Справа № 380/10012/24
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2024 рокусправа № 380/10012/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним рішення,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6; ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) із вимогами:

- визнати протиправним рішення комісії Міністерства оборони України з розгляд питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19 грудня 2023 року №76/975 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю 14.12.2022 внаслідок захворювання ОСОБА_4 , відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2013 року №975 у розмірі 2/5 частин у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на перше січня календарного року, в якому настала смерть (2022 р.) в сумі 496200,00 грн у рівних частках кожному;

- стягнути з Міністерства оборони України одноразову грошову допомогу у зв`язку із смертю військовослужбовця ОСОБА_4 , під час проходження військової служби, у розмірі 373150,00 грн на користь неповнолітнього сина ОСОБА_5 в рівних частках кожному.

Ухвалою суду від 17.05.2024 позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали десять днів з дня отримання копії ухвали у такий спосіб: скерувати на поштову адресу Львівського окружного адміністративного суду (79018, м. Львів, вул. Чоловського, 2) заяву про усунення недоліків позовної заяви (вказати номер справи та прізвище судді), до якої додати:

- позовну заяву оформлену відповідно до ст. 160 КАС України;

- оскаржуване рішення комісії Міністерства оборони України з розгляд питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19 грудня 2023 року №76/975;

- доказ сплати судового збору в сумі 8674,20 грн або докази у підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору.

На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачкою подано «заяву про уточнення до адміністративного позову та зменшення позовних вимог», відповідно до якої просить:

- виключити в п. 4 розділ позовних вимог: «У зв`язку із важким матеріальним станом відстрочити сплату судового збору в повному розмірі до ухвалення рішення по суті»;

- в п. 3 позовних вимог просить суд стягнути 373150, а прописом помилково записано триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят грн. Правильно триста сімдесят три тисячі сто п`ятдесят грн.;

- змінити статус сторони по справі, а саме із відповідача на третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 04.06.2024 позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк на усунення її недоліків. На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем усунуто вказані недоліки, подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено позовну заяву з вимоги до Міністерства оборони України, в якій просить суд:

- визнати протиправним рішення комісії Міністерства оборони України з розгляд питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19 грудня 2023 року №76/975 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю 14.12.2022 внаслідок захворювання ОСОБА_4 , відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2013 року №975 у розмірі 2/5 частин у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на перше січня календарного року, в якому настала смерть (2022 р) в сумі 496200,00 грн у рівних частках кожному;

- стягнути з Міністерства оборони України одноразову грошову допомогу у зв`язку із смертю військовослужбовця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 під час проходження військової служби у розмірі 373150,00 грн на користь ОСОБА_1 та стягнути 373150,00 гривень на користь неповнолітнього сина ОСОБА_5 в рівних частках кожному.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що згідно протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.12.2023 №76/975 їй було призначено одноразову грошову допомогу у зв`язку із смертю 14.12.2022 внаслідок захворювання її чоловіка та батька її сина, старшого лейтенанта ОСОБА_4 , відповідно до Постанови КМУ від 13.12.2013 №975 у розмірі 2/5 частини у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на перше січня календарного року, в якому настала смерть в сумі 496200,00 гривень у рівних частках кожному. Загальна сума, яка повинна була бути виплачена становить 1240500,0 грн. Вищевказана виплата, в розмірі 2/5 частини у рівних частках кожному була виплачена ОСОБА_1 , ОСОБА_5 . Решта суми було нараховано та поділено між іншими членами сім`ї ОСОБА_4 , а саме ОСОБА_6 матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дітям від першого шлюбу. Позивач вважає, що вищевказані родичі, між якими було розподілено решта суми, право на допомогу не мали і не мають, про що було відмовлено відповідачу. Право на допомогу мали на день формування рішення, яке оскаржується, та на час нарахування і проведення виплати тільки позивач та неповнолітній син ОСОБА_5 . З огляду на наведене просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 17.06.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

09.07.2024 за вх.№52047 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум позивачці (на підставі її заяви) було призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 2/5 частини 1240500 гривень, в сумі 496200 гривень (протокол №76/975 від 19.12.2023), оскільки в загиблого чоловіка є двоє повнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , а також неповнолітня донька позивачки від першого шлюбу ОСОБА_8 , 2010 р.н., яка ймовірно перебувала на утриманні у загиблого. 12 квітня та 31 травня 2023 року ОСОБА_9 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою щодо виплати їй як дружині та сину ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка та батька. Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19 грудня 2023 року №76/975 призначено виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю 15.12.2022 внаслідок захворювання ОСОБА_4 , відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2013 року №975 у розмірі 2/5 частин у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на перше січня календарного року, в якому настала смерть (2022 р.) в сумі 496200,00 грн у рівних частках кожному, тобто їй та синові. Про призначення виплати одноразової грошової допомоги на ОСОБА_8 , 2010 р.н., позивачка із заявою ні до ІНФОРМАЦІЯ_5 , ні до комісії Міністерства оборони України встановленим порядком не зверталась. Також, повнолітні діти від першого шлюбу померлого старшого лейтенанта ОСОБА_4 , а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , із заявою про призначення виплати одноразової грошової допомоги ні до ІНФОРМАЦІЯ_5 , ні до комісії Міністерства оборони України встановленим порядком не звертались. Відтак, залишились нерозподіленими три частки одноразової грошової допомоги на двох повнолітніх дітей, та одну неповнолітню дитину позивачки від першого шлюбу. Вказав, що від ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заяв про відмову від одноразової грошової допомоги ні до ІНФОРМАЦІЯ_5 , ні до комісії Міністерства оборони України не надходили. Жодних належних та допустимих доказів прийняття рішення Комісією про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги дитині позивачки від першого шлюбу та іншим повнолітнім дітям у спосіб, які визначені нормативноправовими документами, позивачкою не надано. Окрім цього вважає, що позовні вимоги до Міністерства оборони України є передчасними, оскільки заява позивачки про виділення їй частки одноразової грошової допомоги на її дитину від першого шлюбу не надходила взагалі. Відтак, права та інтереси позивачки комісією Міністерства оборони України не порушені, оскільки рішення про відмову у виплаті комісією не прийнято. З огляду на вищевикладене, вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

05.08.2024 за вх.№59665 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. Зазначила, що одноразова грошова допомога розподіляється рівними частинами між всіма отримувачами. Якщо один з отримувачів допомоги відмовляється від своєї частки, ця сума розподіляється порівну між рештою членів сім`ї. Відмова засвідчується нотаріально. Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги між особами, які мають на неї право, вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку. Отже, як підтверджується відповідачем, документи щодо отримання одноразової грошової допомоги повнолітнім дітям померлого не знаходяться в стані опрацювання, тому частка коштів 1/3 від загальної суми одноразової грошової допомоги залишається не розподіленою. Щодо обґрунтування відповідачем про не призначення одноразової грошової допомоги на ОСОБА_8 , 2010 р.н., і що позивачка із заявою ні до ІНФОРМАЦІЯ_8 , ні до Міністерства оборони у встановленому порядком не зверталась то позивач не вказав таку позовну вимогу у своєму позові. Тому, вважає, що відповідач безпідставно та неправомірно не виплатив спірну суму одноразової грошової допомоги, так як у повнолітніх дітей померлого відсутнє право на призначення та виплату даної допомоги. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 08.08.2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляють позовних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- ІНФОРМАЦІЯ_9 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

20.08.2024 за вх.№63423 від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшли пояснення у справі. Зазначив, що згідно даних, які містяться в особово-пенсійній справі, у померлого ОСОБА_4 є повнолітні діти від першого шлюбу, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Також у дружини ОСОБА_1 є дочка від першого шлюбу - ОСОБА_8 , 2010 р.н. ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , звертались усно до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо призначення одноразової грошової допомоги, та мають намір подавати заяви про призначення такої допомоги. Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у членів сім`ї померлого ОСОБА_4 є дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 . Таке право можна реалізувати протягом трьох років тобто до 15.12.2025. Заяв про відмову від отримання одноразової грошової допомоги від осіб які можуть скористатись таким правом не надходило. Інформація про перебування повнолітніх дітей на утриманні померлого батька чи наявність у дітей статусу «Інвалід з дитинства» відсутня. Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19 грудня 2023 року №76/975 про призначення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю 15.12.2022 внаслідок захворювання ОСОБА_4 , відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2013 року №975 в розмірі 2/5 частин від 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на перше січня календарного року, в якому настала смерть (2022 р.), в сумі 496 200,00 грн у рівних частках кожному, вважає законним, а позовні вимоги ОСОБА_1 передчасними.

Від третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 пояснення щодо суті спору не надходили. Копію ухвали про відкриття провадження у справі останніми отримано, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило. З огляду на ці обставини суд на підставі частини п`ятої статті 262 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження (без проведення судового засідання, за наявними матеріалами) в межах строку, визначеного статтею 258 КАС України.

Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

15 грудня 2022 року під час проходження військової служби помер старший лейтенант ОСОБА_4 , чоловік позивачки.

Згідно з витягом з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, № 194 від 27 січня 2023, Захворювання старшого лейтенанта ОСОБА_4 захворювання та причина смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби.

12 квітня та 31 травня 2023 року ОСОБА_9 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою щодо виплати їй як дружині та сину ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка та батька.

26.06.2023 за №С/10657, ІНФОРМАЦІЯ_9 направив Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України висновок, в якому зазначив, що дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_5 мають право на одержання одноразової грошової допомоги.

Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19 грудня 2023 року №76/975 призначено виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю 15.12.2022 внаслідок захворювання ОСОБА_4 , відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2013 року №975 в розмірі 2/5 частин від 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на перше січня календарного року, в якому настала смерть (2022 р.), в сумі 496200,00 грн у рівних частках кожному.

Вважаючи протиправним рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19 грудня 2023 року №76/975 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю 14.12.2022 внаслідок захворювання ОСОБА_4 , відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2013 року №975 у розмірі 2/5 частин у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на перше січня календарного року, в якому настала смерть (2022 р.) в сумі 496200,00 грн у рівних частках кожному, позивач звернулась з вказаним позовом до суду.

При вирішенні спору, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі здійснює Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-XII, в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно пункту першого статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Підпунктами 1-3 пункту другого статті 16 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Статтею 16-1 Закону №2011-XII встановлено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Згідно пункту третього статті 16-2 Закону №2011-XII розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом першим статті 16-3 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Згідно пунктів восьмого та дев`ятого Закону №2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (Порядок № 975).

Згідно із пунктом 3 Порядку №975 у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

За положеннями підпункту 1 пункту 4 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

У відповідності до пункту 5 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Як закріплено у пункті 10 Порядку №975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи:

- заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги;

- витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу);

- витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії:

- документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства;

- свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста;

- свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);

- свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові);

- документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені);

- свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині;

- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою);

- рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста);

- рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні);

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.

У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.

Так, у разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Відповідно до п. 1.5 Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затверджених Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №45, у разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання ОГД, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на ОГД. Відмова засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат» або міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Особам, які мають право на ОГД, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Іншого способу отримання частки у разі відмови іншої особи в отриманні одноразової грошової допомоги чинним законодавством не передбачено.

Статтею 2 Закону № 2011-XII передбачено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Чинним законодавством України не передбачено умов, за яких окремі члени сім`ї можуть бути позбавлені права на допомоги на підставі пропозиції інших осіб та непередбачено обмеження права на одержання належних сум такої допомоги.

Сторонами не заперечуються, що у померлого ОСОБА_4 є повнолітні діти від першого шлюбу, а саме- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Від ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заяв про відмову від одноразової грошової допомоги ні до ІНФОРМАЦІЯ_5 , ні до комісії Міністерства оборони України не надходили.

Також у дружини ОСОБА_1 є дочка від першого шлюбу - ОСОБА_8 , 2010 р.н.

Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у членів сім`ї померлого ОСОБА_4 є дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 . Таке право можна реалізувати протягом трьох років тобто до 15.12.2025. Заяв про відмову від отримання одноразової грошової допомоги від осіб які можуть скористатись таким правом не надходило. Інформація про перебування повнолітніх дітей на утриманні померлого батька чи наявність у дітей статусу «Інвалід з дитинства» відсутня.

Крім цього, третя особа повідомила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , звертались усно до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо призначення одноразової грошової допомоги, та мають намір подавати заяви про призначення такої допомоги.

З огляду на наведене, рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19 грудня 2023 року №76/975 про призначення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю 15.12.2022 внаслідок захворювання ОСОБА_4 , відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2013 року №975 в розмірі 2/5 частин від 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на перше січня календарного року, в якому настала смерть (2022 р.), в сумі 496 200,00 грн у рівних частках кожному скасуванню не підлягає.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Подання позову становить основну рушійну силу початку реалізації права на доступ до суду. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Белле проти Франції» («Bellet v. France») зазначив, що право на доступ до суду повинно бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним чи ілюзорним» (заява № 23805/94, § 36).

Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Мултіплекс проти Хорватії» («Multiplex v. Croatia»), заява № 58112/00, § 45; «Кутіч проти Хорватії» («Kutic v. Croatia»), заява № 48778/99, § 25). Наведене обумовлює інстанційні особливості реалізації права на доступ до суду.

У практиці Європейського суду з прав людини можливість подання заяви про розгляд справи судами двох чи більше інстанцій розглядається як неавтономна вимога пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод і залежить від того, чи дозволяє це внутрішнє законодавство (рішення у справі «Делькур проти Бельгії» («Delcourt v. Belgium»), заява № 2689/65, §§ 23 26).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (рішення у справі «Пономарьов проти України» («Ponomaryov v. Ukraine»), заява № 3236/03, § 40). Водночас не можна оминути обмеження права на доступ до суду, що унеможлювлює подання позову. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. The United Kingdom») уточнив, що оскільки Конвенція про захист прав людини і основних свобод (див. статті 13, 14, 17 і 25) не містить визначення обмеження права на суд у вузькому сенсі цього слова, мовчазно допускається можливість обмеження цього права, але таким чином, щоб не зачіпало його основного змісту (заява № 4451/70, § 38).

Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддано обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено.

Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. The United Kingdom»), заява № 4451/70, § 38; «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»), заява № 28249/95, § 53; «Мушта проти України» («Mushta v. Ukraine»), заява № 8863/06, § 37; «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria»), заява № 36760/06, §§ 229 230). Таким чином, при поданні адміністративного позову насамперед необхідно застосовувати трискладовий тест: 1) чи відповідне оскарження здійснюється з урахуванням легітимної мети; 2) з додержанням вимог щодо якості закону (доступності, передбачуваності, чіткого визначення меж дискреційних повноважень); 3) з огляду на «необхідність у демократичному суспільстві», принцип пропорційності.

Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Це особливо стосується гарантій, закріплених ст. 6 Конвенції, з огляду на визначне місце, яке у демократичному суспільстві займають право на справедливий суд разом з усіма гарантіями за цією статтею (див. рішення у справі «Принц Ліхтенштейну Альберт-Адам ІІ проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany) [ВП], заява №42527/98, п. 45). У п. 54 рішення у справі «Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland, заява №28249/95) Суд також погодився, що можуть бути справи, в яких майбутній позивач повинен мати попередній дозвіл до того, як йому дозволять процедуру подання позову (див. рішення суду у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), серія A, №93, п. 59). Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновок, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі №800/301/16). Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту (висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №802/2474/17-а; провадження №11-1081апп18).

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.11.2015 у справі №п/800/259/15 бездіяльність це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, що виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Великою Палатою Верховного Суду у справі №640/7310/19 (ЄДРСР 94394125) зазначено: особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень (а якщо відповідачем може бути суб`єкт господарювання, то який саме) порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать. Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право.

Зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/ неприйнятною.

Жодних належних та допустимих доказів прийняття рішення Комісією про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги дитині позивачки від першого шлюбу та іншим повнолітнім дітям у спосіб, які визначені нормативно правовими документами, позивачкою не надано.

Відтак, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум проаналізувавши надані заявниками документи та врахувавши правові норми які регулюють спірні правовідносини прийшла до вірного висновку про наявність підстав для призначення та виплати позивачці 2/5 частки одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка.

З урахуванням зазначеного, доводи позивача суд вважає необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази стосовно заявлених вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судові витрати відповідно до ст.139 КАС України стягненню зі сторін не підлягають.

У зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці, розгляд адміністративної справи здійснюється в перший робочий день, а саме 02.09.2024.

Керуючись ст. ст. 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з для складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна