Справа № 200/2415/24
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

26 серпня 2024 року Справа №200/2415/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Тарасенко І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із заявою порядку ст. 383 КАС України, в якій просив: 1) визнати протиправними дії щодо невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.05.2024 року у справі № 200/2415/24 про поновлення виплати пенсії; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вжити заходи щодо усунення причин та умов, які спричинили порушенню закону при виконанні рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.05.2024 року у справі № 200/2415/24 в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2024 року.

В обґрунтування заяви зазначено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.05.2024 року у справі № 200/2415/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області надіслано на адресу позивача лист від 23.07.2024 року, яким повідомлено про те, що рішення суду виконано у межах повноважень та вказано про рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 75 від 18.07.2024 року про поновлення виплати пенсії з 01.04.2024 року.

Але листом від 09.08.2024 року відповідач вказує що не поновив виплату пенсії, хоч і є рішення відповідача про поновлення.

Тобто, на даний час, відповідач у повному обсязі не виконав рішення суду в частині поновлення виплати пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Керуючи положеннями ст. 205 та 383 КАС України, суд вирішує заяву в порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву, судом встановлено наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року адміністративний ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю: 1) визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2024 року; 2) зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2024 року; 3) стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Рішення набрало законної сили 28 червня 2024 року.

11 липня 2024 року по адміністративній справі № 200/2415/24 Донецьким окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.07.2024 року № 21Б66-21-21790/М-03/8-2000/24 позивача було повідомлено про те, що на виконання судового рішення розпорядженням № 75 від 18.07.2024 року поновлено виплату пенсії за віком з 01 квітня 2024 року.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09.08.2024 року № 23438-24206/М-04/В-2000/24 позивача було повідомлено про те, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.05.2024 року по справі № 200/2415/24 нараховано пенсійні кошти в розмірі 60241,95 грн за період з 01.04.2024 року по 31.08.2024 року.

Одночасно позивача було повідомлено про те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2023 року № 837 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596 і від 05.11.2014 року № 637» передбачено, що для отримання виплат у 2024 році особа з числа внутрішньо переміщених осіб мають пройти ідентифікацію в АТ «Ощадбанк» або органах Пенсійного фонду України. Фізична ідентифікація внутрішньо переміщеної особи, яка одержує пенсію через поточний рахунок в установі акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», проводиться акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» кожні шість місяців з дня відкриття рахунка або з дня проведення попередньої фізичної ідентифікації.

Позивач вважаючи, що Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області не виконане рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.05.2024 року у справі № 200/2415/24, звернувся із заявою про в порядку ст. 383 КАС України про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень відповідача на виконання судового рішення по справі № 200/2415/24.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно із ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV, суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення.

Зокрема, у пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece», заява № 18357/91), суд наголошує, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду (див. рішення у справі «Філіс проти Греції» (Philis v. Greece) (N1) від 27 серпня 1991 року, серія А, N 209, с. 20, п. 59). Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію (995_690) (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v.United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, серія А, N18, с.16 - 18, п. 34 - 36). Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Суд зазначає, що виконанням рішення суду є вчинення відповідачем дій у повній відповідності із резолютивною частиною рішення.

В той же час, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області встановлені додаткові умови для виконання рішення суду, яке вступило в законну сили.

Тобто, рішення суду відповідачем не виконується, що є перепоною у завершенні судового провадження і в реалізації громадянином його гарантованого Конвенцією «права на справедливий суд».

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Постановою Верховного Суду від 30.04.2020 року у справі № 804/2076/17 встановлена наступна позиція Верховного Суду: «Сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи».

Варто зауважити, що виконуючи рішення Донецького окружного адміністративного суду 28 травня 2024 року у справі № 200/2415/24, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повинно було поновити нарахування та виплату пенсії з 01 квітня 2024 року, без встановлення будь яких додаткових вимог для позивача щодо виконання рішення та отримання ним його пенсії.

У сукупності викладеного, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з виконання рішення суду у визначений відповідачем спосіб є протиправними, такими, що також сприяють тривалому порушенню права власності позивача, яке гарантоване статтею 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відновлене у судовому порядку.

Отже, заява позивача є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 241, 249, 256, 294, 295, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду у справі № 200/2415/24 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.05.2024 року у справі № 200/2415/24 про поновлення виплати пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вжити заходи щодо усунення причин та умов, які спричинили порушенню закону при виконанні рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.05.2024 року у справі № 200/2415/24 в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2024 року.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області тридцятиденний строк з дня отримання (вручення) копії цієї ухвали для подання до суду доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону під час виконання судового рішення по справі № 200/2415/24.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 26 серпня 2024 року

Суддя Тарасенко І.М.