Справа № 442/6546/24
Суддя: Хомик А. П.
Дата ухвалення: 2024-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №442/6546/24
Провадження №2-а/442/78/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі:

головуючого судді Хомик А.П.,

з участю секретаря судових засідань Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до відповідача посилаючись на те, що 26 липня 2024 року постановою серії ЕНА №2689526 її було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме: керувала транспортним засобом «NISSAN QASHQAI», д.н.з. НОМЕР_1 без ввімкнутого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушила п.19.1. ПДР України, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки зазначає, що не вчиняла інкримінованого їй адміністративного правопорушення, адже на момент зупинки транспортного засобу на вулиці було світло. Позивач стверджує що його право на ознайомлення з доказами вчинення адміністративного правопорушення не було реалізоване інспектором поліції, позивач з твердженням інспектора не була згідна, про що одразу ж йому повідомила та надала відповідні пояснення, однак працівник поліції не врахував, не повідомив позивачці про її права та не надав жодних доказів вчинення правопорушення. Вважає, що оскаржуваною постановою на неї неправомірно накладено адміністративне стягнення, оскільки жодних порушень правил дорожнього руху вона не вчиняла. Доказом вчинення позивачкою інкримінованого адміністративного правопорушення не може бути сама оскаржувана постанова, а інших доказів на підтвердження винуватості Позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення при винесенні оскаржуваної постанови Інспектором надано не було Просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2689526 від 26.07.2024.

Ухвалою від 19.08.2024 відкрито провадження у адміністративній справі, призначено до розгляду на 29.08.2024.року.

Копію ухвали та позовну заяву з додатками надіслано відповідачу поштовою кореспонденцією.

Від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов, хоча право подати такий було роз`яснено останнім в ухвалі про відкриття провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився. ЇЇ представник - адвокат Даньків О.В. подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Додатково вказав, що намагався отримати диск з відофіксацією події, що мала місце 26.07.2024 за участю ОСОБА_1 , у Дрогобицькому РВП ГУ НП у Львівській області, однак йому такої можливості не надали. Зазначає, що сама зупинка транспорного засобу ОСОБА_1 відбулась о 21.05 год., що є світловою частиною дня, що підтверджується загальнодоступною інформацією з інтернету, роздруківку якої додає. Крім цього, атомобіль під час зупинки не створював жодної аварійної (передаварійної) ситуації для інших учасників дорожнього руху, оскільки жодного автотранспотту в цей час на даному відрізку дороги не було.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, відзиву на позовну заяву не подав.

Будь яких клопотань про наявність поважних причин неподання відзиву чи неможливість подання такого у визначений в ухвалі про відкриття провадження від 19.08.2024 року суду не надано, а відтак неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів у відсутності учасників справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 26.07.2024 року інспектором відділення поліції Дрогобицького районного управління поліції ГУ НП у Львівській області лейтенантом поліції Сенчишином В.В. винесено постанову серії ЕНА №2689526 у справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається із вказаної постанови, ОСОБА_1 26.07.2024 року о 21:56 год., керувала транспортним засобом «NISSAN QASHQAI», д.н.з. НОМЕР_1 без ввімкнутого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушила п.19.1. ПДР України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені (на всіх механічних транспортних засобах) фари ближнього (дальнього) світла. Відповідальність за дане адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим на неї було накладено штраф в розмірі 510 грн.

Диспозиція частини 2 статті 122 КУпАП України передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Згідно з ч. 5 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Представники Головного управління Національної поліції у Львівській області відзиву на позов не подали, тим самим будь-яких доказів, які б підтверджували порушення позивачем Правил дорожнього руху, не привели та не надали, приведені в позові твердження не спростували.

З точки зору ч.2 ст.77 КАС України процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладено на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень.

Оскаржувана позивачем постанова не містить опису обставин справи, встановлених під час розгляду справи, до неї не додано жодних доказів, відео матеріалів, пояснень свідків, що свідчили би про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

Суд вважає, що сама лише постанова, складена інспектором, не може бути об`єктивним доказом правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконував функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.

Це відповідає позиції Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року в справі № 177/525/17 / провадження № К/9901/34580/18/.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Крім того, відповідно до п.2 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, відсутність доказів правомірності своїх дій з боку відповідача, встановлені в судовому засіданні обставини, не спростовані відповідачами, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вказаного, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. 6, 10, 19, 77, 90, 241-246, 286 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №2689526 від 26 липня 2024, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в poзмірі 510 грн. скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції у Львівській області понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а у випадку відкладення складення рішення у повному обсязі чи його прийняття у письмовому провадженні в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Хомик А.П.