Справа № 160/15245/24
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
11 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про стаж роботи (вислуги років) станом на 06.11.2022, передбаченої п. 1, 6 «Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМУ № 637 від 12.08.1993;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 вчинити дії, передбачені чинним законодавством, а саме - надати ОСОБА_1 довідку про стаж роботи (вислуги років у Збройних Силах України) станом на 06 листопада 2022 року відповідно до даних документів з персонального обліку Військової частини НОМЕР_1 .
Обґрунтовуючи позов, позивач зазначив, що він на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10 січня 2022 року №5 був зарахований для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 на посаду командира стрілецької роти.
Відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 №243 від 06 листопада 2022 року, ОСОБА_1 було виключено зі списків військової частини НОМЕР_1 з підстав переведення
24 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 зі зверненням, в якому просив видати довідку військової частини для підтвердження військової служби з відображенням вищевказаної вислуги у 14 років 04 місяці 16 днів за станом на 06 листопада 2022 року, дані про котру відображені та затверджені наказом військової частини НОМЕР_1 № 243 від 06.11.2022 року.
Додатково повідомлено, що питання порушені у зверненні щодо видачі довідки про вислугу років наразі не належать до повноважень командира військової частини НОМЕР_1 , оскільки ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , що віднесена до іншого роду військ.
ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про стаж роботи (вислуги років) станом на 06.11.2022 року, яка передбачена пунктами 1, 6 «Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 року, у зв`язку з чим звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді командира стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .
Згідно наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.10.2022 року №1367 відповідно до пунктів 82, 257 Положення про проходження громадянами України служби у Збройних Силах України лейтенанта ОСОБА_2 , командира стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 увільнено від займаної посади і призначено до військової частини НОМЕР_2 на посаду командира механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 .
06 листопада 2022 року наказом №243 командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу та з всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 , з котлового забезпечення 07.11.2022 року, ОСОБА_1 вважається таким, що справи та посаду здав 06.11.2022 року і вибув для подальшого проходження військової служби командиром механізованої роти механізованого батальйону НОМЕР_3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України.
Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги вимогами пункту 6 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, якими начебто встановлено обов`язок відповідача видати зазначену довідку.
Між тим пунктом 6 Постанови №637 визначено, що для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, розвідувальних органів, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.
Зазначений пункт не визначає обов`язку видачі такої довідки військовою частиною з зазначенням вислуги років.
При цьому, абзацем 6 пункту 6 зазначеної постанови чітко визначено, що військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до стажу роботи на підставі довідок територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які видаються в порядку, що визначається Міноборони.
23 березня 2023 року командир механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 лейтенант ОСОБА_1 самовільно залишив місце служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 24.08.2023 № 317 ОСОБА_1 у зв`язку із самовільним залишенням військової частини 23 березня 2023 року, з 29 травня 2023 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Листом від 16.09.2023 року №1781/8170/ДСК особова справа лейтенанта ОСОБА_1 направлена до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ).
Відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб», вислуга років обчислюється з урахуванням попереднього проходження військовослужбовцем державної служби, служби в правоохоронних органах, військової служби, інших факторів, тощо.
Документи, що підтверджують актуальні дані по вислузі років за періоди до проходження військової служби, відомості про проходження військової служби містяться виключно у особовій справі військовослужбовця.
Відповідно до пункту 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
З огляду на зазначене, представник відповідача зазначив, що питання порушені у зверненні в частині видачі довідки про вислугу років, не належать до повноважень командира військової частини НОМЕР_1 , оскільки ОСОБА_1 було переведено для несення військової служби до військової частини НОМЕР_2 , що віднесена до іншого роду військ.
Актуальні відомості необхідні для видачі довідки про вислугу років заявникові в військовій частині НОМЕР_1 на момент надходження його звернення були відсутні.
Враховуючи вищенаведене, на думку представника відповідача, військовою частиною законно та обґрунтовано відмовлено позивачеві у видачі довідки з зазначенням вислуги років, з огляду на що, останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Щодо посилань відповідача про відсутність у нього зобов`язань перед військовослужбовцями, що проходять чи проходили військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , позивач зазначає наступне.
У Постанові Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року в абзаці 2 пункту 1 Порядку №637 зазначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Посилання відповідача на припис у вказаному Порядку 637 на Додаток 2 та військову службу у складі діючої армії в період бойових дій, у тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, не може бути прийнято до уваги в якості належного обґрунтування небажання Військової частини НОМЕР_1 видавати подібну довідку.
По-перше, підрахунок стажу військової служби в трактовці пенсійного законодавства не передбачає виключно участь у бойових діях або тільки у складі діючої армії в період бойових дій.
По-друге, якщо з питання впорядкування документів щодо загально трудового стажу та стажу служби в позивача виникне необхідність звернення до органів ІНФОРМАЦІЯ_2 , то він звернеться.
По-третє, в даному випадку мова йде лише про підтвердження вже наявної, створеної, перевіреної самим відповідачем інформації, однак в іншій формі.
Тобто, обставина, котра сама по собі породжує обов`язок організації здійснити дії, теж передбачені законодавством і спрямовані на забезпечення прав такого громадянина, це конституційна сутність правової держави.
Нормативно-правові акти держави не містять конкретизованих приписів про обов`язком військової частини НОМЕР_1 видати довідку.
Позивач за результатами викладеного, просить не приймати до уваги тези, котрі не мають відношення до справи, а викликані лише особистими стосунками окремих осіб до нього.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді командира стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 в період з 10 січня 2022 року по 06 листопада 2022 року.
Згідно наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.10.2022 року №1367 відповідно до пунктів 82, 257 Положення про проходження громадянами України служби у Збройних Силах України лейтенанта ОСОБА_2 , командира стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 увільнено від займаної посади і призначено до військової частини НОМЕР_2 на посаду командира механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 .
06 листопада 2022 року наказом №243 командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу та з всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 , з котлового забезпечення 07.11.2022 року, ОСОБА_1 вважається таким, що справи та посаду здав 06.11.2022 року і вибув для подальшого проходження військової служби командиром механізованої роти механізованого батальйону НОМЕР_3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08.11.2022 року №98 лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.10.2022 №1367 на посаду командира роти 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону, який прибув із військової частини НОМЕР_1 , з 08.11.2022 зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення і наказано вважати таким, що з 08.11.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Судом також встановлено, що 23 березня 2023 року командир механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 лейтенант ОСОБА_1 самовільно залишив місце служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 24.08.2023 № 317 ОСОБА_1 у зв`язку із самовільним залишенням військової частини 23 березня 2023 року, з 29 травня 2023 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Листом командира військової частини НОМЕР_2 від 16.09.2023 року №1781/8170/ДСК особова справа лейтенанта ОСОБА_1 направлена до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ).
Пунктом 6 Постанови №637 визначено, що для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, розвідувальних органів, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.
На підставі вказаного пункту 24 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 зі зверненням, в якому просив видати довідку військової частини для підтвердження військової служби з відображенням вищевказаної вислуги у 14 років 04 місяці 16 днів за станом на 06 листопада 2022 року, дані про котру відображені та затверджені наказом військової частини НОМЕР_1 № 243 від 06.11.2022 року.
Додатково повідомлено, що питання порушені у зверненні щодо видачі довідки про вислугу років наразі не належать до повноважень командира військової частини НОМЕР_1 , оскільки ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , що віднесена до іншого роду військ.
Оскільки довідку йому не було оформлено та видано, ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про стаж роботи (вислуги років) станом на 06.11.2022 року, яка передбачена пунктами 1, 6 «Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 року, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 3 статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Згідно з частинами 1-4 статті 9 Закону від 20 грудня 1991 року №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні введено військовий стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався на 30 діб Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022; на 30 діб Указом Президента України від 19.04.2022 №7300; на 90 діб Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 та діє на цей час.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Аналогічне положення міститься також і в статті 48 Кодексу законів про працю України, згідно з якою трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Пунктом 6 Постанови №637 визначено, що для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, розвідувальних органів, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.
На підставі вказаного пункту 24 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 зі зверненням, в якому просив видати довідку військової частини для підтвердження військової служби з відображенням вищевказаної вислуги у 14 років 04 місяці 16 днів за станом на 06 листопада 2022 року, дані про котру відображені та затверджені наказом військової частини НОМЕР_1 № 243 від 06.11.2022 року.
Додатково повідомлено, що питання порушені у зверненні щодо видачі довідки про вислугу років наразі не належать до повноважень командира військової частини НОМЕР_1 , оскільки ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , що віднесена до іншого роду військ.
Між тим, пунктом 6 Постанови №637 визначено, що для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, розвідувальних органів, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.
Тобто, зазначений пункт не визначає обов`язку видачі такої довідки безпосередньо військовою частиною з зазначенням вислуги років.
При цьому, абзацем 6 пункту 6 зазначеної постанови чітко визначено, що військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до стажу роботи на підставі довідок територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які видаються в порядку, що визначається Міноборони.
Відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб», вислуга років обчислюється з урахуванням попереднього проходження військовослужбовцем державної служби, служби в правоохоронних органах, військової служби, інших факторів, тощо.
Документи, що підтверджують актуальні дані по вислузі років за періоди до проходження військової служби, відомості про проходження військової служби містяться виключно у особовій справі військовослужбовця.
Особова справа ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 на цей час відсутня.
Під час вирішення спору, суд також враховує, що 23 березня 2023 року командир механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 лейтенант ОСОБА_1 самовільно залишив місце служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 24.08.2023 № 317 ОСОБА_1 у зв`язку із самовільним залишенням військової частини 23 березня 2023 року, з 29 травня 2023 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Листом командира військової частини НОМЕР_2 від 16.09.2023 року №1781/8170/ДСК особова справа лейтенанта ОСОБА_1 направлена до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ).
Тобто, особова справа ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_5 на цей час також відсутня.
Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
При цьому, суд не може перебирати на себе функції органу, що відповідальний за оформлення документі, яким позивач підтверджує своє право по вислузі років.
З урахуванням відсутності протиправних дій з боку військової частини НОМЕР_1 , наявності військового квитка, трудової книжки та витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №243 від 06.11.2022 року, якими підтверджується вислуга років ОСОБА_1 - 14 років 04 місяці 16 днів, позовні вимоги про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 видати йому довідку про стаж роботи (вислуги років) станом на 06.11.2022, передбачену пунктом 1, 6 «Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 року, є такими, що задоволенню не підлягають.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
З урахуванням відмови в задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник