Справа № 580/4873/24
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4873/24 Головуючий у 1-й інстанції: Гаврилюк В.О.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Маринчак Н.Є., Штульман І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Дубка Сергія Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року про повернення позовної заяви з вимогами до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

14 травня 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач/апелянт/ ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції чинній з 29 січня 2020 року при обчисленні ОСОБА_1 в період з 29 січня 2020 року по 08 листопада 2023 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та доплатити ОСОБА_1 за період з 29 січня 2020 року по 08 листопада 2023 року включно належні, з урахуванням проведених раніше виплат сум грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошевої компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток, грошової допомоги при звільненні, обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704 в редакції чинній з 29 січня 2020 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ на 01 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-ІХ на 01 січня 2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02 грудня 2021 року № 1928-ІХ на 01 січня 2022 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року № 2710-ІХ на 01 січня 2023 року, на відповідні тарифні коефіцієнти.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав пропуску тримісячного процесуального строку на звернення до суду, передбаченого статтею 233 КЗпП України. Надано десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення встановлених недоліків шляхом надання суду заяви про поновлення пропущеного строку з обґрунтованими доказами на її підтвердження.

31 травня 2024 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Дубком С.М. подано до суду першої інстанції заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій зазначив, що відповідач не дотримався вимог, передбачених статтею 116 Кодексу законів про працю України, та письмово не повідомив позивача про нараховані та виплачені складові грошового забезпечення. В березні 2024 року представник позивача письмово звернувся до відповідача з адвокатським запитом, в якому, зокрема, просив повідомити про нараховане та виплачене позивачу грошове забезпечення, однак відповідач не надав відповідь на адвокатський запит, жодних листів та повідомлень позивач від відповідача після виключення позивача зі списків частини не отримував. Крім того, зазначив, що позивач не мав розумних сумнів вважати, що відповідач недобросовісно нараховує та виплачує грошове забезпечення.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 на підставі частини другої статті 123 КАС України повернуто позивачеві, оскільки не надано належних доказів наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду, а заявлені обґрунтування строку звернення до суду є безпідставними з огляду на недоведеність об`єктивної неможливості звернення в суд у тримісячний строк із дати, коли позивач дізнався про порушення свого права у спірних правовідносинах

Суд першої інстанції виходив з того, що позивач під час звільнення з військової служби був письмово повідомлений про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, у зв`язку із чим перебіг тримісячного строку звернення із цим позовом розпочався з 10 листопада 2023 року. Проте, до суду з позовом за захистом свого права на виплату належного грошового забезпечення звернувся лише 14 травня 2024 року. Вказане свідчить про пропуск позивачем тримісячного процесуального строку на звернення до суду, передбаченого статтею 233 Кодексу законів про працю України.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначив, що всупереч статті 116 Кодексу законів про працю України відповідач не повідомив позивача у письмовому вигляді про розміри нарахованого та виплаченого грошового забезпечення, а тому встановлений частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України строк звернення до суду не пропущений.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційний розгляд справи відповідно до частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів вирішено продовжити на розумний строк її апеляційний розгляд.

Надаючи правову оцінку наявності підстав для повернення позовної заяви, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частинами третьою та п`ятою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

У справі, що розглядається, позивач 14 травня 2024 року звернувся до суду з позовом, предметом якого, зокрема, є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення та доплатити за період з 29 січня 2020 року по 08 листопада 2023 року.

Положення статті 122 КАС України не містять норм, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), зокрема, частиною другою цієї статті.

Частинами першою та другою статті 233 КЗпП України (в редакції чинній до 19 липня 2022 року) передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Офіційне тлумачення положення вказаної норми надав Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що в аспекті конституційного звернення, положення частини другої статті 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Враховуючи те, що на момент нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 18 липня 2022 року частина друга статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати у разі порушення законодавства про працю не обмежувався будь-яким терміном, колегія суддів вважає помилковими висновки суду про пропуск позивачем строку звернення до суду з даними вимогами за зазначений період.

З прийняттям Закону України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ, який набрав чинності 19 липня 2022 року, зокрема, змінено редакцію статті 233 КЗпП України.

Положеннями статті 233 КЗпП України, зокрема, частиною другою цієї статті (в редакції, яка набула чинності з 19 липня 2022 року) встановлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Відповідно до пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України, якою Кодекс був доповнений Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статті 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 год 00 хв 30 червня 2023 року на всій території України карантин встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2.

З огляду на вказане, стосовно спірних правовідносин за період з 19 липня 2022 року по 30 червня 2023 року суд першої інстанції також помилково дійшов висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, оскільки на дані правовідносини у зазначений період строк звернення до суду не обмежувався будь-яким терміном.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково зробив висновок про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 в частині вимог, що стосуються періоду з 29 січня 2020 року по 30 червня 2023 року.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 червня 2023 року по справі № 280/6779/22, яка відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України підлягає врахуванню у цій справі.

Щодо повернення позовної заяви в частині позовних вимог за період з 01 липня 2023 року по 08 листопада 2023 року, слід зазначити наступне.

Структура частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, яка набула чинності з 19 липня 2022 року) визначає першочерговою обставиною для початку обрахування трьохмісячного строку звернення до суду з позовом момент - день одержання особою письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Отже, саме з подією отримання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, законодавець пов`язує перебіг трьохмісячного строку для звернення з позовом до суду.

Позивач у заяві про поновлення строку послався на те, що відповідач при звільненні 08 листопада 2023 року всупереч статті 116 КЗпП України письмово не повідомив позивача про розміри нарахованого та виплаченого грошове забезпечення.

В березні 2024 року позивач через свого представника - адвоката Дубка Сергія Миколайовича звернувся до військової частини НОМЕР_1 з адвокатським запитом, в якому просив повідомити про нараховане та виплачене грошове забезпечення.

Станом на момент звернення до суду з позовною заявою відповіді на зазначений адвокатський запит надано не було.

Однак, суд першої інстанції жодним чином не надав вказаній обставині юридичну оцінку, не вжив заходів щодо з`ясування обставин отримання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підстави, передбачені статтею 320 КАС України, для скасування його ухвали та направлення справи для продовження розгляду на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 308, 315, 320, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Черкаської міської ради задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року скасувати, а справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Маринчак Н.Є.

Штульман І.В.