Справа № 500/5245/24
Суддя: Юзьків Микола Іванович
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви

Справа № 500/5245/24

02 вересня 2024 рокум.Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Юзьків М.І., розглянувши заяву про забезпечення позову Тернопільської міської ради до Східного офісу Держаудитслужби до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2024 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла заява про забезпеченння позову Тернопільської міської ради до Східного офісу Держаудитслужби до подання позовної заяви, у якій міська рада просить забезпечити позов шляхом:

заборони Управлінню Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області вчиняти будь-які дії, спрямовані на реалізацію вимог «Про усунення виявлених порушень», описаних у листі від 13.08.2024 №040/808-13/2238-2024;

зупинення дії вимоги Управління Східного офісу Держаудитсулужби в Запорізькій області «Про усунення виявлених порушень», описаних у листі від 13.08.2024 №040/808-13/2238-2024, до набрання чинності рішенням суду про оскарження даної вимоги.

Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2024 вказану заяву передано на розгляд судді Мірінович У.А. з присвоєнням номеру справи №500/5245/24.

28.08.2024 суддею Мірінович У.А. подано заяву про самовідвід у справі №500/5245/24 на підставі пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 29.08.2024 заяву про самовідвід судді Мірінович У.А. задоволено та вирішено передати справу №500/5245/24 для здійснення розподілу між суддями в порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями, оформленим Протоком від 29.08.2024, дану справу передано на розгляд судді Баб`юка П.М.

30.08.2024 суддею Баб`юком П.М. подано заяву про самовідвід у справі №500/5245/24 на підставі пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 30.08.2024 заяву про самовідвід судді Баб`юка П.М. задоволено та вирішено передати справу №500/5245/24 для здійснення розподілу між суддями в порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями, оформленим Протоком від 30.08.2024, дану справу передано на розгляд судді Юзьківа М.І.

02.09.2024 до суду надійшла заява представника Тернопільської міської ради Яроша О.П. про повернення без розгляду заяви про забезпечення позову у зв`язку із необхідністю її доопрацювання.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову та заяву про її повернення без розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Питання забезпечення позову регулюються главою 10 Розділу І Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (статті 150-158), яка не містить порядку повернення заяви про забезпечення позову на підставі клопотання заявника.

Разом з тим, оним із принципів адміністративного судочинства, що визначені частиною третьою статті 2 КАС України, є принцип диспозитивності, зміст якого розкрито у статті 9 цього Кодексу.

Згідно з частинами другою та третьою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини шостої статті 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11 вказала, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві.

Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону.

Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.

Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27), від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20, пункт 6.19), від 13 січня 2021 року у справі № 0306/7567/12 (провадження № 13-73кс19, пункт 28), від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20, пункт 105).

Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Наприклад, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27) застосування аналогії дозволило замінити одного відповідача двома, що і забезпечило справедливість постанови.

Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Таким чином, керуючись принципом диспозитивності, а також враховуючи норму частини шостої статті 7 КАС України та зазначені висновки Великої Палати Верховнорго Суду, суд вважає що до клопотання заявника про повернення заяви про забезпечення позову застосуванню підлягає пункт 2 частини четвертої статті 169 КАС України на підставі аналогії закону.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач до відкриття провадження в адміністративній справі подав заяву про її відкликання.

Отже, заяву Тернопільської міської ради від 02.09.2024 про поверненння заяви про забезпечення позову суд оцінює як заяву про її відкликання.

Зважаючи на вищевикладене, суд важає що заява про забезпеченння позову Тернопільської міської ради до Східного офісу Держаудитслужби підлягає поверненню без розгляду на підставі пункту 2 частини четвертої статті 169 КАС України.

Згідно із частиною восьмою статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 7, 9, 169, 241, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову Тернопільської міської ради до Східного офісу Держаудитслужби до подання позовної заяви повернути заявнику.

Копію ухвали про повернення заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Юзьків М.І.