Справа № 460/3067/24
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/3067/24 пров. № А/857/10010/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Матковської З.М.

розглянувши в порядку письмового провадження, в електронній формі, в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року, ухвалене суддею Друзенко Н.В. у м. Рівне за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 460/3067/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача при вирішенні питання про обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка полягає у не зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення та обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періодів:

- проходження строкової військової служби з 20 травня 1976 року по 19 травня 1978 року (2 роки);

- половини строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01 вересня 1979 року по 25 червня 1983 року (1 рік 11 місяців 10 днів);

- роботи на посаді слідчого слідчого відділення відділу внутрішніх справ Рівненського міськвиконкому з 01 серпня 1983 року по 01 липня 1987 року (3 роки 10 місяців 23 дні);

2) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді починаючи з 21.09.2023 (в межах встановленого законом шестимісячного строку звернення до суду), виходячи із 84% від суддівської винагороди та загального стажу роботи на посаді судді 37 років 3 місяці 2 дні, зарахувавши додатково до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періодів:

- проходження строкової військової служби з 20 травня 1976 року по 19 травня 1978 року (2 роки);

- половини строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01 вересня 1979 року по 25 червня 1983 року (1 рік 11 місяців 10 днів);

- роботи на посаді слідчого слідчого відділення відділу внутрішніх справ Рівненського міськвиконкому з 01 серпня 1983 року по 01 липня 1987 року (3 роки 10 місяців 23 дні).

11 квітня 2024 року Тернопільський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким позов задовольнив.

Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області при вирішенні питання про обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , яка полягає у не зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення та обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періодів: проходження строкової військової служби з 20 травня 1976 року по 19 травня 1978 року - 2 роки; половини строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01 вересня 1979 року по 25 червня 1983 року - 1 рік 11 місяців 10 днів; роботи на посаді слідчого слідчого відділення відділу внутрішніх справ Рівненського міськвиконкому з 01 серпня 1983 року по 01 липня 1987 року - 3 роки 10 місяців 23 дні як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 починаючи з 18.09.2023 (в межах встановленого законом шестимісячного строку звернення до суду), виходячи із 84% від суддівської винагороди та загального стажу роботи на посаді судді 37 років 3 місяці 2 дні, зарахувавши додатково до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періодів: проходження строкової військової служби з 20 травня 1976 року по 19 травня 1978 року - 2 роки; половини строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01 вересня 1979 року по 25 червня 1983 року - 1 рік 11 місяців 10 днів; роботи на посаді слідчого слідчого відділення відділу внутрішніх справ Рівненського міськвиконкому з 01 серпня 1983 року по 01 липня 1987 року - 3 роки 10 місяців 23 дні як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно не виплатив позивачу довічне грошове утримання у більшому розмірі, виходячи із 84 відсотків грошового забезпечення діючого судді на відповідній посаді, зарахувавши до стажу роботи судді періоду: проходження строкової військової служби, половини строку навчання, роботи на посаді слідчого.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що розрахунок довічного грошового утримання судді позивача здійснив, виходячи із діючої на час перерахунку правової норми, яка визначала розмір відсоткового значення довічного грошового утримання судді, виходячи із 50 відсотків за 20 років вислуги і за кожен рік роботи понад 20 років 2 відсотки, що у підсумку, виходячи із стажу 29 років, виключно, на суддівських посадах, складає 68 відсотків.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що на підставі рішення відповідача від 04.09.2018 № 0, позивач, як суддя у відставці, починаючи з 03.06.2018, переведений із пенсії за віком на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Розрахований відповідачем, для обчислення позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання, стаж роботи на посаді судді склав повних 29 років за період роботи на посаді судді Рівненського міського суду Рівненської області з 02.07.1987 по 12.05.1996 та судді Апеляційного суду Рівненської області з 13.05.1996 по 30.11.2016. Відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складав 90% від суддівської винагороди.

На виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 у справі № 460/5442/20 відповідач 05.01.2021 прийняв рішення № 0 про перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із 68% суддівської винагороди. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислено без врахування до стажу роботи на посаді судді періодів: проходження строкової військової служби з 20 травня 1976 року по 19 травня 1978 року - 2 роки; половини строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01 вересня 1979 року по 25 червня 1983 року - 1 рік 11 місяців 10 днів; роботи на посаді слідчого слідчого відділення відділу внутрішніх справ Рівненського міськвиконкому з 01 серпня 1983 року по 01 липня 1987 року - 3 роки 10 місяців 23 дні як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

15.02.2024 позивач звернувся до відповідача через представника із адвокатським запитом, у якій просив повідомити, який розмір довічного грошового утримання позивача, які періоди роботи включені до обчислення стажу.

Листом від 21.02.2024 № 1700-0202-8/10735 відповідач повідомив позивача, що до стажу роботи на посаді судді зараховується виключно суддівський стаж, а розмір довічного грошового утримання судді становить 50% від суддівської винагороди діючого на відповідній посаді судді за стаж роботи 20 років. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування, при визначенні відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання, до його стажу роботи на посаді судді періоду проходження військової служби, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та на посадах, вимоги щодо яких визначені законом та надавали право для призначення на посаду судді, позивач звернувся до суду із позовною заявою.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Що стосується зарахування до стажу роботи на посаді судді половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, то апеляційний суд зазначає наступне.

Статтею 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді, зокрема, судді судів України.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Апеляційний суд встановив те, що позивач обраний на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області - 02.07.1987.

Позивач працював на посаді судді Рівненського міського суду Рівненської області з 02.07.1987 по 12.05.1996 та Апеляційного суду Рівненської області з 13.05.1996 по 30.11.2016.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (стаття втратила чинність 20 березня 2008 року), чинної на час роботи позивачки на посаді судді не менш як 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Аналогічна норма містилася і у абзаці 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка втратила чинність 01 січня 2012 року).

Апеляційний суд встановив те, що позивач з 01 вересня 1979 року по 25 червня 1983 року навчався в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського за денною формою навчання, який є вищим юридичним навчальним закладом.

Отже, до стажу роботи позивача на посаді судді, зараховується половина строку навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського за денною формою навчання, тобто 1 рік 11 місяців 10 днів, оскільки на час дії статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" стаж роботи позивача на посаді судді перевищував 10 років.

Однак, відповідач, не врахував наведених вище норм права та протиправно не зарахував позивачу до стажу роботи на посаді судді половину періоду навчання позивача у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, що становить 1 рік 11 місяців 10 днів.

Що стосується зарахування до стажу роботи на посаді судді часу військової служби, то апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Крім цього, Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», виданим 10.07.1995 року № 584/95, передбачено зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та періоду проходження строкової військової служби.

Оскільки на час дії статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" стаж роботи позивача на посаді судді перевищував 10 років, то до стажу роботи позивача на посаді судді необхідно зарахувати військову службу за період з 20 травня 1976 року по 19 травня 1978 року (2 роки).

Що стосується зарахування до стажу роботи позивача на посаді судді періоду роботи на посаді слідчого слідчого відділення відділу внутрішніх справ Рівненського міськвиконкому з 01 серпня 1983 року по 01 липня 1987 року (3 роки 10 місяців 23 дні), то апеляційний суд зазначає наступне.

Апеляційний суд, на підставі записів у трудовій книжці встановив, що позивач з 01.08.1983 по 01.07.1987 працював на посаді слідчого слідчого відділення відділу внутрішніх справ Рівненського міськвиконкому, а з 02.07.1987 був обраний суддею Рівненського міського суду Рівненської області.

Законом України "Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» № 2509-VIII від 12.07.2018 року внесені зміни до статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 1402-VIII від 02.06.2016 року, а саме - доповнено частиною другою, в якій зазначено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Позивач вважає, що до стажу його роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання зараховується час роботи на посаді слідчого слідчого відділення МВС.

Апеляційний суд зазначає, що на час обрання позивача на посаду судді вперше діяв Закон Української РСР від 05.06.1981 року № 2022-X «Про судоустрій Української РСР» (далі - Закон № 2022-X), який не містив норм, якими б визначався порядок обчислення стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання.

Відповідно до абзацу другого частини 4 статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон 2862-ХІІ) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім іншого, зараховується також час роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

02 липня 1997 року минуло десять років роботи позивача на посаді судді, та на цей час діяли вказані норми Закону № 2862-ХІІ.

Отже, з 03 липня 1997 року позивач набув право на зарахування йому до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, періоду роботи на посаді слідчого слідчого відділення відділу внутрішніх справ Рівненського міськвиконкому.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що відповідач безпідставно не зарахував позивачу до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, періоду роботи позивача посаді слідчого слідчого відділення відділу внутрішніх справ Рівненського міськвиконкому з 01.08.1983 по 01.07.1987, який передував призначенню на посаду судді.

Отже, позовні вимоги про визнання бездіяльності відповідача щодо не зарахування до стажу роботи судді для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періодів: проходження строкової військової служби з 20 травня 1976 року по 19 травня 1978 року; половини строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01 вересня 1979 року по 25 червня 1983 року; роботи на посаді слідчого слідчого відділення відділу внутрішніх справ Рівненського міськвиконкому з 01 серпня 1983 року по 01 липня 1987 року та зобов`язання відповідача зарахувати цей стаж необхідно задовольнити. Водночас, відповідача необхідно зобов`язати здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 , право на яке він набув з 03.06.2018 року, починаючи з 18.09.2023 (згідно з позовними вимогами).

Що стосується відсоткового значення розміру довічного грошового утримання судді позивача, то суд першої інстанції правильно вказав на необхідність застосування до спірних правовідносин ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII, згідно з якою щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Водночас, апеляційний суд не може перебирати на себе повноваження відповідача щодо визначення розміру довічного грошового утримання судді, зважаючи на те, що відповідач не вирішив питання про зарахування до стажу роботи позивача на посаді судді половини строку навчання, часу проходження військової служби та періоду роботи на посаді слідчого.

Отже, у задоволенні позовної вимоги про перерахунок довічного грошового утримання позивача, виходячи із 84% від винагороди судді за відповідною посадою, необхідно відмовити.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд зазначає, що належним способом захисту порушеного права є задоволення адміністративного позову, шляхом:

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області при вирішенні питання про обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , яка полягає у не зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення та обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періодів: проходження строкової військової служби з 20 травня 1976 року по 19 травня 1978 року; половини строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01 вересня 1979 року по 25 червня 1983 року; роботи на посаді слідчого слідчого відділення відділу внутрішніх справ Рівненського міськвиконкому з 01 серпня 1983 року по 01 липня 1987 року;

- зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періодів: проходження строкової військової служби з 20 травня 1976 року по 19 травня 1978 року; половини строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01 вересня 1979 року по 25 червня 1983 року; роботи на посаді слідчого слідчого відділення відділу внутрішніх справ Рівненського міськвиконкому з 01 серпня 1983 року по 01 липня 1987 року та здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 починаючи з 18.09.2023.

Суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, неправильно вирішив спір, необґрунтовано вийшов за межі позовних вимог та перебрав на себе повноваження відповідача щодо визначення розміру довічного грошового утримання судді, а тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права судом першої інстанції, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково, шляхом визнання протиправною бездіяльності щодо не зарахування спірного стажу роботи позивача до стажу роботи на посаді судді і обчислення довічного грошового утримання та зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії.

Розподіл судових витрат апеляційний суд не проводить, оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору в силу норм Закону України «Про судовий збір», як інвалід ІІ групи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року в справі № 460/3067/24 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області при вирішенні питання про обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , яка полягає у не зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення та обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періодів: проходження строкової військової служби з 20 травня 1976 року по 19 травня 1978 року; половини строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01 вересня 1979 року по 25 червня 1983 року; роботи на посаді слідчого слідчого відділення відділу внутрішніх справ Рівненського міськвиконкому з 01 серпня 1983 року по 01 липня 1987 року;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періодів: проходження строкової військової служби з 20 травня 1976 року по 19 травня 1978 року; половини строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01 вересня 1979 року по 25 червня 1983 року; роботи на посаді слідчого слідчого відділення відділу внутрішніх справ Рівненського міськвиконкому з 01 серпня 1983 року по 01 липня 1987 року та здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 , починаючи з 18.09.2023.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанову разом із паперовими матеріалами справи надіслати до Рівненського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року для приєднання до матеріалів справи № 460/3067/24.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська