Справа № 160/30559/23
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 з адміністративно-господарської діяльності №874 від 27.10.2023 року;
- зобов`язати відповідальних посадових осіб військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити майору ОСОБА_1 премію за жовтень 2023 року у встановленому розмірі.
В обгрунтування позовної заяви позивач зазначив, що оскаржуваний наказ №874 від 27.10.2023 року, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани є протиправним. Позивач зазначає, що спірний наказ прийнято з порушенням вимог Дисциплінарного статут ЗСУ, в позивача не було можливості надати пояснення, оскільки він перебував на виконання бойового наказу до 30.10.2023 року, а відтак в позивача була відсутня можливість провести службове розслідування відповідно до наказу №680 від 23.09.2023 року. Крім того, рапорт позивача про продовження строків службового розслідування, призначеного відповідно до наказу №680 від 23.09.2024 року, не було взято до уваги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач зазначив, що відповідно до наказу командира військової частини №874 від 27.10.2023 року позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення строків проведення службового розслідування, призначеного відповідно до наказу командира військової частини № НОМЕР_2 від 26.09.2023 року. Так відповідно до наказу №680 від 26.09.2023 року позивачу було встановлено строк подання матеріалів службового розслідування та пропозицій щодо прийняття рішення до 18:00 26.10.2023. Позивач у порушення вимог наказу №680 від 26.09.2023 року матеріалів службового розслідування та пропозицій щодо прийняття рішення у встановлений строк не подав. Відповідач звертає увагу, що прийняття рішення про продовження строків службового розслідування є правом відповідного командира. При цьому для об`єктивного прийняття рішення командиром щодо продовження строків службового розслідування клопотання на продовження строків розслідування має містити у собі звіт про здійснені кроки/дії за визначений у наказі про призначення службового розслідування термін; опис обставин, які створили об`єктивну неможливість для особи, яка проводить службове розслідування, закінчити його у встановлений строк; обґрунтування необхідного терміну на який пропонується продовжити строк службового розслідування. У рапорті позивача на продовження строку службового розслідування, призначеного наказом №680 від 26.09.2023 відсутні об`єктивні підстави для прийняття рішення щодо продовження строків проведення такого розслідування.
В судовому засіданні позивач підтримав свою позицію, в останнє судове засідання не прибув, повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.
Представник відповідача визнан належним представником відповідача заперечував в судовому засіданні проти задоволення позовної заяви.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що майор ОСОБА_1 є офіцером групи цивільно-військового співробітництва та проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира частини НОМЕР_1 від 23.09.2023 року №672 ОСОБА_1 тимчасово призначено виконуючим обов`язки начальника групи цивільно-військового співробітництва.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.09.2023 року №680 наказано майору ОСОБА_1 провести службове розслідування щодо нестачі військового майна зведеного загону. За результатами службового розслідування скласти акт службового розслідування, за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування підготувати проект відповідного наказу. Матеріали службового розслідування та пропозиції щодо прийняття рішення надати у групу персоналу штабу до 18:00 години 26.10.2023 року.
26.10.2023 року позивач надав командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт, у якому доповів, що оскільки наказом командира військової частини № НОМЕР_3 від 09.10.2023 було призначено службове розслідування за фактом загибелі (смерті) солдата ОСОБА_3 , старшого солдата ОСОБА_4 та лейтенанта ОСОБА_5 , доступ до матеріалів якого не отримано, зважаючи на необхідність встановлення обставин загибелі вказаних військовослужбовців та отримані ними відповідної зброї та боєприпасів, кількість яких не є малою, беручи уваги виконання майором ОСОБА_1 бойового наказу командиз військової частини НОМЕР_1 №1076 дек від 19.10.2023 року, у зв?язку із чим з 20.10.2023 позивач знаходиться поза межами ППД, вказане службове розслідування та встановлення обставини і факти потребують більшого часу на дослідження.
Відповідно до витягу з наказу командира частини НОМЕР_1 від 27.10.2023 року №874 відповідно до вимог статті 45, частини 1 статті 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за порушення наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.09.2023 №680 «Про проведення службового розслідування» за фактом нестачі майна у зведеному загоні лейтенанта ОСОБА_6 , яке доручене майору ОСОБА_7 , офіцеру групи цивільно-військового співробітництва та ним у встановлений строк - до 26.10.2023 не проведене, а встановлений термін не продовжений у встановленому порядку, що підтверджено рапортом капітана ОСОБА_8 , заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 (вх. №6418 від 26.10.2023), наказано:
- офіцера групи цивільно-військового співробітництва військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності згідно пункту "6" статті 48 розділу ІІ Дисциплінарного статуту Збройних Сил України і накласти дисциплінарне стягнення - "ДОГАНА" без проведення службового розслідування на підставі частини 1 статті 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Вказаним наказом також наказано нарахувати позивачу премію за жовтень 2023 року у зменшеному розмірі - 90%.
Позивач, вважаючи вказаний наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, протиправним, звернувся до суду з позовом про його скасування.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року за №2232-XII (далі - Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Статут).
Так, відповідно до статті 45 Статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
На підставі пункту б статті 48 Статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, зокрема, догана.
На військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення (пункт 83 Статуту).
За умовами пункту 84 Статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Отже, з аналізу викладеного слідує, що накладенню на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, тобто вказаний пункт не містить імперативного визначення щодо обов`язковості проведення службового розслідування для накладення дисциплінарного стягнення.
Як було встановлено судом, на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.09.2023 №680 «Про проведення службового розслідування». З матеріалів справи та з пояснень представника відповідача відомо, що порушення полягало у нездійсненні позивачем дій щодо проведення службового розслідування призначеного вищевказаним наказом.
Суд критично оцінює твердження позивача про те, перебування позивача на виконанні бойового наказу з 20.10.2023 року унеможливило проведення службового розслідування згідно наказу від 26.09.2023 №680, а також унеможливило подання рапорту з належними доказами про продовження строків проведення службового розслідування.
Суд зазначає, що наказ про необхідність проведення службового розслідування датований 26.09.2023 року. Тобто в позивача до 20.10.2023 року був майже місяць для проведення службового розслідування. Проте, ані відповідачу ані суду позивач не надав доказів на те, що ним здійснювались заходи щодо проведення службового розслідування.
Відхиляючи твердження позивача про те, що в даному випадку непроведення службового розслідування перед накладенням дисциплінарного стягнення відбулось з порушенням процедури, яка встановлена Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 року (далі - Порядок №680), суд зазначає наступне.
У пункті 2 Порядку наведене тлумачення таких термінів, як службова перевірка та службове розслідування.
Під службовою перевіркою розуміється комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цього Порядку, з метою перевірки інформації про вчинення правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, встановлення осіб, які вчинили правопорушення.
Службовим розслідуванням є комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Виходячи з даного визначення, слід розуміти, що проведення службового розслідування може бути призначено не у кожному випадку порушення виконавської дисципліни, проте, з метою встановлення підстав для його проведення є обов`язковою службова перевірка, в процесі якої встановлюється інформація щодо правопорушення.
У розділі ІІ Порядку №608 вказані випадки, за яких службове розслідування може призначатися, і такі випадки стосуються невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до тяжких наслідків, чи завдали шкоди державі, а також в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
Також у даному розділі передбачено випадки, коли службове розслідування не призначається, зокрема, якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.
Отже, накладення дисциплінарного стягнення можливе без проведення службового розслідування за певних обставин, які викладені вище.
Суд погоджується з відповідачем, що в даному випадку, причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення. Позивач мав можливість надати пояснення з приводу причин невиконання наказу у рапорті про продовження строків від 26.10.2023 року, зазначити про вчинені дії для проведення службового розслідування, надати докази на здійснення певних заходів тощо. Проте, рапорт про продовження строків містить лише пояснення позивача про перебування ним на виконання бойового наказу з 20.10.2023 року на завданні без зазначення здійснених дій щодо виконання наказу від 26.09.2023 року №680.
Також, суд бере до уваги, що наказ про проведення службового розслідування від 23.09.2023 року №680 не оскаржувався позивачем, а відтак виконання його є обов`язковим.
Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи встановлені, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, обставини справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова