Справа № 420/15543/24
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 вересня 2024 року

м. Київ

справа №420/15543/24

адміністративне провадження № К/990/33054/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Єресько Л.О.,

перевіривши касаційну ОСОБА_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 7 серпня 2024 року у справі №420/15543/24 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Суворовського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), головного державного виконавця Суворовського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савченко Світлани Володимирівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафу,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

визнати протиправним дії головного державного виконавця Суворовського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савченко Світлани Володимирівни щодо безпідставного винесення у виконавчому провадженні НОМЕР_1 постанови від 10 травня 2024 року про накладення штрафу у розмірі 3400 гривень;

визнати протиправною та скасувати постанову від 10.05.2024 року, винесену головним державним виконавцем Суворовського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савченко Світланою Володимирівною, про накладення штрафу у розмірі 3400 гривень у виконавчому провадженні НОМЕР_1.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 1 серпня 2024 року, адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправною та скасував постанову про накладення штрафу від 10 травня 2024 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1 Суворовського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ОСОБА_2 .

2 серпня 2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення по справі №420/15543/24. У заяві заявник просить апеляційний суд прийняти додаткове рішення, яким повернути безпідставно сплачений апелянтом судовий збір при зверненні із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 7 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі №420/15543/24.

Вважаючи таку ухвалу постановленою з порушенням вимог процесуального закону, позивачем 24 серпня 2024 року через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду подано касаційну скаргу на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 7 серпня 2024 року у цій справі.

Проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Постановляючи ухвалу від 7 серпня 2024 року про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

З наведеного слідує, що, застосування інституту ухвалення додаткового судового рішення полягає в усуненні неповноти судового рішення.

До того ж слід врахувати, що за правилами частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною шостою статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, приписами наведених норм передбачається відшкодування стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, понесених судових витрат у разі задоволення відповідного позову.

Водночас, у цій справі суд апеляційної інстанції залишив без змін рішення суду першої інстанції, тобто не змінював судове рішення або нового не приймав, що виключає можливість розподілу судових витрат.

Таким чином, Суд касаційної інстанції вважає слушним висновок суду апеляційної інстанції, що у даному випадку обставини, передбачені статтею 252 КАС України, для ухвалення додаткового рішення відсутні.

За таких обставин, колегія суддів констатує, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення, вірно застосував положення частини четвертої статті 252 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 КАС України, який включає й ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у роз`ясненні рішення.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 7 серпня 2024 року у справі №420/15543/24 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Суворовського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), головного державного виконавця Суворовського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савченко Світлани Володимирівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафу.

Копію ухвали направити заявнику та іншим учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний кабінет" (у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Л.О. Єресько,

Судді Верховного Суду