Справа № 990/277/24
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2024-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

30 серпня 2024 року

м. Київ

справа №990/277/24

адміністративне провадження №П/990/277/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Кравчука В.М., Рибачука А.І., Стародуба О.П., Стеценка С.Г., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним та скасування Указу Президента України від 21 травня 2021 року № 203/2021 у частині,

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2024 року адвокат Мягков Микола Олександрович (далі - Мягков М.О.) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) подав до Верховного Суду як суду першої інстанції цей позов до Президента України, в якому просить визнати протиправним та скасувати Указ Президента України від 21 травня 2021 року № 203/2021 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2021 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)"» у частині введення пункту № 608 додатку 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Дагестан, громадянина рф.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 серпня 2024 року для розгляду цієї справи визначено такий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Берназюк Я.О., судді Кравчук В.М., Рибачук А.І., Стародуб О.П. та Стеценко С.Г.

Під час вирішення питання щодо відкриття провадження виявлено обставини, які зумовлюють залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Між тим, частиною першою статті 122 КАС України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 37-38 постанови від 08 грудня 2022 року у справі № 990/102/22 дійшла висновку, що оскаржувані в частині укази Президента України про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) є актами індивідуальної дії, оскільки не містять загальнообов`язкових правил поведінки, а з урахуванням рішень РНБО, які ними вводяться в дію, передбачають індивідуалізовані приписи щодо застосування санкцій до конкретних юридичних і фізичних осіб; адресовані цим особам; не регулюють певний вид суспільних відносин, а спрямовані на припинення конкретних правовідносин.

При цьому законодавством не визначено обов`язку відповідача доводити до відома осіб, до яких застосовано санкції, зміст указів в інший спосіб, аніж опублікування їх в офіційних виданнях.

Тому до спірних правовідносин слід застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною другою статті 122 КАС України, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскаржуваний Указ Президента України 25 травня 2021 року публікувався в газеті «Урядовий кур`єр» (№ НОМЕР_1 ), тому, презюмується, що з наступного дня (26 травня 2021 року) ОСОБА_1 міг дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів та протягом шести місяців (до 26 листопада 2021 року) звернутися до Суду з відповідним позовом.

Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 9901/14/21.

ОСОБА_1 , звернувшись до Суду з цим позовом 16 серпня 2024 року, пропустив шестимісячний строк звернення понад 33 місяці.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення та поновлення.

Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин: вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інше подібне за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 9901/14/21).

Таким чином, пропуск процесуального строку може визнаватися поважними за умов наведення причин, які:

- унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

- виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка звернулась з адміністративним позовом;

- пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду;

- підтверджені належними і допустимими доказами.

Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Адвокат Мягков М.О. разом з позовом подав заяву про поновлення строку звернення до суду. Заява обґрунтована тим, що 12 липня 2024 року Дніпровський районний суд міста Києва прийняв рішення у справі № 755/12135/24 про задоволення позову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 про його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, а у липні 2024 року ОСОБА_1 було затримано. Із цього моменту, на думку адвоката Мягкова М.О., відбулося безпосереднє виконання санкцій, застосованих стосовно позивача згідно з Указом Президента України від 21 травня 2021 року № 203/2021. Також адвокат зазначає, що позивач з 2014 року перебуває на території України, є діючим військовослужбовцем та має право на час воєнного стану на поновлення строку звернення до суду з цим позовом.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень слідує, що адвокат Мягков М.О. в інтересах ОСОБА_1 у листопаді 2022 року вже звертався до Верховного Суду з аналогічним позовом до Президента України про визнання протиправним та скасування Указу Президента України від 21 травня 2021 року № 203/2021 (справа № 990/154/22).

Верховний Суд ухвалою від 03 січня 2023 року у справі № 990/154/22 відмовив ОСОБА_1 у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та повернув позовну заяву відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України.

Велика Палата Верховного Суду постановою від 27 липня 2023 року залишила без змін ухвалу Верховного Суду від 03 січня 2023 року у справі № 990/154/22.

З огляду на частину восьму статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Проте у разі повторного звернення до суду з аналогічним позовом особа має зазначити нові обставини, які Суд не визнавав неповажними, які існували на момент подання першого позову, проте не могли бути відомі з незалежних від особи причин.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2024 року у справі № 990/330/23 зауважила, що хоча частина восьма статті 169 КАС України і передбачає право повторного звернення до адміністративного суду у разі повернення позовної заяви, але разом з тим це не виключає необхідності дотримання встановленого законом порядку відповідного звернення. Тож, якщо позов подано з пропуском встановленого законом строку звернення до суду, позивач має обґрунтувати поважність причин, з яких строк був пропущений (у тому числі, якщо це стосується поведінки учасника справи чи його представника, яка передувала відповідному зверненню) з підтвердженням підстав для поновлення строку належними доказами, а суд першої інстанції, у свою чергу, з`ясувати, чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення з позовом поважними.

ОСОБА_1 звернувся вперше з аналогічним позовом з пропуском строку, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України.

Посилання представника позивача на наявність рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 липня 2024 року у справі № 755/12135/24 не може визнаватися поважною причиною пропуску строку, оскільки такі обставини виникли після повернення ОСОБА_1 вперше поданої позовної заяви.

Адвокат Мягков М.О. помилково ототожнює момент, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, з моментом, коли оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень почало застосовуватися у конкретних правовідносинах.

Також Суд відхиляє як неспроможний довід представника позивача щодо можливості поновлення пропущеного строку в межах дії в Україні воєнного стану.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 58 постанови від 08 грудня 2022 року у справі № 990/102/22 висловила правову позицію щодо дії воєнного стану як обставини поновлення строку на касаційне оскарження, відповідно до якої введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Адвокат Мягков М.О. в інтересах ОСОБА_1 таких обставин не визначає, абстрактно покликаючись на дію воєнного стану. Між тим, безперервна дія в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року, вперше введеного відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», не була перешкодою ОСОБА_1 скористатися правом уперше звернутися до Суду з аналогічним позовом у листопаді 2022 року та подати апеляційну скаргу у січні 2023 року.

Додані представником позивача до заяви копії характеристик ОСОБА_1 , довідок, рекомендаційного листа, витягу з наказу про нагородження та фото посвідчення не спростовують зазначених висновків Суду щодо відсутності підстав для поновлення строку.

Відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

За таких обставин Суд визнає зазначені представником позивача підстави поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду неповажними, залишає позовну заяву без руху відповідно до частини першої статті 123 КАС України та надає ОСОБА_1 десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для звернення до суду із заявою, в якій слід вказати інші підстави для поновлення строку.

Керуючись статтями 123, 169, 245, 248, 266 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним та скасування Указу Президента України від 21 травня 2021 року № 203/2021 у частині залишити без руху.

2. Встановити ОСОБА_1 строк десять днів з дати вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі неподання позивачем (його представником) заяви про поновлення строку звернення до суду або якщо вказані ним підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, позовна заява буде повернута з підстав, передбачених частиною другою статті 123 та пунктом першим частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді: В.М. Кравчук

А.І. Рибачук

О.П. Стародуб

С.Г. Стеценко