Справа № 160/15086/24
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В., розглянувши в порядку письмового (спрощеного) позовного провадження у місті Дніпрі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до загального страхового стажу для обчислення пенсії ОСОБА_1 періоду навчання з 30.11.1977 по 31.07.1978 включно на підготовчих курсах Дніпропетровського інженерно-будівельного інституту;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу для обчислення пенсії ОСОБА_1 періоду навчання з 30.11.1977 по 31.07.1978 включно на підготовчих курсах Дніпропетровського інженерно-будівельного інституту;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до загального страхового стажу періоду навчання з 30.11.1977 по 31.07.1978 включно на підготовчих курсах Дніпропетровського інженерно-будівельного інституту.
В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що він отримує пенсію за віком. 12.02.2024 позивач звернувся із заявою та документами до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо зарахування до загального страхового стажу періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчому відділенні в Дніпропетровському інженерно-будівельному інституті за період з 30.11.1977 по 31.07.1978. Листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 11.03.2024 позивачу відмовлено в зарахуванні до загального страхового стажу періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчому відділенні а саме в Дніпропетровському інженерно-будівельному інституті за період з 30.11.1977 по 31.07.1978. В листі від 11.03.2024 відповідач вказав, що до страхового стажу прирівнюється весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004, зокрема, періоди навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. Також в даному листі вказано, що для зарахування періоду з 30.11.1977 по 31.07.1978 відсутні підстави, оскільки відповідно до записів трудової книжки в цей період позивач був слухачем підготовчого відділення Дніпропетровського інженерно-будівельного інституту. Вважаючи дії відповідача щодо незарахування періоду з 30.11.1977 по 31.07.1978 до страхового стажу позивача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 17.06.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою суду встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Відповідач суду відзив на позов не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив.
На підставі частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком.
12.02.2024 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив зарахувати до стажу роботи для перерахунку пенсії період навчання на підготовчому відділенні у вищому навчальному закладі - Дніпропетровський інженерно-будівельний інститут.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду з 30.11.1977 по 31.07.1978, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон №1058-IV).
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до частини 3 статті 4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.
На підставі частини 1 статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат (частина 2 статті 5 Закону № 1058-IV).
За змістом частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема у Законі України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон № 1788-XII, йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).
Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.
Відповідно до пункту «д» статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Статтею 62 Закону № 1788-XII та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі Порядок №637) передбачено, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж роботи.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами (абзац 2 пункту 1 Порядку №637).
Приписами пункту 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За приписами пункту 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162, які узгоджуються з нормами пункту 2.16 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захист від 29.07.1993 №58, для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів.
Статтею 53 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що студент (слухач) - особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого навчального закладу і навчається з метою здобуття певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів.
Згідно з Положенням про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 02.06.1993 №161 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23.111993 №173, студенту, який захистив дипломний проект (роботу), склав державні екзамени відповідно до вимог освітньо-професійної програми підготовки, рішенням державної комісії присвоюється відповідно освітній рівень (кваліфікація) та видається державний документ про освіту (кваліфікацію).
Із змісту наведених норм вбачається, що навчанням у вищому навчальному закладі є період з дня зарахування особи до вищого навчального закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання та отриманням відповідного документа про вищу освіту державного зразка.
В трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 міститься записи про те, що він у період з 30.11.1977 по 31.07.1978 був слухачем підготовчого відділення з денною формою навчання у Дніпропетровському інженерно-будівельному інституті (записи №5-№6).
Згідно з архівною довідкою Державного вищого навчального закладу «ПРИДНІПРОВСЬКА ДЕРЖАВНА АКАДЕМІЯ БУДІВНИЦТВА ТА АРХІТЕКТУРИ» від 26.02.2024 №38/01.1-33/12, в архівному фонді Придніпровської державної академії будівництва та архітектури в наявності інформація про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчався за денною формою ( з урахуванням навчання на підготовчому відділенні ДІБІ) за спеціальністю ПЦБ в наступні періоди відповідно до наказів:
??наказ №608-КЛ від 30.11.1977 - зарахування на підготовче відділення ВНЗ на 1977/78 н.р.;
??наказ №457-КЛ від 31.06.1978 та наказ №526-КЛ від 31.08.1978 - зарахування на перший курс як такого, що успішно склав іспити на підготовчому відділенні ВНЗ.
Положенням про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, затвердженим наказом Міністерства вищої та середньої спеціальної освіти СРСР № 504 від 14.07.1987 встановлено, що підготовчі відділення у вищих навчальних закладах створюються для підвищення рівня загальноосвітньої підготовки молоді та створення для них необхідних умов для вступу до вищих навчальних закладів.
Навчання на підготовчих відділеннях (курсах) є додатковою послугою навчального закладу, мета якої - підготовка до вступу до навчального закладу.
Оскільки після навчання на підготовчих відділеннях (курсах) особа не здобуває певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів, до стажу роботи зараховується лише період з дня зарахування студентом першого курсу вищого навчального закладу до закінчення чи відрахування.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що підготовчі курси (підготовчі відділення) при вищому навчальному закладі не є рівноцінними самим вищим навчальним закладам, перелік яких наведено в статті 25 Закону України "Про вищу освіту", а навчання на підготовчому відділенні (курсах) не є складовою навчання у вищому навчальному закладі, оскільки у випадку, якщо особа не вступить до останнього з будь-якої причини (відмова від вступу, нездача іспитів тощо), період навчання на підготовчих курсах (відділеннях) не можна вважати здобуттям вищої освіти.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 21.02.2020 у справі №456/2503/16-а, від 11.05.2022 №445/2374/16-а, від 31.05.2022 у справі № 369/8584/17.
На підставі частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За сукупністю встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача підстав для зарахування до страхового стажу позивача період навчання на підготовчому відділенні у Дніпропетровському інженерно-будівельному інституті з 30.11.1977 по 31.07.1978.
З урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Враховуючи відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з перебуванням судді Бондар М.В. у щорічній відпустці, рішення ухвалено 02.09.2024 в перший робочий день.

Суддя М.В. Бондар