Справа № 183/4758/24
Суддя: Городецький Д. І.
Дата ухвалення: 2024-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/4758/24
№ 2-а/183/50/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Городецького Д. І.,

з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.

за участю:

представника позивача Гергель К.О.

представника позивача Таряніка К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, інспектора відділу реагування патрульної поліції Новомосковського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Голуба Олександра Григоровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

10 травня 2024 року через систему «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гергель Катерина Олександрівна звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до інспектора відділу реагування патрульної поліції Голуба Олександра Григоровича, ГУНП в Дніпропетровській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

16 травня 2024 року на виконання ухвали суду представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гергель Катерина Олександрівна через систему «Електронний суд» звернулася з позовною заявою в новій редакції, згідно якої усунула недоліки первісної заяви.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що 02 травня 2024 року інспектором відділу реагування патрульної поліції Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майором поліції Голубом О.Г. винесена постанова серії ББА № 608026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340,00 грн.

ОСОБА_1 визнана винною у тому, що 26 березня 2024 року о 08.15год., керуючи транспортним засобом DAEWOO Matiz, державний номерний знак НОМЕР_1 , в Дніпропетровській області, м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 32, під час руху заднім ходом не переконалася, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка переходила проїзну частину по пішохідному переходу, внаслідок чого пішохід ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості, чим порушила п. 10.9, п. 18.1 ПДР.

Позивач зазначає, що з даною постановою інспектора не погоджується в повному обсязі, оскільки постанова необґрунтована, недоведена, а інкримінуєме їй правопорушення не підтверджується жодним доказом. Під час винесення постанови інспектор взагалі не розібрався із ситуацією, яка сталася, та належним чином не дослідив всіх обставин справи. На думку позивача, інспектору здалося, що позивач начебто порушив правила дорожнього руху, а саме п. 10.9, та п. 18.1 ПДР України, при цьому доказів на вчинення правопорушення стороною відповідача не надано. ОСОБА_1 зазначає, що вона 26 березня 2024 року о 08.15 год. рухалася на вищезазначеному транспортному засобі в м. Новомосковську по вул. В.Ковалівка в сторону вул. Сучкова. Доїхавши до перехрестя вулиць Велика Ковалівка- Сучкова, позивач з метою уникнення зіткнення із транспортними засобами, що швидко рухались по вул. Сучкова, вирішила дочекатись безпечного моменту, щоб здійснити виїзд на перехрестя та здати трохи назад, щоб не заважати руху автомобілів. В цей момент проїзну частину перетинав пішохід в неналежному місті, неподалік перехрестя позаду автомобіля позивача. оскільки відрізок дороги, по якому рухався пішохід в момент, коли позивач рухалась заднім ходом не належить до зони нерегульованого пішохідного переходу, позивач не могла передбачити можливість вчинення перешкод своїм маневром порушнику ПДР. ОСОБА_1 вказує на те, що вона під час руху транспортного засобу заднім ходом не створила небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, а також на нерегульований пішохідний перехід, на якому перебували пішоходи, не виїжджала, в той час як пішохід (який нібито отримав ушкодження внаслідок руху заднім ходом автомобіля позивача) взагалі не звертав жодної уваги на ситуацію на дорозі та перетинав проїзну частину, де йому було зручно. Позивача звертає увагу на те, що її автомобіль жодним чином не зачепив пішохода, що підтверджується відеозаписом.

У зв`язку з наведеним, у позовній заяві ОСОБА_1 просила суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2024 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

У відповідності до статті 262 КАС України, 1. Розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. 2. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. 3. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного провадження не проводиться. 4. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. 5. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 6. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. 7. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. 8. При розгляді справи за правилами спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Не погоджуючись із пред`явленим позовом, представник відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області звернувся до суду з відзивом на позовну заяву, в якому посилався на правомірність ухваленої інспектором ОСОБА_3 постанови з дотриманням процедури її складення та наявності всіх доказів вчиненого позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а тому у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. Зокрема, до відзиву додав оптичний диск СD-R700 Mb з відеозаписом, що був покладений в основу прийняття інспектором рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Також зауважив, що у провадженні Новомосковського міськрайонного суду перебуває адміністративна справа № 183/4622/24, провадження № 3/183/2928/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за залишення місця ДТП про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 адвокати Гергель К.О. та Тарянік К.О., кожен окремо, підтримали позов у повному обсязі, посилалися на обставини та підстави звернення до суду, просили позов задовольнити. Зокрема зазначили, що пішохід переходила дорогу в неналежному місті неподалік перехрестя, що є грубим порушенням ПДР України, а незважаючи на те, що рух автомобіля позивача був некерований, остання не порушувала правил дорожнього руху та не здійснювала наїзд на пішохода.

Суд, заслухавши представників позивача, оцінивши повідомлені обставини та перевіривши достатність наявних у справі доказів для їх встановлення, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 02 травня 2024 року інспектором відділу реагування патрульної поліції Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майором поліції Голубом О.Г. винесена постанова серії ББА № 608026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340,00 грн.

Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 визнано винною в тому, що вона 26 березня 2024 року о 08.15 год., керуючи транспортним засобом DAEWOO Matiz, державний номерний знак НОМЕР_1 , в Дніпропетровській області, м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 32, під час руху заднім ходом не переконалася, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка переходила проїзну частину по пішохідному переходу, внаслідок чого пішохід ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості, чим порушила п. 10.9, п. 18.1 ПДР.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП).

Відповідно до частини першої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Частина 1 статті 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, визначені ч. 1 ст.122 КУпАП.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Згідно п. 10.9 ПДР України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Відповідно до п. 18.1 ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В свою чергу, згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владнихповноважень щододоказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Статтею 72 КАС України визначено поняття доказів, якими у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Стороною відповідача були надані пояснення ОСОБА_1 , згідно яких 26 березня 2024 року остання керувала своїм автомобілем DAEWOO Matiz, виїхавши передньою частиною автомобіля на перехрещувану проїзну частину зрозуміла, що може створити перешкоди для транспортних засобів, які рухаються по головній дорозі, через що перевела АКПП в положення руху заднім ходом та трохи від`їхавши назад, зупинилася. Дочекавшись, поки зможе безпечно виїхати на перехрестя, вона хотіла відновити рух прямо, але через те, що не перевела ричаг АКПП в положення переднього ходу, несподівано для неї її автомобіль почав рухатися заднім ходом і зупинився, коли заднім колесом уперся в бордюрний камінь. Після чого вона подивилася по дзеркалам заднього виду, впевнилася, що своїми діями нікому не нашкодила, оскільки біля автомобіля нікого з людей не було, та продовжила рух у своїх справах. В подальшому від сина дізналася про нібито якусь подію за участю з її автомобілем.

В матеріалах справи також містяться пояснення потерпілої ОСОБА_2 , згідно яких остання під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 повідомила, що 26 березня 2024 року близько 08.10 год. вона приїхала з м. Дніпра в м. Новомосковськ, перетнула вул. Сучкова по пішохідному переходу та в подальшому перетинала проїзну смугу по вул. В.Ковалівка йдучи по пішохідному переходу, аж раптом, коли вона майже перейшла проїзну частину, водій автомобіля DAEWOO Matiz, державний номерний знак НОМЕР_1 скоїв наїзд на неї, а потім на металевий паркан. Потерпіла почала фотографувати автомобіль, після чого автомобіль поїхав в напрямку по вул.. Гетьманській в бік ЦУМу.

З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що автомобіль DAEWOO Matiz, який заднім ходом поїхав від перехрестя та впершись в бордюрний камінь штовхнув пішохода ззаду, в той час як пішохід завершував перехід вулиці фактично по пішохідному переході. При цьому, водій автомобіля не зупинила транспортний засіб, не вийшла з автомобіля та продовжила рух далі, залишивши місце пригоди.

Згідно висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 188 від 26 квітня 2024 року на основі судово-медичного обстеження ОСОБА_2 , тілесні ушкодження у виді гематоми (синця) в області поперекового відділу хребта відносяться до легкого ступеню тяжкості, виникли від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо при автомобільній травмі та за давністю утворення можуть відповідати даті події, вказаній потерпілою (26.03.2024 року), що підтверджується даними медичних документів.

Дослідженим відеозаписом спростовуються доводи позивача ОСОБА_1 , наданих в письмових поясненнях, що остання впевнилася, що своїми діями не завдала шкоди нікому, оскільки нікого біля машини не було. Адже на відеозаписі видно як автомобіль задньою частиною штовхнув пішохода, який перебував на пішохідному переході, та колесом зупинившись об бордюрний камінь. При цьому, водій не вийшов з автомобіля пересвідчитися чи дійсно своїми діями не завдав жодної шкоди, враховуючи несподівану для водія траєкторію руху автомобіля заднім ходом і те, що транспортний засіб зупинився лише через перешкоду у вигляді бордюру, об який транспортний засіб вдарився колесом перед самим парканом, будучи біля пішохідного переходу на тротуарі, натомість водій фактично одразу поїхав з місця пригоди.

Отже, відтворений в судовому засіданні відеозапис, який зокрема був покладений в основу прийняття інспектором патрульної поліції рішення щодо притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП свідчить про те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення (а саме, що позивач порушила вимоги п. 10.9 та п. 18.1 ПДР України) мали місце, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що відсутні підстави для скасування постанови серії ББА № 608026 від 02 травня 2024року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Крім того, з Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2024 року у справі № 183/4622/24, провадження № 3/183/2928/24 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 3 400,00 грн.

Так, зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 було визнано винною в тому, що вона 26 березня 2024 року о 08.15 год. в Дніпропетровській області, м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 32, керуючи автомобілем DAEWOO Matiz, державний номерний знак НОМЕР_1 скоїла дорожньо-транспортну пригоду, місце якої залишила на порушення встановлених правил, далі продовжила рух, в орган поліції не повідомляла, своїми діями спричинила необхідність проведення поліцейських заходів щодо встановлення транспортного засобу та водія, чим порушила вимоги підпунктів «а, в, д» п. 2.10 ПДР України.

Під час розгляду справи № 183/4622/24, провадження № 3/183/2928/24 відносно ОСОБА_1 судом також було відтворено наведений вище відеозапис, який підтверджує встановлені вище обставини.

З урахуванням вище встановленого суд вважає, що оскаржувана постанова у справі про адміністративні правопорушення була ухвалена інспектором із врахуванням принципу правомірної адміністративної поведінки, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення, характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Згідно із ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Так, приписами п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП передбачено, що в разі оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності орган (посадова особа) при перевірці законності та обґрунтованості винесеної постанови може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, даючи оцінку наявним у справі письмовим доказам, судом встановлено, що адміністративне стягнення застосовано інспектором у відповідності до вимог закону, у межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для скасувати рішення суб`єкта владних повноважень відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства. Доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а тому суд приходить до висновку про залишення адміністративного позову без задоволення.

Згідно до ст. 139 КАС України, у зв`язку з відмовою в позові, судові витрати покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 77, 79, 120, 139, 241-246, 250-251, 257-263, 268-271, 286КАС України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, інспектора відділу реагування патрульної поліції Новомосковського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Голуба Олександра Григоровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Судові витрати покласти на позивача ОСОБА_1 .

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, , адреса місцезнаходження: 49101, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20-а;

- відповідач: інспектор відділу реагування патрульної поліції Новомосковського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Голуб Олександр Григорович, адреса місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, буд. 7.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 06 серпня 2024 року.

Суддя Д. І. Городецький