Справа № 120/5125/23
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5125/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Заброцька Людмила Олександрівна

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

03 вересня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Тульчинська міська рада про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Тульчинська міська рада про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо не виготовлення та не направлення до Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області висновку про повернення з бюджету надмірно сплачених коштів в сумі 141185,88 грн. на банківський рахунок ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області підготувати та направити до Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області висновок про повернення з бюджету на банківський рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) помилково сплачених нею коштів в сумі 141185,88 грн.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що згідно з відомостями витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАУ № 302885, ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ) на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки № 1090 від 05.09.2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Носовим В.В., належить земельна ділянка, кадастровий номер :01:021:0250, площею 0,9 га за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 ), з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства».

14.02.2015 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4 та взяла прізвище ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 14.02.2015 року.

У 2022 році ОСОБА_1 було виготовлено технічну документацію шляхом оформлення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 на належну їй земельну ділянку, при цьому земельну ділянку було розділено на три рівних частини, яким присвоєно кадастрові номери: - :01:021:0217, площею 0,3га; - :01:021:0219, площею 0,3га; - :01:021:0220, площею 0,3га, цільове призначення яких змінюється із земель «для ведення особистого селянського господарства» на землі з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі».

Також встановлено, що вказані проекти землеустрою містять розрахунки втрат сільськогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню в розмірі 47061,96 грн. на кожну земельну ділянку.

14 листопада 2022 року позивач звернулась до Тульчинської міської ради із заявою про затвердження проектів землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок.

У свою чергу, 23.11.2022 року позивачем було сплачено за відшкодування втрат земель сільськогосподарського виробництва 141185,88 грн., що підтверджується квитанціями АТ «КБ «Приватбанк» до платіжної інструкції на переказ готівки: № 0.0..1 від 23.11.2022 року на суму 47061,96 грн.; №0.0..1 від 23.11.2022 року на суму 47061,96 грн.; №0.0..1 від 23.11.2022 року на суму 47061,96 грн.

Рішенням Тульчинської міської ради від 06.02.2023 №2096 затверджено проекти землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок, із земель "для ведення особистого селянського господарства" на землі "для будівництва та обслуговування будівель торгівлі", які розташовані по АДРЕСА_1 . Цим же рішенням змінено цільове призначення земельних ділянок з кадастровими номерами :01:021:0217, площею 0,3га; - :01:021:0219, площею 0,3га; - :01:021:0220, площею 0,3га із земель "для ведення особистого селянського господарства" на землі "для будівництва та обслуговування будівель торгівлі".

Проте, після здійснення оплати за відшкодування втрат земель сільськогосподарського виробництва, позивач дізналась, що 19.11.2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель» № 2698-ІХ від 19.10.2022 року, згідно з яким внесено зміни, відповідно до яких відшкодування власником земельної ділянки втрат земель, як умова зміни цільового призначення земельної ділянки, здійснюється лише щодо земель лісогосподарського призначення.

Таким чином, позивач зазначила, що сплата нею коштів як відшкодування втрат земель сільськогосподарського виробництва була здійснена помилково.

Дізнавшись про зміни у законодавстві, позивач 22.12.2022 року звернулась до Тульчинської міської ради із заявою про повернення помилково сплачених коштів.

Згідно відповіді Тульчинської міської ради від 28.12.2022 року № 02-16-Б-502 зазначено, що до бюджету територіальної громади надійшло 105889,41 грн. (75% від сплачених позивачем коштів згідно з пп.2 п.1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України). Водночас, відповідно до постанови КМУ «Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету» від 16.02.2011 року № 106, органом, що контролює справляння надходжень бюджету, з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів по коду бюджетної класифікації 21110000 «Надходження коштів від відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва» є Держгеокадастр.

За результатом поданої 06.02.2023 року позивачем заяви до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про повернення помилково сплачених сум коштів за відшкодування втрат земель сільськогосподарського виробництва, позивач отримала відповідь від 03.03.2023 року № Б-63/0-0.6-56/6-23, згідно якої Держгеокадастр не вбачає підстав для повернення помилково сплачених позивачем коштів з огляду на те, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок позивача, цільове призначення яких змінюється, містять розрахунок втрат сільськогосподарського виробництва.

Позивач вважає протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, що виявилася у не підготовці та не направленні до Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області висновку про повернення помилково перерахованих грошових коштів в сумі 141185,88 грн., у зв`язку з чим звернулась до суду з цим позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Відповідно до п. "д" ч. 1 ст. 16 Земельного кодексу України (в редакції, чинній до 19.11.2022) було передбачено, що до повноважень Ради міністрів Автономної Республіки Крим у галузі земельних відносин належить здійснення контролю за використанням коштів, що надходять у порядку відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, пов`язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок.

Крім того, згідно з п. "е" ч. 1 ст. 17 Земельного кодексу України (в редакції, чинній до 19.11.2022) було передбачено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: здійснення контролю за використанням коштів, що надходять у порядку відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, пов`язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок.

Відповідно до ч. 8 ст. 20 Земельного кодексу України (в редакції, чинній до 19.11.2022) було визначено, що зміна цільового призначення земель сільськогосподарського, лісогосподарського призначення здійснюється за умови відшкодування власником земельної ділянки (а для земель державної та комунальної власності - користувачем) втрат сільськогосподарського, лісогосподарського виробництва, крім випадків, визначених законом. Внесення до Державного земельного кадастру відомостей про зміну цільового призначення земельної ділянки в таких випадках здійснюється за умови надання її власником (а для земель державної та комунальної власності - користувачем) забезпечення виконання зобов`язання з відшкодування втрат сільськогосподарського, лісогосподарського виробництва, крім випадків, визначених законом, у вигляді гарантії. Державний кадастровий реєстратор, який вносить до Державного земельного кадастру відомості про зміну цільового призначення такої земельної ділянки, за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру негайно повідомляє установу, що видала гарантію, про настання підстави для відшкодування втрат сільськогосподарського, лісогосподарського виробництва.

19.11.2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель» №2698-ІХ від 19.10.2022 року, згідно з яким у Земельному кодексі України:

1) у пункті "д" частини першої статті 16 слова "сільськогосподарського і" виключено;

2) у пункті "є" частини першої статті 17 слова "сільськогосподарського і" виключено;

3) у частині восьмій статті 20 слово "сільськогосподарського" виключено.

Тобто, до 19 листопада 2022 року були передбачені повноваження державних органів у галузі земельних відносин здійснювати контроль за використанням коштів, що надходять у порядку відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, пов`язаних із зміною цільового призначення земель сільськогосподарського призначення та обов`язок власників земельних ділянок відшкодовувати втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, пов`язаних, зокрема із зміною цільового призначення земель сільськогосподарського призначення.

В свою чергу, після 19.11.2022 року зміна цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського виробництва здійснюється без сплати їх власником відшкодування втрат таких земель.

Згідно статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Тобто, приймаючи до уваги зміни до профільного законодавства, які набрали чинності 19.11.2023 року, позивачем було проведено оплату за відшкодування втрат земель сільськогосподарського виробництва при відсутності законодавчо встановленого обов`язку такої сплати.

У зв`язку із внесеними до законодавства змінами щодо відсутності обов`язку відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва внаслідок зміни цільового призначення земель сільськогосподарського призначення, 22.12.2022 позивач звернулась до Тульчинської міської ради із заявою про повернення коштів за відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва при зміні цільового призначення земельних ділянок.

Листом - відповіддю Тульчинської міської ради від 28.12.2022 року № 02-16-Б-502 повідомлено, що до бюджету територіальної громади надійшло 105889,41 грн. (75% від сплачених позивачем коштів, згідно пп.2 п.1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України). Водночас, зазначено, що відповідно до постанови КМУ «Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету» від 16.02.2011 року № 106, органом, що контролює справляння надходжень бюджету, з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів по коду бюджетної класифікації 21110000 «Надходження коштів від відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва» є Держгеокадастр.

За результатом поданої 06.02.2023 року позивачем заяви до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про повернення помилково сплачених сум коштів за відшкодування втрат земель сільськогосподарського виробництва, позивач отримала відповідь від 03.03.2023 року № Б-63/0-0.6-56/6-23, згідно з якою Держгеокадастр не вбачає підстав для повернення помилково сплачених позивачем коштів з огляду на те, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок позивача, цільове призначення яких змінюється, містять розрахунок втрат сільськогосподарського виробництва.

Надаючи оцінку вказаним доводам Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, необхідно зазначити, що відносини щодо повернення помилково та надміру сплачених платежів урегульовані Порядком повернення коштів, помилково та/або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 року № 106 «Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету» перелік податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету визначається відповідно до переліку кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Згідно з частиною 1 пункту 2 Постанови КМУ № 106 органи, що контролюють справляння надходжень бюджету повинні забезпечувати відповідно до законодавства здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до державного та місцевих бюджетів податків, зборів, платежів та інших доходів згідно з переліком, а також ведення обліку таких платежів у розрізі платників з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

Відповідно до Постанови КМУ № 106 контроль за справлянням надходжень до бюджету за кодом бюджетної класифікації 21110000 «Надходження коштів від відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва» здійснює Держгеокадастр.

Згідно з пунктом 11.5. Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1407 від 24.12.2012 року, кошти, що помилково зараховані на рахунок розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів), повинні повертатися ним у строки, встановлені законодавством. Повернення коштів здійснюється органом Казначейства на підставі платіжної інструкції розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів), у призначенні якої обов`язково зазначаються номер та дата документа, згідно з яким були зараховані такі кошти.

Зазначене кореспондує пункту 10.4. Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.08.2012 № 938, згідно якому кошти, що помилково зараховані на рахунок розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів), повинні повертатися ним у строки, установлені законодавством. Повернення коштів здійснюється органом Казначейства на підставі платіжної інструкції розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів), у призначенні якого обов`язково зазначаються номер та дата документа, згідно з яким були зараховані такі кошти.

Кошти, що помилково зараховані на один із рахунків розпорядника бюджетних коштів, перераховуються за призначенням на інший рахунок на підставі письмового звернення та платіжної інструкції розпорядника бюджетних коштів.

Згідно з пунктом 12.5. цього ж Порядку, повернення коштів, помилково або надміру зарахованих, здійснюється органами Казначейства на підставі платіжних документів розпорядника бюджетних коштів та відповідного підтвердження щодо обґрунтованості здійснення такої операції у межах наявних залишків бюджетних коштів на відповідних рахунках.

Наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 затверджено Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року № 1650/24182 ( Порядок № 787).

Згідно з пункту 1 Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Мінфіну від 03.09.2013 № 787, надміру зараховані кошти - сума коштів, що становить позитивну різницю між сумою фактично сплачених коштів та сумою коштів, яку повинен сплатити до відповідного бюджету платник платежів (зборів), що визначені відповідним законодавством (крім платежів (зборів), контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби), для повного виконання покладеного на нього грошового зобов`язання.

Пунктом 5 Порядку № 787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби) орган, що контролює справляння надходжень бюджету, засобами системи Казначейства формує подання в електронній формі згідно з додатком 1 до цього Порядку та подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

Заява про повернення коштів з бюджету складається та подається платником до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з платежу, який підлягає поверненню (крім повернення судового збору, за виключенням помилково зарахованого), із обов`язковим зазначенням інформації в такій послідовності: найменування платника (суб`єкта господарювання) (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті) та номер контактного телефону (для фізичної особи за її згодою), причина повернення коштів з бюджету, найменування та місцезнаходження банку, в якому відкрито рахунок отримувача коштів, та реквізити такого рахунка (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), номер карткового рахунка отримувача коштів (за наявності).

Разом із заявою про повернення коштів з бюджету платником подається до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, оригінал або копія документа на переказ, або паперова копія електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Аналіз зазначених норм законодавства вказує, що повернення з бюджету помилково та/або надміру сплачених сум коштів здійснюється за таких умов: подання платником до контролюючого органу заяви про повернення надмірно або помилково перерахованих коштів; подання таким контролюючим органом висновку про повернення відповідних сум коштів до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Як було встановлено судом, 06.02.2023 року позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із заявою про повернення помилково перерахованих коштів в сумі 141185,88 грн. До заяви позивач додала копії платіжних документів та банківської довідки з реквізитами відкритого позивачем банківського рахунку.

Отже, в разі надходження заяви позивача про повернення помилково сплачених коштів, за наявності переплати ( безпідставного внесення коштів ), відповідачем протиправно не було підготовлено висновок про повернення сум грошових коштів в розмірі 141185,88 грн. та не подано вказаний висновок для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Таким чином, з огляду на відсутність станом на 23.11.2023 року законодавчо встановленого обов`язку (умови) сплати власником земельних ділянок сільськогосподарського призначення коштів за зміну їх цільового призначення, кошти в сумі 141185,88 грн., сплачені позивачем є помилково зарахованими коштами в розумінні Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та підлягають поверненню позивачу з бюджету безвідносно наявності у проектах землеустрою розрахунків відшкодування втрат.

Зважаючи на наведені вище обставини та беручи до уваги порядок повернення платнику помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції, що бездіяльність відповідача щодо не підготовки висновку про повернення помилково сплачених коштів в сумі 141185,88 грн. та не подання його до органу Казначейства є протиправною і такою, що порушує права позивача.

Визначаючись щодо способу захисту порушених прав позивача, суд вірно, з огляду на протиправну бездіяльність відповідача, що виразилась у не підготовці та не поданні висновку до Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області про повернення з бюджету помилково сплачених коштів в сумі 141185,88 грн. на банківський рахунок ОСОБА_1 , дійшов висновку, що належним способом для відновлення порушених прав та інтересів позивача, буде зобов`язання відповідача підготувати та направити до Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області висновок про повернення з бюджету на банківський рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) помилково сплачених нею коштів в сумі 141185,88 грн., оскільки, на думку суду, такий спосіб захисту порушеного права позивача, буде ефективним в розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. При вирішенні даного публічно-правового спору, суд правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Щодо інших доводів скаржників, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року, в межах доводів апеляційної скарги відповідача відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Вінницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Залімський І. Г.