Справа № 532/1475/24
Суддя: Назарьова Л. В.
Дата ухвалення: 2024-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2024 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:

судді - Назарьової Л. В,

з участю секретаря судового засідання - Маляренко І. М,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Хлистун В. В,

відповідачі:

- інспектор ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Демченко С. В,

- Головне управління Національної поліції в Полтавській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділення поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області Демченка Сергія Васильовича та Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови серії ЕНА № 2221260 від 24.05.2024

Встановив:

26 червня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора відділення поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області Демченка Сергія Васильовича та Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови серії ЕНА № 2221260 від 24.05.2024.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 23 травня 2024 року на проїжджій частині по вулиці Полтавській в м. Кобеляки Полтавського району Полтавської області, був зупинений працівниками поліції, при цьому будучи відстороненим від керування транспортними засобами, які звинувачували його у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто за фактом керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим, жодних звинувачень у вчиненні будь-яких інших правопорушень працівниками поліції не висувались, ніяких процесуальних документів (протоколи, постанови) йому не оголошувались.

В подальшому позивач дізнався про існування складеної відносно нього постанови серії ЕНА № 2221260 від 24.05.2024 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн за ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 24.05.2024 року о 00:53:59 годині в м. Кобеляки по вул. Полтавській 14 відносно нього розглядалася справа, а також, що нібито 24.05.2024 року о 00:50:20 годині під час керування транспортним засобом він не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, під час руху не користувався ременем безпеки, чим порушив правила дорожнього руху.

Зазначає, що 24 травня 2024 року о 00:50:20 не керував транспортним засобом, оскільки вже був відсторонений від керування транспортними засобами після зупинки його поліцейськими 23 травня 2024 року о 23:39 годині та перебував не в автомобілі, біля працівників поліції. Справа відносно нього не розглядалася, постанова йому не вручалася та про її існування не повідомлялось позивачу. До того ж, під час здійснення повороту, від подав сигнали світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, а також під час руху транспортним засобом користувався ременем безпеки.

Вважає винесену відносно нього постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи. Свою вину у вчиненому ОСОБА_1 не визнає, тому прохає скасувати оскаржувану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відзив до суду не подано.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 червня 2024 року адміністративний позов залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 липня 2024 року відкрито провадження у справі. Відповідачам роз`яснено право на подачу до суду відзиву.

Позивач, ОСОБА_1 та його представник, адвокат Хлистун В. В, будучи завчасно, належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, однак останній подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі, інспектор відділення поліції № 2 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Демченко Сергій Васильович та представник Головного управління Національної поліції в Полтавській області в судове засідання не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлено, що постановою серії ЕНА № 2221260 від 24.05.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних право- порушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що він 24 травня 2024 року о 00:50:20 годині в м. Кобеляки по вул. Полтавська, 14, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, а також не користувався ременем безпеки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3.в та п. 9.2.б ПДР України. До ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень (а.с. 7).

Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до п. 2.3 «в» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пунктом п. 9.2 «б» ПДР України передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В матеріалах справи міститься диск із відеозаписами з місця події, за результатами дослідження яких установлено, що інформація, яка відображена на відеозаписах із відеореєстратора автомобіля патрульної поліції та з нагрудної камери поліцейського, не доводить а ні події, а ні складу вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відтак, на відеозаписах зафіксовано лише момент руху автомобіля патрульної поліції за автомобілем позивача, моменту зупинки транспортного засобу, далі спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 , направлення водія до лікарні для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та в подальшому оформлення адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, однак вказане не стосується предмета спору.

На відео відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом без ременя безпеки. Разом з тим, суд звертає увагу, що на відеозаписі чітко вбачається момент подачі водієм сигналу світловим покажчиком правого повороту о 23:38:40 годині та вже о 23:38:54 годині попереджувальний сигнал перед зупинкою та з`їзд на узбіччя транспортного засобу. Момент складання чи оголошення постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 та/або ч. 2 ст. 122 КУпАП відеозаписи не містять.

Будь-яких інших доказів, які б об`єктивно вказували на вину позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП, суду не надано.

Також суд звертає увагу, що в оскаржуваній постанові дата та час вчинення ОСОБА_1 правопорушення зазначено як 24.05.2024 о 00:50:20, при тому що навіть транспортним засіб був зупинений працівниками поліції значно раніше 23.05.2024 о 23:39 годині, що свідчить про невідповідність викладеної у змісті постанови інформації фактичним обставинами справи.

Відповідач під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, повинен відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010 року.

Однак матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вважає, що наявна у справі постанова про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом адміністративних правопорушень за ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки викладені в ній обставини не підтверджуються жодними доказами, до того ж винесена з грубим порушенням вимог законодавства.

Враховуючи, що суб`єкт владних повноважень не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності свого рішення, суд не вбачає законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав до суду відзиву на позов разом з доказами в його обґрунтування.

При цьому, суд враховує, що в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, а неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин кваліфікує як визнання позову в силу частини четвертої статті 159 КАС України.

Таким чином, оскільки обставини, зазначені в постанові про адміністративне правопорушення, складені відносно позивача, не знайшли свого підтвердження під час дослідження матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім цього, відповідно до ст. 159 КАС України при розгляді справи судом за правилами загального позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідачам надано термін для подання до суду відзиву, однак вони таким правом не скористались, відзивів до суду не подали, що свідчить про визнання ними позову.

Відповідно до ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що оскаржувану постанову необхідно скасувати, а провадження по справі закрити.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом установлено, що при подачі позову до суду позивачем судовий збір не сплачувався, а тому, оскільки судом прийнято рішення про задоволення позову, із відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь держави необхідно стягнути судовий збір, що підлягає сплаті за подання позовної заяви до суду у розмірі, визначеному ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись статтями 19, 20, 77, 139, 242-246, 286 КАС України, статтями 222, 247, 251, 252, 258, 289, 293 КУпАП, суд

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до інспектора відділення поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області Демченка Сергія Васильовича та Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови серії ЕНА № 2221260 від 24.05.2024 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2221260 від 24.05.2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі 510,00 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути із Головного управління Національної поліції в Полтавській області, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь держави судовий збір, що підлягає сплаті за подання адміністративного позову до суду у розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до другого апеляційного адміністративного суду або через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідачі:

- інспектор відділення поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області Демченко Сергій Васильович, юридична адреса: м. Ко- беляки, вул. Шевченка, 17 Полтавського району Полтавської області;

- Головне управління Національної поліції в Полтавській області, , юридична адреса: м. Полтава, вул. Юліана Матвійчука, 83 Полтавської області.

Суддя