Справа № 160/14437/24
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2 Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
04 червня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача-1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2 Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ - 21910427) призначити та виплатити ОСОБА_1 (код РНОКПП - НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 11.03.2024 року.
Ухвалою суду від 13.06.2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином завірену копію матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .
Копію ухвали про відкриття провадження у справі отримано відповідачами 1 та 2 14.06.2024, про що в матеріалах справи містяться довідки про доставку електронних листів.
Правом подання відзиву відповідач-1 не скористався.
Частиною першою статті 261 КАС України визначені особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні, а саме відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи обставини ненадання відповідачем-1 відзиву у встановлений строк (протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі), суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на викладене, суд зазначає, що вжив заходи щодо належного повідомлення відповідача-1 про розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, у порядку визначеному КАС України.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.04.2024 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року.
У зв`язку з впровадженням екстериторіальності її заяву було направлено для опрацювання до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та розглянуто ним.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 12.04.2024 року № 72 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Рішення мотивоване тим, що згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами 1 і 15 - 23 цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1058-VI: жінкам на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Страховий стаж для визначення права становить 30 років 10 місяців 12 дні, пільговий стаж за Списком №2 - 8 років 11 місяців 0 днів (зниження пенсійного віку на 4 роки). За доданими документами всі періоди зараховані. Отже, відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з огляду на відсутність необхідного пільгового стажу за Списком №2 на дату звернення.

Не погоджуючись з відмовою відповідачів у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788) та Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Згідно з п. «б» ст.13 Закону №1788 працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 вказаного Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з п.2 ч.2 ст.114 вказаного Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтю 62 Закону № 1788 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За приписами пункту 20 вказаного Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Судом встановлено, що згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 позивач у період з 03.08.1988 року по 15.11.1989 рік (записи №№ 4-5) працювала в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (який з 25.01.2017 року перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» (надалі ПАТ «ДМК») згідно із наказом по підприємству №84 від 25.01.2017 року) за посадою машиніст-оператор поста керування на гарячих роботах, цех прокатки трубної заготовки.

Згідно з Довідкою про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.03.2023 року №023-317, виданою ПАТ «ДМК», ОСОБА_1 працювала повний робочий день в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат», в період з 03.08.1988 року по 15.11.1989 рік за посадою «Машиніст-оператор поста керування на гарячих роботах»», що передбачено Списком №1; розділ ІII; підрозділ 3а; Постанова Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року та Роз`яснення ГКСМ СРСР №5/8 від 02.04.1976 року.

Згідно із Довідкою про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 20.02.2023 року №018-1-50, виданою Акціонерним товариством «ДНІПРОАЗОТ» (надалі АТ «ДНІПРОАЗОТ») ОСОБА_1 працювала повний робочий день на Відкритому акціонерному товаристві «ДніпроАЗОТ» (з 23.03.2011 року перейменовано в Публічне акціонерне товариство «ДНІПРОАЗОТ», а з 10.05.2018 року перейменовано в Акціонерне товариство «ДНІПРОАЗОТ» згідно наказу №505) в період з 29.06.1995 (Наказ (розпорядження) про прийняття від 29.06.1995 № 1096) по 31.08.1998 (Наказ (розпорядження) про переведення від 01.09.1998 № 859), з 01.09.1998 (Наказ (розпорядження) про переведення від 01.09.1998 № 859) по 18.07.1999 (з 19.07.1999 по 01.08.1999 відпустка без збереження заробітної плати), з 02.08.1999 по 06.02.2003 (по дату дії постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, по підставі публікації постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 Офіційний вісник України від 07.02.2003 2003 р., № 4, стор.64. стаття 102, код акта 24230/2003), з 07.02.2003 (з дати дії постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, на підставі публікації Офіційний вісник України від 07.02.2003 2003 р., № 4, стор.64, стаття 102, код акта 24230/2003)по 28.02.2003 (Наказ (розпорядження) про звільнення від 28.02.2003 № 74) працювала у виробництві хімічному хлору, його сполук цеху рідкого хлору та у виробництві хімічному хлору, його сполук цеху рідкого хлору та соляної кислоти, за посадами: - слюсар з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики (скорочено російською мовою - слесарь КИПиА) 5р. цеху рідкого хлору; - слюсар з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики (скорочено російською мовою слесарь КИПиА) 5р. цеху рідкого хлору та соляної кислоти, що передбачена Списком № 2, розділ 21100000 Х, підрозділ 2110А000 А, пункт 2110А030-17531 3, код КП 7241 (ДК 003:2010), підстава постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, що передбачено Списком №2, Розділ Х, підрозділ 10А А, пункт 10А.3 3), код КП 7241 (ДК 003:2010), підстава постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, за періоди з 29.06.1995 по 18.07.1999, з 02.08.1999 по 06.02.2003 та з 07.02.2003 по 28.02.2003.

Також зазначеною довідкою вказано, що вперше атестацію робочих місць на підприємстві проведено у 1994 році. Робоче місце атестовано: наказом по підприємству від 18.07.1994 № 446, лист Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації від 17.12.2013 № 5407/0/192-13 про поширення дії атестації проведеної у 1994 році на цех соди каустичної та цех рідкого хлору та соляної кислоти, наказом по підприємству від 19.07.1999 № 738.

У період з 19.07.1999 по 01.08.1999 ОСОБА_1 перебувала у відпустці без збереження заробітної плати. У період з 03.02.2000 по 03.12.2002 ОСОБА_1 перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Тобто, вказані професії, за якими працювала позивач, віднесені до Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, які у різні періоди були затверджені постановами Уряду.

Отже, позивач у спірні періоди виконував роботи, які дають право на призначення йому пенсії на пільгових умовах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі Порядок № 383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Матеріали справи містять відповідні накази по підприємству (АТ «ДНІПРОАЗОТ») де позивач працювала на посадах віднесених до Списку №2, зокрема наказ по підприємству від 18.07.1994 № 446, лист Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації від 17.12.2013 № 5407/0/192-13 про поширення дії атестації проведеної у 1994 році на цех соди каустичної та цех рідкого хлору та соляної кислоти, наказ по підприємству від 19.07.1999 № 738.

З урахуванням наведеного суд вважає, що позивачем до заяви про призначення пенсії (від 05.04.2024 року) було надано всі необхідні документи, що підтверджують періоди роботи за Списком 1 та Списком 2.

Відповідно до частини 5 статті 114 Закону №1058, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин 2 і 3 цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Суд зазначає, що спору між сторонами у справі з приводу пенсійного віку, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 (55 років) немає, як і відсутні спірні правовідносини у наявності загального страхового стажу роботи позивача (30 років 10 місяців 12 днів).

Також судом встановлено, що відповідно до розрахунку стажу (форма ПС право) від 12.04.2024 року, пенсійним органом зараховано до пільгового стажу роботи позивача за Списком №2 період роботи з 03.08.1988 року по 15.11.1989 рік в ПАТ «ДМК», що передбачений Списком № 1. Тобто, до пільгового стажу позивачки було включено як стаж роботи за Списком № 2 (4 роки 0 місяців 20 днів; 3 роки 6 місяців 5 днів; 0 років 0 місяців 22 дні) так і стаж роботи за Списком № 1 (1 рік 3 місяці 13 днів), що в загальному складає 8 років 11 місяців.

За таких обставин, суд критично ставиться до тверджень позивача з приводу того, що відповідачем 2 безпідставно не було проведено взаємне зарахування періодів роботи за Списком 1 до пільгового стажу за Списком 2, оскільки пенсійним органом взаємне зарахування періодів роботи на більш пільгових умовах (за Списком 1) були зараховані до пільгового стажу за Списком 2.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Відповідачем 2 у спірному рішенні від 12.04.2024 року №72 було зазначено, що за наявності пільгового стажу - 8 років 11 місяців, який є недостатнім для призначення пільгової пенсії на підставі п. 2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (10 років), пенсія за віком позивачці може бути призначена із зниженням пенсійного віку на 4 роки.

Матеріалами справи підтверджено, що на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пільгової пенсії (05.04.2024) позивачці виповнилось повних 55 років (дата народження 10.03.1969), тобто право на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку виникне у неї після досягнення 56 років.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відповідачем 2 правомірно було відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії на підставі п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із чим, підстави для скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 12.04.2024 року №72, відсутні.

Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В ході розгляду справи відповідачем 2 було доведено правомірність прийняття спірного рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 позивачу, у зв`язку із чим, у задоволенні позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до положень ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача-1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ), відповідача-2 Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21005, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Зодчих, буд. 22, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева