Справа № 160/15971/24
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 рокуСправа №160/15971/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, скасування рішення №99 від 07.06.2024р. та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19.06.2024р. через систему "Електронний суд" ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та просить:

- визнати протиправними дії відповідача-2 щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах незалежно від віку позивачеві відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, викладеної у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 07.06.2024 року № 99;

- скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 07.06.2024 року №99;

- зобов`язати відповідача-1 зарахувати позивачеві до спеціального та пільгового стажу роботи за провідною професією «прохідник підземний» з повним робочим днем в шахті, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розрахунку один місяць служби за три місяці періоди безпосередньої участі в бойових діях з 10.08.2015 року по 29.10.2015 року, з 13.11.2015 року по 22.01.2016 року, з 06.02.2016 року по 15.04.2016 року, з 26.02.2022 року по 08.10.2022 року, з 04.11.2022 року по 07.03.2023 року, з 20.03.2023 року по 29.08.2023 року, з 11.09.2023 року по 18.10.2023 року, з 18.11.2023 року по 13.12.2023 року, з 24.12.2023 року по 09.04.2024 року з урахуванням Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8;

- зобов`язати відповідача-1 зарахувати позивачеві до спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період проходження строкової військової служби з 01.01.2005 року по 11.11.2005 року;

- зобов`язати відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача від 31.05.2024 року про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням висновків суду.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31.05.2024р. він звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до якої надав всі необхідні документи, проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №99 від 07.06.2024р., яким позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідної кількості років пільгового стажу 25 років та у рішенні зазначено про те, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви страховий стаж особи становить 19 років 04 місяці 20 днів в тому числі, у пільговому обчисленні становить 38 років 04 місяці 20 днів, пільговий стаж згідно частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 24 роки 02 місяці 05 днів, з них: провідні професії - 22 роки 06 місяців 15 днів, навчання за фахом - 00 років 03 місяці 19 днів, військова служба - 00 років 01 місяць 23 дні, постанова (202) - 01 рік 02 місяці 08 днів. Позивач вважає таке рішення відповідача-2 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки для підтвердження часу проходження служби, протягом якого Позивач брав участь в бойових діях, відповідачу надано Військовий квиток серії НОМЕР_1 , довідку Військової частини НОМЕР_2 від 19.04.2016 року № 1433 та довідку Військової частини НОМЕР_3 від 18.04.2024 року № 3539, відповідно до яких, у період з 10.08.2015 року по 29.10.2015 року, з 13.11.2015 року по 22.01.2016 року, з 06.02.2016 року по 15.04.2016 року, з 26.02.2022 року по 08.10.2022 року, з 04.11.2022 року по 07.03.2023 року, з 20.03.2023 року по 29.08.2023 року, з 11.09.2023 року по 18.10.2023 року, з 18.11.2023 року по 13.12.2023 року, з 24.12.2023 року по 09.04.2024 року позивач безпосередньо брав участь у бойових діях; відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_4 , на час призову на військову службу під час мобілізації, позивач працював на посаді «прохідник» з повним робочим днем в шахті, отже, період безпосередньої участі в бойових діях повинні зараховуватися з розрахунку один місяць служби за три місяці на посаді «прохідник» з повним робочим днем в шахті; відповідно до Військового квитка серії НОМЕР_1 , позивач проходив строкову військову службу з 09.11.2004 року по 11.11.2005 року, а до призову на строкову військову службу працював в ВАТ «ДХК Павлоградвугілля» «Шахта Самарська» на посаді «гірничим» з повним робочим днем в шахті, тому з урахуванням абзацу 2 п. 1 статті 8 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року №2011-ХІІ, час проходження строкової військової служби з 09.11.2004 року по 11.11.2005 року підлягає зарахування до стажу роботи на пільгових умова, яке дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на постанови Верховного Суду.

Ухвалою суду від 25.06.2024р. було відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та, зокрема, зобов`язано відповідачів, зокрема, надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.78).

09.07.2024р. через систему «Електронний суд», на виконання вимог вказаної ухвали суду, від відповідача-2 (Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області) на адресу суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити позивачеві у задоволенні позову повністю посилаючись на те, що під час розгляду поданих до заяви документів було встановлено, що вік позивача 38 років, страховий стаж позивача становить 19 років 04 місяці 20 днів в тому числі у пільговому обчисленні становить 38 років 04 місяці 20 днів, пільговий стаж згідно ч. 3 ст. 114 Закону №1058 становить 24 роки 02 місяці 05 днів, з них: провідні професії 22 роки 06 місяців 15 днів, навчання за фахом 00 років 03 місяці 19 днів, військова служба 00 років 01 місяць 23 дні, постанова КМУ № 202 від 31.03.1994 01 рік 02 місяці 08 днів. З урахуванням наведеного на підстави заяви та наданих документів, Головним управлінням 09.02.2024 винесено Рішення № 23 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного спеціального стажу роботи на підземних роботах 25 років. Також, відповідач-2 посилається на свої дискреційні повноваження у спірних правовідносинах (а.с.205-208).

07.08.2024р. через систему «Електронний суд», на виконання вимог вказаної ухвали суду, від відповідача-1 (Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області) на адресу суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні адміністративного позову позивача в повному обсязі посилаючись на те, що відповідно до розрахунку (форма РС-право) обрахованого по 30.05.2024, страховий стаж позивача становить 19 років 04 місяця 20 днів, пільговий стаж на підземних роботах за Списком № 1 складає 24 роки 02 місяця 05 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (менше 25 років пільгового стажу роботи); згідно статті 57 Закону України „Про пенсійне забезпечення військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям, а відповідно, період безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областях з 10.08.2015 по 29.10.2015, з 13.11.2015 по 22.01.2016, з 06.02.2016 по 15.04.2016 період участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Верхньоторецьке, н.п. Олександрівка, н.п. Колодязі, н.п. Рубці Донецької області, н.п. Богуславка Харківської області, н.п. Ганнівка Донецької області з 26.02.2022 по 08.10.2022, з 04.11.2022 по 07.03.2023, з 20.03.2023 по 29.08.2023, з 11.09.2023 по 18.10.3023, з 18.11.2023 по 13.12.2023, з 24.12.2023 по 09.04.2024 зараховано позивачу до спеціального та пільгового стажу роботи за провідною професією по Списку №1 в одинарному розмірі; для зарахування періоду проходження строкової військової служби з 01.01.2005 по 11.11.2005 до загального страхового та пільгового стажу позивача відсутні підстави, оскільки в системі персоніфікованого облік (в індивідуальних відомостях про застраховану особу) Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про дохід та сплату страхових внесків за вищезазначений період (а.с.216-219).

Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку із перебуванням судді Конєвої С.О. з 26.07.2024р. по 30.08.2024р. включно у щорічній відпустці, рішення у даній адміністративній справі приймається 02.09.2024р.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за відсутності учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій та у період з 09.11.2004р. по 11.11.2005р. проходив строкову військову службу, з 28.01.2015р. по 20.04.2016р. проходив військову службу по мобілізації та з 24.02.2022р., проходить військову службу по мобілізації, що підтверджується копіями відповідного посвідчення та військового квитка позивача, наявними у справі (а.с.20,22-28,70,117,176-177).

Згідно довідок Військової частини НОМЕР_2 від 19.04.2016 року №1433 та Військової частини НОМЕР_3 від 18.04.2024 року №3539 ОСОБА_1 в періоди з 10.08.2015 року по 29.10.2015 року, з 13.11.2015 року по 22.01.2016 року, з 06.02.2016 року по 15.04.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей; з 26.02.2022 року по 08.10.2022 року, з 04.11.2022 року по 07.03.2023 року, з 20.03.2023 року по 29.08.2023 року, з 11.09.2023 року по 18.10.2023 року, з 18.11.2023 року по 13.12.2023 року, з 24.12.2023 року по 09.04.2024 року брав учать у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в населених пунктах Донецької та Харківської областей, що підтверджується змістом копії відповідних довідок (а.с.29,55-56,158,159).

31.05.2024р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, до якої надав, зокрема, трудову книжку, довідки про підтвердження пільгового стажу, військовий квиток та довідки від 19.04.2016 року №1433, від 18.04.2024 року №3539, що підтверджується копіями відповідної заяви та розписки-повідомлення, наявними у справі (а.с.40-41,150-151).

За результатами розгляду наведеної заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було прийнято рішення було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №99 від 07.06.2024р., яким позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідної кількості років пільгового стажу 25 років, що підтверджується змістом копії відповідного рішення, наявною у справі (а.с.42-43,200-201).

При цьому, в рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 19 років 04 місяці 20 днів в тому числі, у пільговому обчисленні становить 38 років 04 місяці 20 днів, пільговий стаж згідно частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 24 роки 02 місяці 05 днів, з них: провідні професії - 22 роки 06 місяців 15 днів, навчання за фахом - 00 років 03 місяці 19 днів, військова служба - 00 років 01 місяць 23 дні, постанова (202) - 01 рік 02 місяці 08 днів (а.с.42-43,200-201).

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з діями відповідача-2 щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах незалежно від віку позивачеві відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, викладеної у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 07.06.2024 року № 99, рішенням відповідача-2 про відмову у призначенні пенсії від 07.06.2024 року №99, у зв`язку з чим позивач просить відновити його права шляхом визнання таких дій відповідача-2 протиправними, скасування рішення та зобов`язання відповідача-1 зарахувати позивачеві до спеціального та пільгового стажу роботи за провідною професією прохідник підземний з повним робочим днем в шахті, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розрахунку один місяць служби за три місяці періоди безпосередньої участі в бойових діях з 10.08.2015 року по 29.10.2015 року, з 13.11.2015 року по 22.01.2016 року, з 06.02.2016 року по 15.04.2016 року, з 26.02.2022 року по 08.10.2022 року, з 04.11.2022 року по 07.03.2023 року, з 20.03.2023 року по 29.08.2023 року, з 11.09.2023 року по 18.10.2023 року, з 18.11.2023 року по 13.12.2023 року, з 24.12.2023 року по 09.04.2024 року з урахуванням Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8; зарахувати позивачеві до спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період проходження строкової військової служби з 01.01.2005 року по 11.11.2005 року; повторно розглянути заяву позивача від 31.05.2024 року про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням висновків суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058).

Частиною 3 ст.114 Закону №1058 визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1, п.2, п.3 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993р. Про затвердження Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що право на пенсію незалежно від віку мають, зокрема, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років, при цьому, за відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Частиною першої статті 24 Закону №1058 встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За положеннями частини третьої цієї статті страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (далі Закон №2232) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною четвертою статті 2 Закону №2232 передбачено види військової служби, а саме, строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі Закон №2011), відповідно до статті 1-2 якого військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації, які не можуть бути скасовані чи призупинені без їх рівноцінної заміни.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі Закон №3551) встановлено, що до учасників бойових дій належать, зокрема, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Положеннями абзацу 2 частини першої статті 8 Закону №2011 передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон №1788) військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Аналіз приведених вище норм права дає підставою для висновку, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу та стажу роботи за спеціальністю, а час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період зараховується, зокрема, до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Наказом Міністерства оборони України №530 від 14 серпня 2014 року «Про положення про організацію роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року за №1294/2607, відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність до чинного законодавства, затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (далі - Положення №530).

Пунктом 2.3 розділу 2 Положення №530 передбачено, що при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 та 2.5 цього розділу):

1) один місяць служби за три місяці:

участь у бойових діях у воєнний час;

час безперервного перебування на лікуванні в лікувальних закладах унаслідок поранень, контузій, каліцтв або захворювань, одержаних військовослужбовцями у військових частинах, штабах та установах, які входили до складу діючої армії;

час перебування під вартою, час відбуття покарання в місцях позбавлення волі та висилки військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і надалі реабілітованих;

час виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, - з 26 квітня 1986 року до 01 січня 1988 року;

час виконання обов`язків у складі національного контингенту і національного персоналу відповідно до Закону України Про участь України в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки;

час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;

період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення;

час служби, зазначений у постанові Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 30 «Про пільги щодо обчислення вислуги років військовослужбовцям Збройних Сил України, які брали участь в операціях Миротворчих Сил ООН» (зі змінами);

час проходження служби військовослужбовцями Служби безпеки України, направленими у відрядження до Республіки Ірак з метою забезпечення в умовах посилення терористичних посягань безпеки дипломатичних установ України, їх співробітників та членів їх сімей;

інші періоди, зазначені в підпункті а пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей (зі змінами);

крім вищезазначених, періоди дійсної військової служби у Збройних Силах СРСР, які підлягають зарахуванню до вислуги років на пенсію на пільгових умовах, наведені в додатку 2 до цього Положення.

За положеннями абзацу а) пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, зокрема, час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що зазначена військова служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №348/347/17, від 30 липня 2019 року у справі № 346/1454/17 та від 2 квітня 2020 року у справі №185/4140/17 (92-а/185/282/17), від 16 червня 2020 року у справі №185/7049/16-а.

Наведена правова позиція узгоджується із правовою позицією Третього апеляційного адміністративного суду, викладеною у його постанові від 21.02.2024р. у справі №160/23223/23.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у період з 28.01.2015р. по 20.04.2016р. проходив військову службу по мобілізації, а також і з 24.02.2022р., проходить військову службу по мобілізації та в періоди з 10.08.2015 року по 29.10.2015 року, з 13.11.2015 року по 22.01.2016 року, з 06.02.2016 року по 15.04.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей; з 26.02.2022 року по 08.10.2022 року, з 04.11.2022 року по 07.03.2023 року, з 20.03.2023 року по 29.08.2023 року, з 11.09.2023 року по 18.10.2023 року, з 18.11.2023 року по 13.12.2023 року, з 24.12.2023 року по 09.04.2024 року брав учать у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в населених пунктах Донецької та Харківської областей, що підтверджується копіями військового квитка позивача та довідок Військової частини НОМЕР_2 від 19.04.2016 року №1433 та Військової частини НОМЕР_3 від 18.04.2024 року №3539, наявними у справі (а.с.22-28,29, 55-56,158,159, 176-177).

За викладеного, враховуючи вищенаведені норми права, суд приходить до висновку, що час проходження позивачем військової служби, протягом якої позивач брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, а також у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, з 10.08.2015 року по 29.10.2015 року, з 13.11.2015 року по 22.01.2016 року, з 06.02.2016 року по 15.04.2016 року, з 26.02.2022 року по 08.10.2022 року, з 04.11.2022 року по 07.03.2023 року, з 20.03.2023 року по 29.08.2023 року, з 11.09.2023 року по 18.10.2023 року, з 18.11.2023 року по 13.12.2023 року, з 24.12.2023 року по 09.04.2024 року повинен бути зарахований до пільгового стажу позивача в кратному обчисленні один місяць служби за три.

Окрім того, ОСОБА_1 з 29.06.2004р. по 26.10.2004р. працював на посадах учня гірника та гірника з повним робочим днем під землею в шахті « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля, з якої позивач був звільнений у зв`язку з призовом в армію, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.30-39,86-95).

З 09.11.2004р. по 11.11.2005р. ОСОБА_1 проходив строкову військову службу та 21.11.2005р. був прийнятий в шахту « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля на посаду гірника з повним робочим днем під землею, що підтверджується копіями військового квитка, трудової книжки та пільгових довідок, наявними у справі (а.с.22-28,30-39,44-51,86-95,120-128,155-157,176-177).

Разом з тим, зі змісту розрахунку стажу позивача вбачається, що відповідачем-2 не було зараховано до пільгового стажу позивача згідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 період проходження позивачем строкової військової служби з 09.11.2004р. по 11.11.2005р., при цьому, період з 01.01.2005р. по 11.11.2005р. не зараховано пенсійним органом і до страхового стажу (а.с.52-54,96-97).

Разом з тим, ані в оспорюваному рішенні, ані у відзиві відповідача-2, який приймав таке оспорюване рішення, не наведено підстав такого не зарахування.

За викладеного, відповідно до норм п.109 Положення №590 та ст.8 Закону України «Про соціальний i правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» , з урахуванням того, що після проходження строкової військової служби позивач працював на посаді, яка дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, період проходження позивачем такої строкової військової служби підлягає зарахуванню до його пільгового стажу.

За викладених обставин та аналізуючи вищенаведені норми законодавства та надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що за умови надання позивачем до пенсійного органу трудової книжки, військового квитка, пільгових довідок ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та довідок Військової частини НОМЕР_2 від 19.04.2016 року №1433 та Військової частини НОМЕР_3 від 18.04.2024 року №3539, які підтверджує, що під час проходження військової служби в періоди з 10.08.2015 року по 29.10.2015 року, з 13.11.2015 року по 22.01.2016 року, з 06.02.2016 року по 15.04.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей; з 26.02.2022 року по 08.10.2022 року, з 04.11.2022 року по 07.03.2023 року, з 20.03.2023 року по 29.08.2023 року, з 11.09.2023 року по 18.10.2023 року, з 18.11.2023 року по 13.12.2023 року, з 24.12.2023 року по 09.04.2024 року брав учать у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в населених пунктах Донецької та Харківської областей, а також і з урахуванням повноважень пенсійного органу щодо надання допомоги особам у одержанні відсутніх для призначення пенсії документів, відповідачем-2 безпідставно та необґрунтовано не було зараховано до пільгового стажу роботи позивача відповідно до ч.3 ст.114 Закону вищенаведені спірні періоди роботи позивача у пільговому обчисленні та відмовлено позивачеві у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» рішенням від 07.06.2024 року №99 з порушенням вимог наведеного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

У відповідності до ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем-2 не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність прийняття відповідачем-2 рішення від 07.06.2024 року №99 щодо відмови в призначенні пенсії за віком позивачеві відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням норм вищенаведеного законодавства, обставин встановлених судом та з урахуванням правової позиції Верховного Суду, яка наведена вище та не спростована відповідачами жодними доказами.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність прийняття відповідачем-2 рішення від 07.06.2024 року №99 щодо відмови в призначенні пенсії за віком позивачеві відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд приходить до висновку, що відповідач-2, відмовивши позивачеві у призначенні пенсії у зв`язку із не зарахуванням спірних періодів його роботи до пільгового стажу, діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач-2 при прийнятті рішення від 07.06.2024 року №99 щодо відмови в призначенні пенсії за віком позивачеві відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, порушив права позивача на належне пенсійне забезпечення, які підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування наведеного рішення, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача у наведеній частині підлягають задоволенню з урахуванням повноважень адміністративного суду, встановлених ст.ст.9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, слід зобов`язати відповідача-2 зарахувати позивачеві до спеціального та пільгового стажу роботи за провідною професією прохідник підземний з повним робочим днем в шахті, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розрахунку один місяць служби за три місяці періоди безпосередньої участі в бойових діях з 10.08.2015 року по 29.10.2015 року, з 13.11.2015 року по 22.01.2016 року, з 06.02.2016 року по 15.04.2016 року, з 26.02.2022 року по 08.10.2022 року, з 04.11.2022 року по 07.03.2023 року, з 20.03.2023 року по 29.08.2023 року, з 11.09.2023 року по 18.10.2023 року, з 18.11.2023 року по 13.12.2023 року, з 24.12.2023 року по 09.04.2024 року з урахуванням Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8; зарахувати позивачеві до страхового, спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період проходження строкової військової служби з 01.01.2005 року по 11.11.2005 року; повторно розглянути заяву позивача від 31.05.2024 року про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням висновків суду, враховуючи те, що судом встановлено протиправність рішення відповідача-2 щодо відмови у призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із не зарахуванням наведених періодів, та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, що належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача-2 зарахувати позивачеві до спеціального та пільгового стажу роботи за провідною професією прохідник підземний з повним робочим днем в шахті, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розрахунку один місяць служби за три місяці періоди безпосередньої участі в бойових діях з 10.08.2015 року по 29.10.2015 року, з 13.11.2015 року по 22.01.2016 року, з 06.02.2016 року по 15.04.2016 року, з 26.02.2022 року по 08.10.2022 року, з 04.11.2022 року по 07.03.2023 року, з 20.03.2023 року по 29.08.2023 року, з 11.09.2023 року по 18.10.2023 року, з 18.11.2023 року по 13.12.2023 року, з 24.12.2023 року по 09.04.2024 року з урахуванням Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8; зарахувати позивачеві до страхового, спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період проходження строкової військової служби з 01.01.2005 року по 11.11.2005 року; повторно розглянути заяву позивача від 31.05.2024 року про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням висновків суду.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дій відповідача-2 щодо відмови у призначенні пенсії, оскільки в даному випадку, за умови прийняття відповідачем-2 акта індивідуальної дії стосовно позивача - рішення від 07.06.2024 року №99 щодо відмови в призначенні пенсії за віком позивачеві відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, такий спосіб захисту порушеного права позивача як визнання протиправними дій відповідача-2 щодо відмови у призначенні пенсії не призведе до ефективного захисту порушеного права.

При цьому, суд враховує ту обставину, що у силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, то саме цей орган і має завершити процедуру призначення позивачеві пенсії за віком.

З огляду на зазначене, заявлені позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволенню не підлягають.

Такий підхід висловлений у постановах Верховного Суду від 24.05.2024р. у справі №460/17257/23, від 07.05.2024р. у справі №460/38580/22, висновки викладені в яких підлягають обов`язковому врахуванню адміністративним судом за приписами ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

При прийнятті даного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не вбачає підстав для їх розподілу у порядку, встановленому ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували понесення ним будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору за п.13 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, скасування рішення №99 від 07.06.2024р. та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 07.06.2024 року №99 щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) до спеціального та пільгового стажу роботи за провідною професією прохідник підземний з повним робочим днем в шахті, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розрахунку один місяць служби за три місяці періоди безпосередньої участі в бойових діях з 10.08.2015 року по 29.10.2015 року, з 13.11.2015 року по 22.01.2016 року, з 06.02.2016 року по 15.04.2016 року, з 26.02.2022 року по 08.10.2022 року, з 04.11.2022 року по 07.03.2023 року, з 20.03.2023 року по 29.08.2023 року, з 11.09.2023 року по 18.10.2023 року, з 18.11.2023 року по 13.12.2023 року, з 24.12.2023 року по 09.04.2024 року з урахуванням Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) до страхового, спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період проходження строкової військової служби з 01.01.2005 року по 11.11.2005 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах від 31.05.2024р. відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням вимог пенсійного законодавства України та висновків суду, викладених у цьому судовому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва