Справа № 280/8061/24
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

02 вересня 2024 рокуСправа № 280/8061/24
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Артоуз О.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Комунального підприємства «Водоканал» (69002, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд. 61, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Комунального підприємства «Водоканал» (далі відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до якої позивач просить суд:

визнати протиправним і незаконним зняття 05.01.2021 лічильника холодного водопостачання;

визнати протиправними і незаконними та нечинними нормативно-правові рахунки на оплату послуг централізованого водопостачання без показників лічильника, які КП «Водоканал» нарахував до оплати на липень 2024 року в сумі 9231,63 грн.;

зобов`язати КП «Водоканал» м. Запоріжжя поновити облік незаконно знятого 05.01.2021 лічильник холодного водопостачання;

зобов`язати КП «Водоканал» м. Запоріжжя відшкодувати, завдану ОСОБА_1 моральну шкоду, яку ОСОБА_1 оцінює у 100 000 (сто тисяч) грн.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи немає підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у адміністративній справі, суд виходить з наступного.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає про те, що 05.01.2021 КП «Водоканал» м. Запоріжжя незаконно знято з обліку лічильник холодного водопостачання, який був на обліку з 2003 року. Листом № 4088/87 від 05.12.2020 відповідача повідомлено про необхідність провести в термін до 05.01.2021 державну повірку засобу обліку холодної води. У разі не проведення своєчасної повірки відповідач буде проводити нарахування за нормою 0,045 м.куб, на добу із розрахунку на 1 особу. Позивач не згоден з такими вимогами відповідача та 22.06.2021 звернувся з позовом до Хортицького районного суду м. Запоріжжя. Рішенням суду у справі № 337/4919/21 від 26.01.2022 встановлено відсутність порушень законодавства КП «Водоканал». Позивач сплачує за надані послуги за показами лічильника, проте відповідач продовжує нараховувати плату за холодну воду згідно норм. Позивач вважає, що такими незаконними діями відповідач спричиняє йому моральну шкоду. За таких обставин, позивач вимушений звернутись до суду з цим позовом.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, не передбаченої законом.

На підставі частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Адміністративна юрисдикція визначається Кодексом адміністративного судочинства України за допомогою трьох критеріїв, а саме: предметної (родової), інстанційної (функціональної) та територіальної (просторової) (підсудності).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Суб`єктом владних повноважень визнається орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 КАС України).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, в якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.06.2018 у справі № 819/362/16, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 826/27224/15 під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом із тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відтак, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Аналіз вищезазначених норм закону свідчить про те, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тільки тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи з боку суб`єкта владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин. При цьому владні повноваження повинні здійснюватись відповідним суб`єктом саме в сфері публічно-правових відносин і стосуватися безпосередньо конкретної особи. Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені у межах приватних правовідносин, до адміністративної юрисдикції не відносяться.

Як вбачається з позовної заяви підставою для звернення позивача до суду стали дії відповідача щодо обліку спожитих послуг з централізованого водопостачання (постачання холодної води).

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулює Закон України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону № 2189 послуги з централізованого водопостачання належать до комунальних послуг.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону № 2189 учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 6 Закону № 2189 виконавцем послуг з централізованого водопостачання є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону № 2189 надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Отже, договірні відносини, які виникають між сторонами, в тому числі й щодо надання житлово-комунальних послуг є цивільними правовідносинами, розгляд та вирішення яких на підставі абзацу 1 частини 1 статті 19 ЦПК України здійснюється у порядку цивільного судочинства.

Також суд відзначає, що Комунальне підприємство «Водоканал»» не є суб`єктом владних повноважень у розумінні пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України, оскільки не здійснює щодо позивача публічно-владних управлінських функцій, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Комунальне підприємство «Водоканал» у межах розглядуваного спору є учасником правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг, а саме суб`єктом господарювання виконавцем послуг з централізованого водопостачання, надання якої згідно із частиною 1 статті 12 Закону № 2189 може здійснюватися виключно на договірних засадах.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Стаття 15 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 ЦК України).

Зважаючи на те, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи з приводу захисту майнових прав позивача, а отже, існує спір про право, то це виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства та такий спір має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.

Однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.11.2018 у справі № 817/986/17, постанові від 19.02.2020 в справі №640/109/19, ухвалі від 18.08.2021 у справі № 420/6319/21.

Також, згідно з положеннями ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, враховуючи визначені позивачем у позовній заяві позовні вимоги, слід дійти висновку, що даний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Такий спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства місцевим загальним судом, оскільки його вирішення впливає на майнові права фізичної особи.

Пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Зазначене є підставою для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 21, 170, 171, 241, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Комунального підприємства «Водоканал» (69002, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд. 61, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд роз`яснює позивачу щодо можливості звернення з даним позовом в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали надіслати на адресу позивача разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Ухвала виготовлена та підписана 02 вересня 2024 року.

Суддя О.О. Артоуз