Справа № 200/4999/24
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2024 року Справа№200/4999/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (юридична адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, 2б, ), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) про визнання протиправним та зобов`язання повторно розглянути про призначення пенсії за віком,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Просив: 1) рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 75 від 02 липня 2024 року про відмову у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 частини 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 1) визнати протиправним та скасувати; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 частини 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 1) від 25 червня 2024 року із зарахуванням до пільгового підземного стажу роботи за Списком № 1 періодів роботи з 05 червня 1989 року по 19 червня 1989 року на посаді «електрослюсаря підземного» в шахті «Красногвардійська» Виробничого об`єднання «Макіїввугілля», з 01 липня 1991 року по 15 липня 1995 року на посаді «електрослюсаря підземного» в шахті «Красногвардійська» Виробничого об`єднання «Макіїввугілля», періоду служби в армії з 25 червня 1989 року по 23 травня 1991 року, та періоду навчання з 01 вересня 1985 року по 22 травня 1989 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 75 від 02.07.2024 року йому було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку із недостатністю пільгового стажу.

Отже, позивач не згоден із даним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.

25 липня 2024 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

Представник відповідача головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надав суду відзив на позов ОСОБА_1 , в якому зазначив, що згідно наданих документів страховий стаж позивача складає 37 років 03 місяці 24 дні; пільговий стаж відсутній, оскільки довідки, видані Красногвардійською дирекцією по ліквідації шахт, № 206 від 21.09.2001 року і № 162 від 15.08.2001 року не відповідають вимогам форми додатку 5 Порядку № 637.

Аргументуючи позовні вимоги позивач хибно вважає, що трудова книжка є належним та достатнім доказом для підтвердження роботи на посадах, що надають право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

В наданій трудовій книжці позивача не містяться дані про пільговий характер роботи, не зазначаються відомості про прогули, простої, страйки, перебування у відпустках, відомості про атестацію робочого місця тощо, у зв`язку з чим, підстав для зарахування періодів роботи до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах немає.

Отже, спірні періоди роботи з 05.06.1989 року по 19.06.1989 року, з 01.07.1991 року по 17.07.1995 року під час звернення з заявою про призначення пенсії не було підтверджено у встановленому законом порядку шляхом надання уточнюючої довідки згідно з вимогами п. 20 Порядку № 637.

Таким чином, відсутність підтвердження вказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Щодо не зарахування періоду навчання позивача до пільгового стажу, представник відповідача зазначив наступне.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 року № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно- технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до ст. 17 цього закону професійно-технічний навчальний заклад це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я. Відповідно до ст. 18 цього Закону до професійно-технічних навчальних закладів належать також навчально-курсові комбінати, навчальні центри та інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту.

Випускнику професійно-технічних закладів освіти відповідно до їх освітньо- кваліфікаційного рівня присвоюється кваліфікація «кваліфікований робітник» з набутої професії відповідного розряду (категорії) та видається відповідний документ про освіту встановленого зразка.

Таким чином, період навчання з 01.09.1985 року по 22.05.1989 року до вступу на роботу зараховано лише до страхового стажу, оскільки позивач навчався в Донецькому технікумі промислової автоматики за спеціальністю «Гірнича електромеханіка», тобто не є закладом професійно-технічної освіти.

Крім того, представник відповідача зазначив, що з огляду на те, що період роботи позивача з 05.06.1989 року по 19.06.1989 року, що передує призову на строкову військову службу, не зараховано до пільгового стажу, відсутні підстави для зарахування строкової військової служби до стажу робіт, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки не виконуються вимоги ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зазначило, що трудова книжка підтверджує лише загальний стаж роботи працівника, але підтвердити пільговий характер роботи може лише уточнююча довідка підприємства, на якому особа працювала і яка видана на підставі первинних документів за час виконання відповідної роботи, а в разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника - документи, видані архівними установами.

З огляду на викладене представник Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог.

Представник третьої особи головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надав суду відзив на позов ОСОБА_1 , в якому зазначив, що згідно з наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж позивача становить 37 років 03 місяця 24 дні.

Стаж роботи на пільгових умовах за Списком № 1 відсутній.

До пільгового стажу не зараховано: період з 05.06.1989 року по 19.06.1989 року, з 01.07.1991 року по 17.07.1995 року, оскільки надані для підтвердження пільгового стажу довідки Красногвардійської дирекції по ліквідації шахт № 206 від 21.09.2001 року і № 162 від 15.08.2001 року не відповідають вимогам форми додатку 5 до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637; період навчання з 01.09.1985 року по 22.05.1989 року, оскільки технікум не відноситься до закладів професійно-технічної освіти та період строкової військової служби з 25.06.1989 року по 23.05.1991 року, оскільки на момент призову на строкову військову службу, особа не навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, не працювала за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Враховуючи вищевикладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення № 75 від 02.07.2024 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, у зв`язку з відсутністю пільгового стажу.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_2 .

25 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління до Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про призначення пенсії за віком пільгових згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-VІ.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, який уповноважений розглянути подану заяву ОСОБА_1 .

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 20 липня 2024 року № 775 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком (на пільгових умовах за Списком № 1) відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового пільгового стажу.

Як вбачається зі спірного рішення, страховий стаж ОСОБА_1 становить: 37 років 3 місяці 24 дні. Пільговий стаж роботи у ОСОБА_1 відсутній.

Відповідачем до пільгового стажу позивача не враховано періоди роботи ОСОБА_1 з 05 червня 1989 року по 19 червня 1989 року на посаді «електрослюсаря підземного» в шахті «Красногвардійська» Виробничого об`єднання «Макіїввугілля», з 01 липня 1991 року по 15 липня 1995 року на посаді «електрослюсаря підземного» в шахті «Красногвардійська» Виробничого об`єднання «Макіїввугілля», оскільки довідки № 206 від 21.09.2001 року та № 162 від 15.08.2001 року не відповідають вимогам форми додатку 5 до п. 20 Порядку № 637.

Крім того, до пільгового стажу позивача не зараховано період його навчання з 01 вересня 1985 року по 22 травня 1989 року оскільки технікум не відноситься до закладів професійно-технічної освіти та період служби в армії з 25 червня 1989 року по 23 травня 1991 року, оскільки на момент призову на строкову військову службу, особа не навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, не працювала за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, спірним питаннями даної справи є законність відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах та правильність обрахуванням його пільгового стажу.

Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закону № 1058-ІV).

Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року в справі № І-р/2020) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 розд. ХІV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 вказаного Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, або за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають особи, визначені наступними абзацами п. 1 ч. 2 ст. 114 вказаного Закону.

Таким чином необхідними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 1 - на підставі п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є досягнення особою відповідного пенсійного віку, зайнятість особи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1, які затверджені Кабінетом Міністрів України, така зайнятість повний робочий день, наявність атестації робочих місць та наявність відповідного страхового стажу, в тому числі на зазначених роботах.

Орган Пенсійного фонду України не заперечує, що посади, які займав позивач протягом спірних періодів належать до відповідного списку №1.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Орган Пенсійного фонду України, відмовляючи в призначенні пенсії, виходив з відсутності у позивача на час звернення необхідного пільгового стажу роботи через не зарахування оскарженим рішенням до пільгового стажу відповідних спірних періодів.

Щодо не зарахування до пільгового стажу спірних періодів роботи позивача суд зазначає наступне.

Як вбачається із записів трудової книжки серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 з 05 червня 1989 року по 19 червня 1989 року працював на посаді «електрослюсаря підземного» в шахті «Красногвардійська» Виробничого об`єднання «Макіїввугілля» Записи трудової книжки №№ 6, 7); з 01 липня 1991 року по 17 липня 1995 року на посаді «електрослюсаря підземного» в шахті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Виробничого об`єднання «Макіїввугілля» (записи трудової книжки №№ 9,10).

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (в редакції, яка діяла на час видачі спірних довідок), що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Також п. 20 Порядку передбачені відомості, які додатково наводяться в довідці стосовно: трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів); жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах); жінок, які працюють на вирощуванні, збиранні та післязбиральному обробленні тютюну.

З самої назви та безпосередньо з п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає лише при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Записи, що містяться в трудовій книжці про роботу позивача у вказані періоди, не свідчать про зайнятість позивача повний робочий день, зайнятість на підземних роботах, що потребувало надання уточнюючої довідки.

Позивачем надані також довідки, якими підтверджується (уточнюється) пільговий характер роботи позивача в спірні періоди, а саме: відповідно до довідки № 162 від 15.08.2001 року, відповідно до якої ОСОБА_1 з 01.07.1991 року по 15.07.1995 року працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем у шахті на дільниці ЕМС по даним спуску-підйому. Сп. 1 розд. 1, підрозділ 1, код 1010100а.

Відповідно до довідки № 206 від 21 вересня 2001 року, яка видана Красногвардійською дирекцією по ліквідації шахт, підтверджується факт роботи ОСОБА_1 повний робочий день в шахті в шахті «Красногвардійська» Виробничого об`єднання «Макіїввугілля» з 05 червня 1989 року по 19 червня 1989 року на посаді «електрослюсаря підземного».

Зазначені довідки містять дату та номер довідки; дані особи, щодо якої вона видана; в ній зазначені періоди стажу, коли позивач працювала повний робочий день у шкідливих та важких умовах праці, код посади по списку № 1 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36.

Довідка містять відповідну інформацію, про яку йдеться у вказаному нормативно-правовому акті, підписи осіб, які уповноважені на підписання довідок, штампи та печатки підприємств, які їх видали.

Довідки уточнюють пільговий характер роботи позивача згідно із записами в трудовій книжці, кореспондується з Індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5).

Щодо посилань відповідача на недоліки даних про атестацію робочого місця позивача, то не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року в справі № 520/15025/16-а.

Отже, орган Пенсійного фонду України спірним рішенням неправомірно не зарахував до пільгового стажу періоди роботи позивача з 05 червня 1989 року по 19 червня 1989 року на посаді «електрослюсаря підземного» в шахті «Красногвардійська» Виробничого об`єднання «Макіїввугілля», з 01 липня 1991 року по 15 липня 1995 року на посаді «електрослюсаря підземного» в шахті «Красногвардійська» Виробничого об`єднання «Макіїввугілля».

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоду його навчання у Донецькому технікумі промислової автоматики в період з 01 вересня 1985 року по 22 травня 1989 року, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 01 вересня 1985 року по 22 травня 1989 року навчався у Донецькому технікумі промислової автоматики за спеціальністю гірничого техніка-електромеханіка (диплом МТ № 695077 від 22 травня 1989 року).

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Статтею 18 Закону України «Про професійно-технічну освіту» визначено, що до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать, зокрема інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.

Отже, на професійне навчання в технікумах поширюються положення ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту».

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, які викладені в постанові від 04 березня 2020 року в справі № 367/945/17.

Згідно з частиною 4 статті 19 вказаного Закону професійно-технічні навчальні заклади незалежно від форм власності та підпорядкування розпочинають діяльність, пов`язану з підготовкою кваліфікованих робітників та наданням інших освітніх послуг, після отримання ліцензії. Ліцензія видається у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про професійну-технічну освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Як вже зазначалося вище, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Отже, у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій повинен здійснюватись відповідно до Порядку № 637.

Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача не містить записів про навчання з 01 вересня 1985 року по 22 травня 1989 року навчався у Донецькому технікумі промислової автоматики за спеціальністю гірничого техніка-електромеханіка.

Аналізуючи вищезазначені приписи чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивач має право на зарахування до загального трудового стажу часу навчання у навчальному закладі, проте, вказаний стаж повинен бути підтверджений належними документами, перелік яких визначений Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.08.1993 року № 637.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що із наданих позивачем до суду та до заяви про призначення пенсії трудової книжки та диплому неможливо встановити тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки та встановити дату початку та закінчення етапів навчальних періодів, отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Позивач, в порушення Порядку № 637, не надав ані до суду, ані до пенсійного органу для встановлення трудового стажу документів, виданих за місцем навчання або виданих архівними установами або документального підтвердження неможливості подачі цих документів.

В матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про вчинення позивачем будь-яких дій, спрямованих на отримання уточнюючої довідки для підтвердження періоду навчання.

Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області правомірно не зараховано до пільгового стажу позивача за Списком № 1 період його навчання у Донецькому технікумі промислової автоматики в період з 01 вересня 1985 року по 22 травня 1989 року.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періоду його служби в армії з 25 червня 1989 року по 23 травня 1991 року, суд зазначає наступне.

Частиною 4 статті 24 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах передбачених законодавством, що діяло раніше.

На період проходження позивачем військової служби діяло «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій», затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року № 590.

Пунктом «к» частини 1 пункту 109 вказаного Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.

При призначені на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти «а» та «б» пункту 16), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах «к» та «л», дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.

Як вбачається із записів Військового квитка НОМЕР_4 , ОСОБА_1 дійсно в період з 25 червня 1989 року по 23 травня 1991 року проходив службу у радянській армії.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача, його 19 червня 1989 року було звільнено з посади «електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті» в шахті «Красногвардійська» Виробничого об`єднання «Макіїввугілля» у зв`язку із призовом до радянської армії (запис № 7).

З 25 червня 1989 року по 23 травня 1991 року служба в рядах радянської армії (запис № 8).

01 липня 1991 року прийнятий електрослюсарем 4 розряду підземним з повним робочим днем у шахті (запис № 9).

Зі змісту трудової книжки позивача вбачається, що до і після періоду військової служби він працював за професіями, що передбачені Списком № 1.

Отже, оскільки суд дійшов висновку, що період з 25.06.1989 по 23.05.1991 служби в Радянській армії є обґрунтованим, то при повторному розгляді заяви позивача відповідач має зарахувати до пільгового стажу позивача вказаний період.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та зобов`язання повторно розглянути про призначення пенсії за віком, є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 969 грн (квитанція № 2501-3954-2829-5039 від 20.07.2024 року).

Враховуючи співмірність заявлених та задавлених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 850 грн.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (юридична адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, 2б, ), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) про визнання протиправним та зобов`язання повторно розглянути про призначення пенсії за віком задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (юридична адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, 2б, ) від 02 липня 2024 року № 75 про відмову у призначені ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 частини 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 1)

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (юридична адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, 2б, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 частини 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 1) від 25 червня 2024 року із зарахуванням до пільгового підземного стажу роботи за Списком № 1 періодів роботи з 05 червня 1989 року по 19 червня 1989 року на посаді «електрослюсаря підземного» в шахті «Красногвардійська» Виробничого об`єднання «Макіїввугілля», з 01 липня 1991 року по 15 липня 1995 року на посаді «електрослюсаря підземного» в шахті «Красногвардійська» Виробничого об`єднання «Макіїввугілля» та періоду служби в армії з 25 червня 1989 року по 23 травня 1991 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (юридична адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, 2б, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко