Справа № 620/11130/24
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2024-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 серпня 2024 року Чернігів Справа № 620/11130/24

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Соломко І.І., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання протиправним та скасування акту, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Іванівської сільської ради Чернігівської області про визнання протиправним та скасування акту комісійного обстеження об`єкта (одноквартирного будинку масової забудови, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належного на праві приватної власності позивачу), пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації № 114, складеного комісією Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, затвердженого головою комісії 20.09.2022, та зобов`язання Комісію з обстеження об`єкта видати новий Акт комісійного обстеження, враховуючи технічний звіт ТОВ «ТехЕксперт» № 213-ТО.

Предметом спору є протиправність та скасування акту комісійного обстеження об`єкта, складеного комісією Іванівської сільської ради Чернігівського району та області від 20.09.2022 № 114.

Підставою для звернення до суду є незгода позивача із висновком комісійного обстеження об`єкта, що належить їй на право власності, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації, який проведено Іванівської сільською радою Чернігівського району та області та відмовою відповідача у повторному обстеженні об`єкта.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Положеннями частини першої статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим і відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов здійснення органом публічної влади та/або його посадовими особами в цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність суб`єкта владних повноважень із виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Відповідно до положень частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, шляхом зокрема: визнання протиправними та скасування актів індивідуальної дії; визнання протиправними дій чи бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дій, або утриматись від вчинення певних дій.

Отже, зі змісту статті 55 Конституції України та частини першої статті 5 КАС України випливає, що рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб визнаються протиправними з ініціативи заінтересованих осіб адміністративним судом, тобто в судовому порядку.

Водночас право на звернення до суду не є абсолютним, а здійснюється на підставах і в порядку, установлених законом. Кожний із процесуальних кодексів установлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур, та осіб, котрі можуть ініціювати їхнє вирішення. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу, що не є порушенням прав на справедливий судовий розгляд та ефективний засіб юридичного захисту, гарантованих статтями 6 та 13 Конвенції про захист прав особи й основоположних свобод (далі - Конвенція).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене в статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Отже, з метою належного звернення за судовим захистом особа на момент звернення до суду повинна обґрунтувати існування його порушеного права або законного інтересу.

У свою чергу індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини першої статті 4 КАС України).

Суд зазначає, що відповідно до пункту 8-1 Порядку виконання невідкладних робіт щодо ліквідації наслідків збройної агресії Російської Федерації, пов`язаних із пошкодженням будівель та споруд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2022 р. № 473, до проведення комісійного обстеження залучаються (за можливості) уповноважені представники власника або управителя (балансоутримувача) об`єкта.

За результатами комісійного обстеження складається акт обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок військових дій, спричинених збройною агресією Російської Федерації (далі - акт комісійного обстеження), у якому, зокрема, зазначається:

інформація про уповноважений орган, який утворив комісію, склад комісії та рішення щодо її утворення, дата обстеження;

інформація щодо форми власності та власника (управителя) пошкодженого об`єкта (за наявності);

інформація про пошкоджений об`єкт - назва, адреса, загальна площа, кількість поверхів, секцій тощо;

інформація щодо обсягу та ймовірних причин пошкоджень (якщо можна визначити);

інформація щодо виконаних на дату обстеження ремонтно-відновлювальних робіт на об`єкті;

висновки щодо необхідності проведення технічного обстеження відповідно до пункту 9 цього Порядку або інформація щодо руйнування/знищення об`єкта (у разі його непридатності для використання за цільовим призначенням та повної втрати ним своєї економічної цінності).

У разі складення акта комісійного обстеження для групи пошкоджених об`єктів інформація, передбачена таким актом, зазначається для кожного об`єкта окремо.

До акта комісійного обстеження обов`язково додаються результати фотофіксації об`єкта, що свідчать про характер та обсяг руйнувань.

Примірну форму акта комісійного обстеження наведено у додатку.

Після створення відповідного функціоналу комісія формує акт комісійного обстеження в електронній формі за допомогою засобів Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія).

Акти комісійного обстеження передаються держателю Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації, протягом місяця з дати його створення. Уповноважений орган за можливості письмово повідомляє власника (управителя) про результати комісійного обстеження шляхом надсилання копії комісійного акта протягом трьох календарних днів з дня складання такого акта або шляхом надсилання засобами Порталу Дія.

У випадках, коли на момент проведення комісійного обстеження інформація щодо власника (управителя) пошкодженого об`єкта відсутня або місцезнаходження власника (управителя) невідомо, уповноважений орган надає доступ до акта комісійного обстеження на вимогу.

Отже, обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок військових дій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, це комплекс дій, які здійснюються відповідною комісією з метою установлення обсягу та ймовірних причин пошкодження об`єкта.

Визначаючись щодо обраного позивачем у позові способу захисту порушеного права шляхом визнання протиправним і скасування акту обстеження, суд виходить з того, що за юридичним змістом акт комісії є формою документальної фіксації інформації, та не є рішенням суб`єкта владних повноважень, в розумінні пункту 19 частини першої статті 4 КАС України.

Ураховуючи наведене, обставини, оформлені актом обстеження, які за характером є інформацією з метою встановлення обсягу та ймовірних причин пошкодження об`єкта, не можуть бути самостійним об`єктом судового контролю в адміністративному суді, оскільки їхнє скасування не буде мати наслідком ефективного відновлення порушених прав позивача. Оцінка цієї інформації може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішень відповідача, яким відмовлено позивачу у повторному обстеженні об`єкта, або дій, які вчинені без дотримання чинного законодавства України.

Отже, акт обстеження об`єкта є лише носієм певної інформації.

Водночас обов`язковою ознакою рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

Таким чином, правова природа оскаржуваного акту обстеження об`єкта унеможливлює здійснення судового розгляду вимог про визнання його протиправним і скасування, у зв`язку із чим ці позовні вимоги не можуть розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Суд зазначає, що поняття «спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в ширшому значенні, тобто воно стосується як спорів, що не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Поняття "юридичний спір" має тлумачитися широко виходячи з підходу ЄСПЛ до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції). Зокрема, ЄСПЛ зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття "спір про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення [див. пункт 45 рішення ЄСПЛ від 18.10.1982 у справі "Ле Комт, Ван Левен і Де Мейер проти Бельгії" (Caseof Le Compte, Van Leuven andDe Meyere v. Belgium].

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження згідно пункту 1 частини першої статті 170 КАС України, оскільки в даному випадку акт обстеження об`єкта не створює безпосередньо для позивача жодних юридичних прав та/чи обов`язків, а тому спір щодо його оскарження не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Слід зазначити, що вказаний спір взагалі не підлягає судовому розгляду.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись статтями 170, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі № 620/11130/24 - відмовити.

Повернути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп), сплачений квитанції від 09.08.2024.

Попередити позивача, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст.ст. 294-297 КАС України.

Суддя І.І. Соломко