архівного відділу №1 від 22 серпня 2024 року №А-222, у якій указано, що документи постійного зберігання сільськогосподарського кооперативу «Новий шлях» с. Мирославль Баранівського району Житомирської області за 2006 2008 роки на державне зберігання до архівного відділу не надходили.
Ухвалою від 23 серпня 2024 року клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків задоволено, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом осіб, які беруть участь у справі на 28 серпня 2024 року та викликано у судове засідання, як свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
На підставі пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Суд установив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03 квітня 2024 року звернувся до ГУ ПФУ в Житомирській області з заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №22 від 10 квітня 2024 року відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності, оскільки «необхідний страховий стаж, визначений статтею 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить від 49 років до досягнення особою 51 року включно 12 років. Страховий стаж особи становить 07 років 10 місяців 02 дні. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі згідно довідки від 29 березня 224 року №А-149, оскільки рік народження не відповідає паспортним даними.

Уважаючи таке рішення протиправним, ОСОБА_1 звернувся із цим позовом до суду.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та просив його задовольнити.

Представник відповідача-2 проти задоволення позову заперечувала.

Також у судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які працювали разом із позивачем у період з 1990 року по 2006 року. Факт роботи свідків разом з позивачем у зазначений період установлений судом шляхом огляду оригіналів їх трудових книжок, копії яких долучено до матеріалів справи.

Представник відповідача-1 у судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

На підставі положень частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на надходження клопотання позивача та представника ГУ ПФУ в Житомирські області 28 серпня 2024 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку письмового провадження, яка внесена до протоколу судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Положеннями статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон України № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 названого Закону визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до статті 7 Закону України № 1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі Закон України № 1058-ІV), який набрав законної сили з 01 січня 2004 року.

Статтею 8 Закону України № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із частиною 1 статті 9 Закону України № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 30 Закону України № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Відповідно до статті 32 Закону України № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність ІІ групи від 49 років до досягнення особою 51 року включно, мають право на призначення пенсії за наявності страхового стажу 12 років на час настання інвалідності.

Судом установлено, позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №653708.

На момент встановлення інвалідності вік ОСОБА_1 становив 51 років. Таким чином, позивач має право на призначення пенсії по інвалідності у випадку наявності у нього 12 років страхового стажу.

Однак, як установлено з рішення відповідача 1, відповідно до наданих до заяви документів про стаж, загальний страховий стаж позивача складає 7 років 10 місяців 2 дні.

ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи в колгоспі згідно довідки від 29 березня 2024 року №А-149, оскільки рік народження не відповідає паспортним даними.

Надаючи правову оцінку таким висновкам органу Пенсійного фонду, суд зауважує на таке.

Згідно паспорта громадянина України дата народження ОСОБА_1 13 грудня 1972 року.

При цьому, у довідці від 29 березня 2024 року №А-149 зазначено, що в архівному фонді сільськогосподарського кооперативу «Новий шлях» Барановського району Житомирської області у книзі обліку трудового стажу і заробітку колгоспника значиться ОСОБА_1 , 1973 року народження /так в документі/ та зазначена кількість відпрацьованих людино-днів та розмір заробітної плати.

Тобто, дійсно у довідці від 29 березня 2024 року №А-149, рік народження ОСОБА_1 зазначено 1973 року, що не відповідає паспортним даним.

Однак, на підставі показів свідків, судом установлено, що саме позивач у спірний період працював у сільськогосподарському кооперативі «Новий шлях», відповідно, допущена у документації сільськогосподарського кооперативу «Новий шлях» помилка не можу слугувати підставою для відмови у зарахуванні такого стажу роботи до страхового стажу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наданими позивачем документами та показами свідків, а саме довідкою від 29 березня 2024 року №А-149, підтверджується трудовий стаж позивача з 1990 по 1998 рік (включно), який підлягає зарахуванню до страхового стажу.

За таких обставин страховий стаж позивача на момент звернення з заявою про призначення пенсії по інвалідності становив більше 12 років.

Оскільки за результатами розгляду справи суд установив, що на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії по інвалідності, його страховий стаж становив більше 12 років, рішення відповідача-1 від 10 квітня 2024 року №22, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії по інвалідності, є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання призначити пенсію по інвалідності, суд зазначає таке.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Аналіз зазначених норм у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст рішення, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду цієї справи відповідачі не довели правомірність оскаржуваного позивачем рішення.

Розглядаючи питання зобов`язання призначення пенсії, суд повинен перевірити усі умови, за яких відповідач зобов`язаний таку пенсію призначити.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював необхідність ефективного захисту прав заявників. Наприклад, у пункті 75 рішення від 05 квітня 2005 у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) ЄСПЛ зазначає, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, надаючи правову оцінку належності обраного заявником способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Визначаючись з приводу позовної вимоги зобов`язального характеру, суд зазначає, що згідно з пунктом 2 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Як установлено з матеріалів справи позивачу з 22 лютого 2024 року встановлено ІІ групу інвалідності, а 03 квітня 2024 року останній звернувся до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії, тобто не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Дніпропетровський області, рішенням якого ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо призначення пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Дніпропетровський області.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09 липня 2024 року у справі №240/16372/23.

Ураховуючи те, що єдина підстава, зазначена відповідачами на обґрунтування рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком, спростована за результатами розгляду справи, суд, керуючись положеннями частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, які надають суду право вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, приходить до висновку, що наявні підстави для визнання протиправним та скасування спірного рішення та зобов`язання відповідача-1 прийняти рішення про призначення пенсії по інвалідності, починаючи з 22 лютого 2024 року.

За відсутності документально підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл суд не вирішує.

Керуючись положеннями статей 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10 квітня 2024 року №22 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, починаючи з 22 лютого 2024 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис