Справа № 389/2725/24
Суддя: Берднікова Г. В.
Дата ухвалення: 2024-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/389/23/24
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2024 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Берднікової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Чуканової О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Знам`янка адміністративну справу, за правилами спрощеного позовного провадження, за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, 31 липня 2024 року подав до суду вказану позовну заяву, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову від 22 липня 2024 року №247 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, якою його визнано винним за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000 грн.

Вимоги обгрунтував тим, що 18 липня 2024 року стосвно нього було складено протокол №247 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП, в якому вказано, що він протягом 5 років не повідомив відповідальний ІНФОРМАЦІЯ_2 про зміну прізвища та порушив Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів та Правила військового обліку призовників військовозобов?язаних та резервістів. За наслідками розгляду вказаного протоколу начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП та накладено стягнення в сумі 17000 грн.

Вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки у ній не правильно вказані його паспортні дані, не вказано, який пункт Правил військового обліку призовників , військовозобов`язаних та резервістів, який був затверджений Постановою КМУ від 30 грудня 2022 року №1487 «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів ним порушено. Про розгляд справи він був повідомлений та прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 12:00 год 22 липня 2024 року, але йому повідомили, що справа буде розглянута за його відсутністю. Зазначене позбавило його права на подачу доказів, надання пояснень, тощо. Таким чином порушено порядок розгляду справи про адміністратвине правопорушення, що також є підставою для скасування постанови у справі про адміністратвине правопорушення. Крім того, у м.Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області він зареєструвався 24 липня 2024 року, до цього був зареєстровнаий у с.Давидівці Кіцманського району Чернігівської області, тож накладати на нього штраф міг ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач та його представник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій просили заявлені позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 , позовні вимоги не визнав, подавши відповідну заяву, та просив відмовити в задоволені позову. Окрім того, ІНФОРМАЦІЯ_5 15 серпня 2024 року на позовну заяву подано відзив, згідно з яким відповідач вважає заявлені вимоги безпідставними, а оскаржувану постанову законною і обгрунтованою. Вказує, що 18 серпня 2024 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснювався прийом громадян. Близько 10:00 години до ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся громадянин ОСОБА_1 , 1995 року народження, з питання постановки на облік військовозобов?язаних першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв?язку з досягненням 25-річного віку. Посадовими особами було виявлено, що громадянин ОСОБА_1 після досягнення 25-річного віку, не з?явився до першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на облік військовозобов?язаних, чим порушив вимоги статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Так, ОСОБА_4 , до 2022 року перебував на обліку призовників ІНФОРМАЦІЯ_2 , в 2022 році був переданий з обліку призовників на облік військовозобов?язаних, відповідно до статті 18 Закону №2232-ХІ, як такий, що досяг 27-річного віку, як не розшуканий. Однак, з 2022 року, ОСОБА_1 , всупереч вимогам законодавства щодо порядку і правил військового обліку, не став на облік військовозобов?язаних в першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 і відповідно не отримав військово-обліковий документ (військовий квиток чи тимчасове посвідчення), який є документом що посвідчує особу військовозобов?язаного та визначає належність його власника до виконання військового обов?язку. Після виявлення вказаного правопорушення на прозивача 18 липня 2024 року було складено протокол про вчинення адміністратвиного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП та повідомлено останнього про розгляд справи 22 липня 2024 року о 12:00 год в кабінеті начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 . На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, про будь-які причини неявки не повідомив. Доводи позивача про те, що він 22 липня 2024 року прибу до ІНФОРМАЦІЯ_3 на розгляд справи, де йому начебто повідомили, що що розгляд справи відбудеться без його участі є надуманими.

На підтвердження викладених у відзиві на позовну заяву обставин, відповідачем надано суду копії матеріалів справи №247 про адмінстративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП.

Слід відзначити, що у відзиві на позовну заяву, представником відповідача описане діяння, яке не інкримінується позивачу оскаржуваною постановою.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

У відповідності до положень ст.235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Судом встановлено, що 22 липня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №247 про накладення адміністративного стягненнявідповідно до якої на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП. Зі змісту постанови вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , 15 травня 1995 року, будучи військовозобов?язаним, у тому числі і під час дії воєнного стану в особливий період, порушив правила військового обліку, а саме після зміни прізвища на протязі більш 5-ти років не повідомив про це відповідному територіальному центрі комплектуванн та соціальної підтримки (до 30 березня 2021 року військовий комісаріат), що передбачено Законом у країни «Про військовий обов?язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII зі змінами згідно Закону України №3633-1X від 11 квітня 2024 року (далі Закон №2232-XII) та Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року зі змінами згідно Постанови КМУ № 563 від 16 травня 2024 року (далі ПКМУ №1487), якою затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів (далі Порядок) та Правила військового облік призовників, військовозобов?язаних та резервістів (далі Правила).

Згідно з абз.8 ч.3 ст.1 вказаного Закону №2232-ХІ військовий обов?язок включає «виконання військового обов?язку в запасі та дотримання правил військового обліку».

Відповідно до ч.8 ст.2 зазначеного Закону виконання військового обов?язку в запасі військовозобов?язаними полягає у дотриманні порядку і правил військовог обліку.

Згідно з підпунктом 8 та підпункту 10 пункту 1 Правил військового обліку Правил військового обліку (ПКМУ №1487) військовозобов?язані повинні особисті повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов?язаних та звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

Так, ОСОБА_1 , під час перебування з 29 жовтня 2015 року на військовому обліку військовозобов?язаних Кіцманського РВК Чернівецької області всупереч вимогам законодавства щодо порядку і правил військового обліку, у вересні 2018 року, одружившись, змінив своє прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 , згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 20 вересня 2018 року, але в семиденний термін не повідомив Кіцманський РВК Чернівецької області про зміну своїх персональних даних та на протязі більше 5-ти років взагалі не звіряв свої персональні дані з обліками зазначеного РВК, що передбачено переліченими вище законодавчими актами, чим порушив правила військового обліку під час дії військового стану в особливий період, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.

Оскаржувана постанова винесена за наслідками розгляду протоколу №247 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП від 18 липня 2024 року складеного стосовно ОСОБА_1 , до якого було додано пояснення ОСОБА_1 та копія його поспорта. Копія протоколу отримана ОСОБА_1 у день його складення. У протоколі повідомлено останнього про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 під час розгляду стосовно нього справи про адміністративне правопорушення, пербачене ч.3 ст.210 КУпАП, був відсутній. При цьому копію постанови отримав у день її винесення - 22 липня 2024 року, про що засвідчено його підписом, який міститься у постанові.

Про те, що ОСОБА_1 змінив у жовтні 2018 року прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » свідчать наявні у справі про адміністратвине правопрушення №247, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_2 , письмові пояснення ОСОБА_1 , копія його паспорта № НОМЕР_3 та копія військового квитка серія НОМЕР_4 виданого 29 жовтня 2015 року на ім`я - ОСОБА_7 .

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Згідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ст.77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до пункту 23 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`зязаних та резервістів» затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року, який діє з 05 січня 2023 року призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку.

Підпунктами 8, 10 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`зязаних та резервістів» затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року та порушеня яких ставиться у вину позивачу, встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.

Вказаний Порядок та додаток 2 до нього почав діяти з 05 січня 2023 року, тобто позивач змінив прізвище, ще до набрання цим порядком законної сили.

Правила військового обліку в Україні, в період з 19 грудняя 2016 року по 05 січня 2023 були встановлені Порядком організації та ведення військового обліку призовників та військовозобов`язаних, затвердженим постановою КМУ від 07 грудня 2016 року №921.

Відповідно до п.1 вказаних Правил призовники і військовозобов`язані повинні: перебувати на військовому обліку за місцем проживання у районних (міських) військових комісаріатах, за місцем роботи (навчання) на підприємствах, в установах, організаціях, виконавчих комітетах сільських, селищних та міських рад, а також у разі тимчасового вибуття за межі України за місцем консульського обліку в дипломатичних установах України; прибувати за викликом районних (міських) військових комісаріатів на збірні пункти, призовні дільниці у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках або розпорядженнях районних (міських) військових комісаріатів), для взяття на військовий облік та визначення призначення на воєнний час, оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; не змінювати місце фактичного проживання (перебування) з моменту оголошення мобілізації, а у воєнний час не виїжджати з місця проживання без дозволу військового комісара районного (міського) військового комісаріату, відповідних керівників СБУ або Служби зовнішньої розвідки; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районних (міських) військових комісаріатів; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; особисто у семиденний строк прибувати до районних (міських) військових комісаріатів з паспортом громадянина України і військово-обліковими документами для зняття з військового обліку в разі вибуття в іншу місцевість до нового місця проживання, у службові відрядження, на навчання, у відпустку чи на лікування (строком понад три місяці за межі України), у разі зміни місця проживання в межах міста з переїздом на територію іншого адміністративного району; особисто повідомляти у семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади; негайно повідомляти районним (міським) військовим комісаріатам за місцем військового обліку про втрату військово-облікового документа; подавати щороку до 1 жовтня до районних (міських) військових комісаріатів документи, що підтверджують право призовників на відстрочку від призову на строкову військову службу.

Приписи ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу № №2232-ХІІ визначають обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, посадових осіб, призовників і військовозобов`язаних щодо виконання правил військового обліку.

Так, за змістом пункту 4 ст. 38 вказаного Закону, в редакції, яка діяла на момент зміни позивачем прізвища та яка діяла на момент складення протоколу передбачалось, що органи реєстрації актів громадянського стану зобов`язані в семиденний строк повідомити районні (міські) військові комісаріати(натепер ТЦК та СП) про зміну призовниками і військовозобов`язаними прізвища, імені та по батькові, одруження (розлучення), випадки реєстрації смерті призовників або військовозобов`язаних та вилучення військово-облікових документів, пільгових посвідчень, а також інші дані.

Пунктом 10 ст.38 вказаного Закону, на призовників та військовозобов`язаних покладався обов`язок особисто в семиденний строк повідомити орган, де вони перебувають на військовому обліку про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про це орган, де вони перебувають на військовому обліку.

Отже, Закон України №2232-ХІІ не передбачав і не передбачає наразі обов`язок військовозобов`язаних особисто в семиденний строк в разі зміни прізвища повідомити про це орган, де вони перебувають на військовому обліку.

Положень Закону, Законодавчих актів, які б зобов`язували позивача звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, до набрання чиноності Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`зязаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ №1487, в оскаржуваній постанові не наведено.

Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

19 травня 2024 року набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст.210 КУпАП доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Після оприлюднення Указу Президента України від 24 лютого 2024 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», тому особливий період.

Отже, до 19 травня 2024 року норми ч.3 ст.210 КУпАП не існувало.

Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). За ч.7 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності. Чинним законодавством заборонено притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо на момент подій адміністративна відповідальність не була передбачена певною нормою КУпАП, адже закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Судом встановлено, що позивач, на час зміни прізвища - жовтень 2018 року не мав обов`язку особисто повідомляти в семиденний строк органу, в якому він перебував на військовому обліку, про зміну свого прізвища. А обов`язок звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у військовозобов`язаних та резервістів виник лише з 05 січня 2023 року.

Як вказує позивач і зазначене підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, 18 липня 2024 року він на виконання п.7 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з`явився до першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою постановлення на облік у зв`язку з переміщенням на нову адресу, проте на нього склали протокол за ч.3 ст.210 КУпАП за неповідомлення в семиденний строк органу, в якому він перебуває на військовому обліку про зміну ще у 2018 році свого прізвища та за не звірку власних персональних даних з обліковими даними районних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, встановлений граничний строк для звіряння яких, з моменту вступу в дію закону, ще не настав.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутня подія та склад адміністративного правопорушення ч.3 ст.210 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн штрафу.

До того ж, ОСОБА_1 з жовтня 2018 року не міг вчинити адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП, оскільки норма ч.3 ст.210 КУпАП введена в дію лише 19 травня 2024 року.

Згідно зі ст.62 Конституції України всі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Відповідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП стосовно ОСОБА_1 не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідач діяв не на підставі закону, оскаржувана постанова незаконна і має бути скасована, а провадження закрите.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29).

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем під час звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп, що підтверджується відповдною платіжною інструкцією.

З урахуванням зазначених процесуальних норм сплачений позивачем судовий збір у вказаній сумі підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача рішенням якого порушені права останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,5,6,9,20,72,77,90,132-134,242,244-246,257-263,286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №247 від 22 липня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000 грн 00 коп, - скасувати, а провадження по цій справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , місце знаходження: АДРЕСА_1 .

Суддя Г.В. Берднікова