Справа № 727/3179/24
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2024-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/3179/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Терещенко О.Є.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

04 вересня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення №8 від 10.05.2019 про накладення адміністративного стягнення у розмірі 1700 грн. за ст.152 КУпАП.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 липня 2024 року позов задоволено:

-визнано протиправною та скасовано постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради від 01.03.2024 №13 про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 (одна тисяча сімсот) гривень та закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.01.2024 року головним спеціалістом-інспектором з благоустрою Інспекції з благоустрою управління порядку та контролю за благоустроєм міської ради Меленчуком С.М. складено протокол про адміністративне правопорушення, за змістом якого ОСОБА_1 працюючий на посаді директора ДП «МБ-Преса», вчинив правопорушення, яке полягає у невиконанні припису №481 від 15.12.2023 року про усунення порушень законодавства у сфері благоустрою, а саме-не здійснив демонтаж тимчасової споруди (кіоску), чим вчинив правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП.

01.03.2024 року Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради винесено постанову №13 по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , якою останнього визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП.

За змістом вказаної постанови ОСОБА_1 не виконав припису уповноваженої на те особи управління порядку та контролю за благоустроєм міської ради від 15.12.2023 року № 481 щодо демонтажу тимчасової споруди (кіоску) або отримання дозвільних документів, паспорта прив`язки, чим порушив Правила благоустрою населених пунктів Чернівецької міської територіальної громади, затверджених рішенням Чернівецької міської ради від 29.06. 2023 року №1282 (п.13 додатку 2 до Правил).

Вказана постанова оскаржена позивачем до суду.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 1 cт. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 218 КУпАП встановлено, що адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103-1, 103-2, 104, 104-1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149-152, частиною першою статті 154, статтями 155, 155-2, частиною другою статті 156, частинами першою - четвертою статті 156-1, статтями 156-2, 159, частиною першою статті 163-17, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, статтею 181-1, частиною першою статті 182, статтями 183, 185-12, 186, 189, 189-1, 212-1 цього Кодексу.

Ст.152 КУпАП закріплено, що порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За визначеннями, наведеними у ч.1 ст.1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" від 06.09.2005 №2807-IV (Закон №2807-IV), благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля; територія - сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об`єктів, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших об`єктів у межах населеного пункту.

У ст.34 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" зазначено, що Правила благоустрою території населеного пункту-це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Статтею 42 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у порушенні правил благоустрою територій населених пунктів.

Статтею 245 КУпАП регламентовано, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 278 КУпАП врегульовано, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

За приписами ст.283 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, у разі надання посадовою особою суб`єкта владних повноважень доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність прийнятого останнім рішення, позивач повинен спростувати ці доводи.

Так, колегією суддів з`ясовано, що відповідно до протоколу від 26.01.2024 №1678, за результатами розгляду якого прийнято оскаржувану постанову, фактичний склад правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , полягає в невиконанні припису №481 від 15.12.2023 року про усунення порушень законодавства у сфері благоустрою, а саме-не здійснено демонтаж тимчасової споруди (кіоску).

В той же час, як обгруновано звернуто увагу судом першої інстанції, за змістом припису №481 про усунення порушень законодавства у сфері благоустрою від 15.12.2023 року, який було видано директору ДП «МБ-Преса» ОСОБА_1 , останньому запропоновано два варіанти усунення правопорушення до 25.12.2023 року, або шляхом демонтажу тимчасової споруди (кіоску) або продовженням відповідних дозвільних документів (паспорта прив`язки).

Згідно наданих під час складання протоколу пояснень ОСОБА_1 , останній вчинив заходи з метою виконання вимог припису, а саме-звернувся 23.12.2023 року до Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради із заявою про продовження терміну дії паспорта прив`язки тимчасової споруди для продовження підприємницької діяльності. При цьому, звернення відбулося в межах строку, встановленого приписом, тобто до 25.12.2023. На вказане звернення позивачу департаментом надана відповідь 12.02.2024.

Вказане свідчить, що на момент складання протоколу №1678 від 26.01.2024 року, позивачем вчинено дії на виконання вимог припису №481 від 15.12.2023 року щодо усунення порушень законодавства у сфері благоустрою, а саме-подано до належного та уповноваженого органу з метою продовження дії паспорта прив`язки, відповідну заяву.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена передчасно.

Більше того, як підставно зауважено судом першої інстанції, здійснення самоврядного контролю органами місцевого самоврядування щодо господарської діяльності у сфері благоустрою населених пунктів повинно узгоджуватись з положеннями Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки такий контроль знаходить свій прояв в реалізації контрольних повноважень органів місцевого самоврядування за дотриманням правил благоустрою, та враховувати, що протягом періоду дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» дозволено здійснення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) лише в чітко визначених випадках, за наявності законодавчо встановлених підстав.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України №303 від 13.03.2022 припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні.

Однак, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що здійснення вищезазначених позапланових заходів було дозволено на підставі рішень центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у відповідних сферах.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 липня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Сторчак В. Ю.