Справа № 200/6855/23
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року справа №200/6855/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року (головуючий суддя І інстанції Бабаш Г.П.), складеного в повному обсязі 12 грудня 2023 року, у справі № 200/6855/23 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача у здійсненні виконавчого провадження №18107746:

- зобов`язати повноважну особу відповідача вирішити питання щодо застосування відносно боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, примусових заходів з виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.09.2021 року в адміністративній справі № 200/9850/21, з урахуванням висновків суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року у справі № 200/6855/23 відмовлено у задоволені позовних вимог.

Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_1 (через свого представника) подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідачем не вжито заходів щодо контролю за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/9850/21.

Вважає, що суд першої інстанції не надав оцінку всім доказам, наданим позивачем щодо бездіяльності відповідача.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не викликались, про розгляд справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08.09.2021 року у справі № 200/9850/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії задоволено, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019 на підставі довідки № 33/25-1301 від 17.06.2021, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення у загальній сумі 15913 грн. 67 коп. із виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії за період з 01.12.2019 до моменту здійснення перерахунку пенсії.

25.11.2021 рішення набрало законної сили та 21.12.2021 виданий виконавчий лист.

12.01.2022 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68131395 за виконавчим листом Донецького окружного адміністративного суду № 200/9850/21.

26.01.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області скерувало на адресу відповідача лист № 0500-1808-8/17203, в якому повідомило, що на виконання рішення суду від 08.09.2021 № 200/9850/21 здійснило перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки № 33/25-1301 від 17.06.2021, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» з 01.12.2019. Нарахована сума доплати за результатами перерахунку згідно рішення з урахуванням виплачених сум за період з 01.12.2019 по 31.01.2022 склала 158068,00 грн. Виплата доплати у вказаній сумі буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України.

Представник позивача звернувся до відповідача з клопотанням витребувати від Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області копії затверджених кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду на підтвердження вчинення заходів протягом 2022 2023 бюджетних років тощо, тобто документів, необхідних для отримання боржником бюджетних коштів у відповідності до п.п. 3, 5 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 та виплати належної стягувачу грошової суми в порядку перерахунку його пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.09.2021 в адміністративній справі № 200/9850/21. За результатами розгляду наведених документів прийняти рішення про притягнення боржника до юридичної відповідальності та вчинення інших необхідних виконавчих дій у відповідності до ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження».

На вказане клопотання відповідач надав відповідь листом від 13.11.2023 № 4596/10889 вих, в якому вказав, що на підставі поданого клопотання державним виконавцем сформовано та направлено вимогу на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з метою отримання пояснень.

Також в листі вказано, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у своєму листі від 06.11.2023 за вих. № 0500-0309-5/94570 повідомило, що рішення суду виконано в повному обсязі в межах функціональних повноважень та діючого законодавства.

Здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 у розмірі 11139,57 грн. (розмір пенсії до перерахунку складав 6521,57 грн.) з 01.12.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 17.06.2021 №33/25-1301.

Нарахована сума доплати за результатами перерахунку згідно рішення суду з урахуванням виплачених сум за період з 01.12.2019 по 31.01.2022 склала 158068,00 грн.

Таким чином, виплата доплати пенсії за рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08.09.2021 №200/9850/21, яке набрало законної сили 25.11.2021, за період з 01.12.2019 по 31.01.2022 у загальній сумі 158068,00 грн. буде здійснено в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України.

Додатково у відповіді боржник зазначив, що з метою дотримання вимог діючого законодавства при реалізації рішень суду Головним управлінням в межах закріплених повноважень 03.11.2023 вих. №0500-0508-5/94142 направлено запит до Пенсійного фонду України, як до розпорядника коштів вищого рівня, щодо надання додаткового фінансування для забезпечення виплати суми заборгованості з пенсії за рішенням суду гр. ОСОБА_2 .

Крім того в листі відповідач вказує, що стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надана посадовою особою, яка несе кримінальну відповідальність за надання неправдивих відомостей, тому підстав для додаткового підтвердження та перевірки не потребує.

Боржником в частині нарахування виконавчий документ виконано у повному обсязі, в частині невиконання рішення суду щодо виплати - є встановлений судовою практикою факт неналежного фінансування витрат по виплаті пенсії.

При цьому виконавчим документом вчинення дій щодо витребування від Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області копій документів, не передбачено.

Боржник також зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зверталось до Пенсійного фонду України, як до розпорядника коштів вищого рівня, щодо надання додаткового фінансування для забезпечення виплати суми заборгованості за рішенням суду.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в діях державного виконавця відсутні ознаки бездіяльності.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.

За ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст.ст. 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 4 ст. 372 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно із статтею 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюється Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до пунктів 1, 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII зазначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 13 Закону № 1404-VIII визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п. 1, п. 16 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

За змістом ч. 1 статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону ).

Згідно ч. ч. 1, 2 статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

При цьому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. Обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм Закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Отже, якщо рішення не виконується, державний виконавець в разі зазначення причин невиконання боржником зобов`язаний проаналізувати вказані причини на предмет їх поважності.

Лише після аналізу вказаних боржником причин та встановлення відсутності їх поважності у державного виконавця виникають підстави для накладення штрафу за невиконання без поважних причин боржником рішення.

Як вже було вказано, рішенням суду від 08.09.2021 року у справі № 200/9850/21 зобов`язано Головне управління ПФУ у Донецькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019 на підставі довідки № 33/25-1301 від 17.06.2021, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення у загальній сумі 15913 грн. 67 коп. із виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії за період з 01.12.2019

З матеріалів справи вбачається, що вже в січні 2022 року позивачу здійснено перерахунок пенсії у розмірі 11139,57 грн. (розмір пенсії до перерахунку складав 6521,57 грн.) з 01.12.2019.

При цьому утворилась сума доплати за результатами перерахунку згідно рішення суду за період з 01.12.2019 по 31.01.2022 - 158068,00 грн.

Відповідно до статті 8 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з Положенням про Пенсійний фонд України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280 «Про затвердження Положення про Пенсійний фонд України», бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України.

Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України органом, який реалізує означену політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства (підпункти 20, 24 пункту 1 статті 116 Бюджетного кодексу України № 2456 - VI від 8 липня 2010 року).

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в наданих листах зазначає, що зверталось до Пенсійного фонду України, як до розпорядника коштів вищого рівня, щодо надання додаткового фінансування для забезпечення виплати суми заборгованості за рішенням суду.

Боржником надані: План доходів і видатків Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на 2022 рік, План доходів і видатків Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на 2023 рік, План доходів і видатків Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на 2023 рік (зі змінами), лист щодо запиту коштів від 03.11.2023 № 0500-03.11.2023 щодо запиту коштів на виконання рішення суду по гр. ОСОБА_2 , лист Пенсійного фонду України від 27.11.2023 № 2800-040204-9/67028.

Управлінням надані пояснення, що доплата, нарахована на виконання рішення суду, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України як єдиного безальтернативного джерела фінансування.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2 кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Асигнування державного бюджету на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду включаються до структури доходів бюджету Пенсійного фонду України відповідного бюджетного року.

Абзацом 2 пункту 7 розділу ІІ Порядку зазначено, що черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.09.2021 по справі № 200/9850/21 набрало законної сили 25.11.2021.

20.10.2022 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 14.10.2022 № 1167 «Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2022 рік». Цим бюджетом передбачено на асигнування в сумі 360 млн.грн.

Відповідно у Плані доходів і видатків головного управління на 2022 рік, затвердженого головою правління Пенсійного фонду України 19.10.2022 у складі виплат за рахунок коштів Державного бюджету передбачено кошти для погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду у розмірі 13154,8 тис.грн.

Головним управлінням в межах відповідних бюджетних призначень у 2022 році сплачено заборгованості з пенсійних виплат нарахованих за рішенням суду за період з 01.12.2019 по 30.06.2020.

27.06.2023 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2023 № 631 «Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2023 рік». Цим бюджетом передбачено на погашення заборгованості з пенсійних виплат (щомісячного довічного грошового утримання) за рішенням суду асигнування в сумі 360 млн грн.

Відповідно у Плані доходів і видатків головного управління на 2023 рік, затвердженого головою правління Пенсійного фонду України 29.06.2023 у складі виплат за рахунок коштів Державного бюджету передбачено кошти для погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду у розмірі 7 318,20 тис грн.

Головним управлінням в межах відповідних бюджетних призначень у 2023 році погашено заборгованість з пенсійних виплат за рішенням суду датою набрання ними законної сили за період з 01.07.2020 по 20.09.2020.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали виконавчого провадження, суд вважає, що підстави для накладення на боржника штрафу у межах виконавчого провадження, відсутні.

За приписами ст. 15 Закону саме боржник є особа, на яку покладається обов`язок щодо виконання рішення, а не виконавець.

Під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Проте, позивач у позові та апеляційній скарзі не навів жодного обґрунтування стосовно того, що було проявом саме протиправної бездіяльності державного виконавця, тобто які фактичні обставини свідчать про те, що невиконання вказаного вище судового рішення станом на певну календарну дату є результатом невжиття державним виконавцем заходів та/чи ухвалення рішень (і яких), які він у межах своїх повноважень був зобов`язаний вжити/ухвалити, але не зробив цього, і крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Колегія суддів констатує, що накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду не призведе до виконання судового рішення.

Відтак, судами встановлено, що відповідачем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» вчинено усі можливі дії щодо виконання рішення суду та станом на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття відповідачем постанови про накладення штрафу на боржника у зв`язку з невиконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/9850/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії, відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 271, 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року у справі № 200/6855/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 03 вересня 2024 року.

Судді А.В. Гайдар

А.А. Блохін

І.В. Сіваченко