Справа № 420/15000/24
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2024-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати противоправними дії посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови листом № 9445-6687/Б-02/08-1500/24 від 26.03.2024 р. у здійсненні перерахунку та нарахуванні суми боргу з різниці невиплачених сум пенсії починаючи з 01.12.2019 р. померлому пенсіонеру МВС України ОСОБА_2 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі № 420/9470/22 від 15.09.2022 р.;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області невідкладно здійснити перерахунок пенсії та нарахувати невиплачену суму боргу з різниці невиплачених сум пенсії починаючи з 01.12.2019 р. померлому пенсіонеру МВС України ОСОБА_2 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі № 420/9470/22 від 15.09.2022 р.;

- визнати противоправними дії посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо тривалого невиконання вимог ст. 61 Закону України від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Порядку постанови Правління ПФУ від 30.01.2007 р. № 3-1 та останньої відмови листом № 9445-6687/Б-02/08-1500/24 від 26.03.2024 р. у виплаті боргу, нарахованого померлому пенсіонеру МВС України ОСОБА_2 за рішенням Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі № 420/9470/22 від 15.09.2022 р. - його дружині ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області нараховану та невиплачену суму боргу пенсії за рішенням Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі № 420/9470/22 від 15.09.2022 р. померлому пенсіонеру МВС України ОСОБА_2 невідкладно виплатити його дружині ОСОБА_1 відповідно вимог ст.61 Закону України від 09.04.1992 р. № 2262- ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Порядку постанови Правління ПФУ від 30.01.2007 р. № 3-1.

- суму судового збору у розмірі 992,40 грн. за рішенням Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі № 420/9470/22 від 15.09.2022 р. сплатити ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебувала на утриманні годувальника ОСОБА_2 , який отримував пенсію відповідно до Закону України № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262). Згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 р. у справі № 420/9470/22 відповідача зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019 р. Дане рішення виконано частково: відповідач здійснив перерахунок пенсії за період з 01.12.2019 р., але сума заборгованості та судовий збір не виплачені. У зв`язку із смертю годувальника, позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила здійснити перерахунок та нарахувати суми боргу з різниці невиплачених сум ОСОБА_2 , а також нарахувати та виплатити позивачу недоотриману пенсію після смерті чоловіка. Відповідач повідомив про відсутність підстав для виплати недоотриманої доплати пенсії, оскільки позивач не є стягувачем у справі № 420/9470/22. Позивач вважає свої права порушеними, а дії відповідача протиправними, оскільки у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, ці відносини не є спадковими, а тому звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 22.05.2024 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Дану ухвалу разом з позовної заявою та додатками доставлено до електронного кабінету відповідача 22.05.2024 р.

20.06.2024 р. відповідач повідомив про неможливість надати суду матеріали пенсійної справи позивача, оскільки дана пенсійна справа на час воєнного стану знаходиться на зберіганні поза межами Одеської області.

Станом на 30.08.2024 р. відповідач відзив на позовну заяву не надав.

З урахуванням вимог п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно даних КП "ДСС" рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 р. у справі № 420/9470/22, яке набрало законної сили 18.10.2022 р., визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019 р. на підставі оновленої довідки про грошове забезпечення за листопад 2019 року № 33/36-5550 від 14.06.2022 р., яка видана ДУ ТМО МВС України по Одеській області; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019 р. на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року № 33/36-5550 від 14.06.2022 р., яка видана ДУ ТМО МВС України по Одеській області з урахуванням виплачених сум.

На виконання даного рішення відповідач здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019 р., однак заборгованість з пенсії на виконання вищевказаного рішення суду не виплачено, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до копії Свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_1 від 26.11.1977 р. позивач є дружиною ОСОБА_2 1956 р.н., який згідно копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 17.10.2022 р., помер ІНФОРМАЦІЯ_1

04.04.2023 р. представник позивача звернувся до відповідача із заявою, в якій просила провести виплату заборгованості, яка виникла після перерахунку пенсії ОСОБА_2 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 р. у справі № 420/9470/22.

Листом від 11.04.2023 р. № 1500-0308-8/42943 відповідач повідомив, що документи щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 р. у справі № 420/9470/22 в примусовому порядку на адресу Головного управління до дня смерті ОСОБА_2 не надходили. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з чим пенсійна справа була закрита, що унеможливлює виконання даного рішення суду.

28.02.2024 р. позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила виплатити борг, який виник на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 р. у справі № 420/9470/22.

Листом від 26.02.2024 р. № 9445-6687/Б-02/08-1500/24 відповідач повідомив позивача, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 р. у справі № 420/9470/22 проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 р. Відповідно до розрахунку на доплату пенсії ОСОБА_2 нарахована сума на виконання вказаного рішення. Оскільки позивач не є стягувачем у справі № 420/9470/22, відсутні правові підстави для виплати недоотриманої пенсії за зазначеним рішенням суду.

Вважаючи зазначені дії протиправними, позивач звернулася до суду із даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Приписами ч.1 ст.52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб визначає Закон № 2262-XII. Відповідно до ст.61 цього Закону суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

За приписами частини 3 цієї статті зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 р. у справі № 200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч.1 ст.52 Закону № 1058-IV та ч.1 ст.61 Закону № 2262-XII, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч.2 ст.52 Закону № 1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Виходячи з викладеного, ч.1 ст.61 Закону № 2262-ХІІ запроваджено спеціальне правило, в силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 р. № 3-1 затверджено "Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок № 3-1).

Згідно із пунктом 4 Порядку № 3-1 заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Статтею 1227 Цивільного кодексу України установлено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, згідно з наведеними приписами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, а батьки і дружина (чоловік) мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Таке саме право мають також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , будучи дружиною померлого ОСОБА_2 , звернулась до відповідача за виплатою недоодержаної пенсії, право на виплату якої годувальник отримав за рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 р. у справі № 420/9470/22 до закінчення шестимісячного строку з дня смерті пенсіонера.

За правилами ч.1 ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Таким чином, позивач дотрималась умов, які визначені ст.61 Закону № 2262-ХІІ та Порядком № 3-1, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на одержання сум пенсії, що підлягали виплаті її чоловікові ОСОБА_2 згідно судового рішення у справі № 420/9470/22, і які залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Натомість відповідач, відмовляючи позивачу у виплаті суми недоодержаної пенсії, діяв протиправно та усупереч приписам вищенаведених норм законодавства.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що ОСОБА_1 не є стягувачем по справі № 420/9470/22, оскільки правовідносини щодо виплати суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, є відмінними від правовідносин, які виникають у ході виконання судових рішень.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу, як дружині померлого пенсіонера ОСОБА_2 відповідно до ст.61 закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", суми пенсії, що підлягала виплаті згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 р. у справі № 420/9470/22, та залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю та зобов`язати відповідача виплатити позивачу, як дружині померлого пенсіонера ОСОБА_2 відповідно до ст.61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", суми пенсії, що підлягала виплаті згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 р. у справі № 420/9470/22 та залишилися недоодержаною у зв`язку з його смертю.

В той же час позовні вимоги визнання протиправними дії відповідача щодо нездійснення перерахунку суми боргу з різниці невиплачених сум пенсії, починаючи з 01.12.2019 р. померлому пенсіонеру МВС України ОСОБА_2 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 р. у справі № 420/9470/22, та зобов`язання здійснити такий перерахунок задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Статтею 370 КАС України також передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність встановлену законом.

Згідно з ч.ч.2, 4 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно ч.8 ст.382 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, що КАС України передбачає такі види судового контролю за виконанням судового рішення: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст.382 КАС України), визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст.383 КАС України), оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, вчинених при примусовому виконанні рішення суду (ст.287 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 р. у справі № 806/2143/15 вказав, що зазначені правові норми КАС України (статті 382, 383) мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, установленому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення або стягнення заборгованості за іншим судовим рішенням.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в іншому (новому) судовому провадженні не розглядаються.

Зазначена правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 03.04.2019 р. у справі № 820/4261/18, від 09.07.2019 р. у справі № 826/17587/18, від 22.08.2019 р. у справі № 522/10140/17, від 22.12.2020 р. у справу № 440/1810/19, від 25.02.2021 р. у справі № 640/13599/20, від 30.03.2021 р. у справі № 580/3376/20, від 27.04.2021 р. у справі № 460/418/20, від 13.09.2021 р. у справі № 20/3888/21, від 02.12.2021 р. у справі № 808/1156/18.

Також задоволенню не підлягає позовна вимога про зобов`язання відповідача сплатити позивачу суму судового збору у розмірі 992,40 грн. за рішенням Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі № 420/9470/22 від 15.09.2022 р., оскільки судовий збір, який стягнуто на користь годувальника позивача при задоволення позовної заяви у справі № 420/9470/22, не входить до складу пенсійних виплат, які підлягають виплаті відповідно до ст.61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що є предметом спору в даній справі.

Крім того, згідно даних КП "ДСС" 21.10.2022 р. в адміністративній справі № 420/9470/22 Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 420/9470/22 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_2 суми судового збору у розмірі 992,40 грн. Втім, відомості про невиконання цього виконавчого листа, а також про заходи, які вживались на його виконання в матеріалах адміністративної справи відсутні, що суперечить принципу змагальності адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Положеннями ч.1 ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Позивач звільнена від сплати судового збору, інших витрат не понесла, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) як дружині померлого пенсіонера ОСОБА_2 відповідно до ст.61 закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", суми пенсії, що підлягала виплаті згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 р. у справі № 420/9470/22 та залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) як дружині померлого пенсіонера ОСОБА_2 відповідно до ст.61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", суми пенсії, що підлягала виплаті згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 р. у справі № 420/9470/22 та залишилися недоодержаною у зв`язку з його смертю.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко