Справа № 160/6323/24
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2024 рокуСправа №160/6323/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, 20 Регіональної військово-лікарської комісії про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (далі відповідач-1), 20 Регіональної військово-лікарської комісії (далі відповідач-2), в якій позивач просить:
-визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо нездійснення, у встановленому законом порядку, розгляду заяви ОСОБА_1 від 22.12.2023 р. про перегляд постанови (довідки) ВЛК № 2285 від 06.10.2023 р., враховуючи, що солдат ОСОБА_1 є обмежено придатним до військової служби, у зв`язку з наявними захворюваннями, підтвердженими медичною документацією, доданою до заяви;
-зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.12.2023 р. про перегляд постанови (довідки) ВЛК № 2285 від 06.10.2023 р., враховуючи, що солдат ОСОБА_1 є обмежено придатним до військової служби, у зв`язку з наявними захворюваннями, підтвердженими медичною документацією, доданою до заяви, та провести повторний (контрольний) медичний огляд солдата ОСОБА_1 ;
-визнати протиправною бездіяльність 20 регіональної військово-лікарської комісії щодо нездійснення, у встановленому законом порядку, розгляду заяви ОСОБА_1 від 22.12.2023 р. про перегляд постанови (довідки) ВЛК № 2285 від 06.10.2023 р., враховуючи, що солдат ОСОБА_1 є обмежено придатним до військової служби у зв`язку з наявними захворюваннями, підтвердженими медичною документацією, доданою до заяви;
-зобов`язати 20 регіональну військово-лікарську комісію розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.12.2023 р. про перегляд постанови (довідки) ВЛК № 2285 від 06.10.2023 р., враховуючи, що солдат ОСОБА_1 є обмежено придатним до військової служби у зв`язку з наявними захворюваннями, підтвердженими медичною документацією, доданою до заяви, та провести повторний (контрольний) медичний огляд солдата ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він є військовослужбовцем, мобілізований 12.03.2022 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу на посаді кухаря господарчого відділення взводу забезпечення зенітного ракетно-артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 . 02.11.2022 під час виконання бойового завдання отримав мінно-вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №3343 від 24.11.2022. ВЛК військової частини НОМЕР_2 проведено медичний огляд солдата ОСОБА_1 та відповідно до постанови (довідки) ВЛК №2285 від 06.10.2023 на підставі ст. 43б, 83б, 23г графи II Розкладу хвороб визнано придатним до військової служби. Позивач вважає, що ВЛК невірно визначено ступінь порушення функцій при діагностованих хворобах та не враховано їх сукупність. Не погодившись із постановою ВЛК, оформленою довідкою ВЛК №2285 від 06.10.2023, позивач оскаржив її до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України. Однак, 11.01.2024 від Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України отримано лист, в якому повідомлено про направлення скарги для розгляду та надання відповіді за належністю до 20 Регіональної ВЛК, та вже 08.02.2024 отримано лист 20 Регіональної ВЛК, в якому зазначалось, що згідно наданих копій медичних документів, захворювань, які відповідно до вимог Положення зумовлюють обмежену придатність до військової служби та непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, не вбачається, підстав для проведення повторного медичного огляду ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби немає. Позивач категорично не погоджується з відповідачами та вважає, що ними допущена протиправна бездіяльність щодо нездійснення розгляду його заяви від 22.12.2023 про перегляд постанови (довідки) ВЛК № 2285 від 06.10.2023 р., враховуючи, що він є обмежено придатним до військової служби у зв`язку з наявними захворюваннями, що підтверджується медичною документацією, доданої до заяви, та неприйняття вмотивованої постанови у формі свідоцтва про хворобу, довідки ВЛК або протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії. Позивач акцентував, що саме постанови ЦВЛК та ВЛК регіону є актами індивідуальної дії, які в подальшому заявник (скаржник) може оскаржити у відповідності до приписів Положення №402. Наведені обставини свідчать про поверхневість проведеного відповідачами розгляду заяви (скарги) позивача та необґрунтованість. Вказані дії відповідачів та бездіяльність є протиправними, тому просить позовні вимоги задовольнити та відновити порушене право у спосіб, що заявлений.
Ухвалою від 12.03.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі №160/6323/24, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
У відзиві відповідач-1 просив поновити строк для подання відзиву.
Розглянувши клопотання відповідача-1 поновлення строку для подання відзиву, суд зазначає наступне.
Приписами частини першої статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Згідно з частиною п`ятою статті 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.
За змістом пункту 1 частини першої статті 175 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 12.03.2024 встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Копія ухвали суду від 12.03.2024 скерована сторонам, відповідачу-1 засобами електронного зв`язку через Електронний суд. Згідно із довідкою про доставку електронного листа ухвала доставлена відповідачу-1 - 14.03.2024, отже граничний строк на подання відзиву 29.03.2024, водночас відзив сформований в Електронному суді 22.04.2024, тобто поданий із пропуском встановленого строку.
Положеннями статті 121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.
Зі змісту доводів відповідача на обґрунтування заяви вбачається, що останнім вказано на обставини воєнного стану, що ЦВЛК ЗС України є штатною військово-лікарською комісією та відповідно до пункту 2.2 глави 2 розділу І Положення №402 відноситься до військово-медичних установ в системі Міністерства оборони України, в якій посадові особи є військовослужбовцями. В умовах воєнного стану військовослужбовці ЦВЛК ЗС України виконують спеціальні завдання у складі органу військового управління угрупування сил, що у сукупності зумовило несвоєчасність підготування відзиву.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та на час розгляду питання не припинив свою дію.
В силу положень частини першої статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження, зокрема, судів.
Відповідно до статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII у умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
З урахуванням викладеного, враховуючи наведені відповідачем-1 обставини, виходячи із завдань адміністративного судочинства, а також з метою забезпечення реалізації процесуальних прав учасників справи в умовах воєнного стану, суд приходить до висновку про наявність підстав для поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзиви не скористався.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 30.09.1999 Краснолуцьким МВ УМВС України в Луганській області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 , виданого 26.02.2024.
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_5 на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 позивач з 12.03.2022 призваний на військову службу за мобілізацією, перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 .
02.11.2022 позивач отримав мінно-вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку.
Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) Військової частини НОМЕР_1 від 24.11.2022 №3343 (форми 5) солдат ОСОБА_1 02.11.2022 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Водяне Донецької області потрапив під ворожий артилерійський обстріл, внаслідок чого отримав травмування, яке настало при здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської федерації в Донецькій області, пов`язане з захистом Батьківщини під час дії воєнного стану та пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.
06.10.2023 військово-лікарською комісією Військової частини НОМЕР_2 було проведено медичний огляд солдата ОСОБА_1 .
За результатами медичного огляду постановою Військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_2 , оформленої довідкою від 06.10.2023 №2285 (додаток 4 до Положення №402), встановлено діагноз та постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання (поранення, контузії, каліцтва):
«Наслідки гемороїдектомії (09.08.2023) з приводу хронічного комбінованого геморою III ступеня у вигляді рецидиву хронічного комбінованого геморою III ступеня з післяопераційними гранулюючими ранами, з незначним порушенням функції. Астеновегетативний синдром зі стійкими помірно-вираженими розладами. Вертеброгенна цервікоторакалгія, люмбоішіалгія зліва, стадія нестійкої ремісії без порушення функцій. Захворювання, ТАК, Пов`язане з проходженням військової служби. Міопія слабкого ступеня обох очей. Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби».
Відповідно до вказаної постанови військово-лікарською комісією Військової частини НОМЕР_2 на підставі статті 43б, 83б, 23г графи ІІ Розкладу хвороб Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, солдата ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби.
Не погодившись із постановою (довідкою) ВЛК Військової частини НОМЕР_2 від 06.10.2023 №2285, позивач звернувся до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України із заявою, в якій просив переглянути постанову (довідку) ВЛК №2285 від 06.10.2023 та визнати його обмежено придатним до військової служби на підставі ст. 43а, 83б, 23б графи II Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.
До зазначеної заяви позивач долучив наступні документи: копія військового квитка серія НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_1 ; копія довідки ВЛК № 2285 від 06.10.2023 р.; копія картки обстеження та медичного огляду; копія медичної книжки на ім`я ОСОБА_1 ; копія первинної медичної картки форми 100 від 02.11.2022 р.; копія огляду оториноларинголога від 03.11.2022 р.; копія виписки № 0429 із медичної карти стаціонарного хворого від 15.11.2022 р.; копія довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №3343 від 24.11.2022 р.; копія первинної медичної картки форми 100 від 29.06.2023 р.; копія первинної медичної картки форми 100 від 06.07.2023 р.; копія направлення № 3894 від 25.07.2023 р.; копія ехоенцефалоскопічного дослідження від 11.08.2023 р.; копія рентгенографії №1834, №1835 від 11.08.2023 р.; копія дослідження слуху від 11.08.2023 р.; копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3248 від 15.08.2023 р.; копія довідки ВЛК № 9588 від 15.08.2023 р.; копія МРА артерій головного мозку та МРТ головного мозку від 23.08.2023 р.; копія МРТ шийного, грудного та поперекового відділів хребта від 24.08.2023 р.; копія доплерографії екстракраніальних і інтракраніальних судин від судин від 05.09.2023.
Листом від 02.02.2024 №1854/888 20 Регіональна військово-лікарська комісія повідомила позивача про розгляд його заяви щодо рішення військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_2 про ступінь придатності до військової служби згідно довідки від 06.10.2023 №2285 та наданих копій медичних документів та вказано, що за встановленими діагнозами постанову ВЛК військової частини НОМЕР_2 згідно довідки ВЛК від 06.11.2024 №2285 прийнято вірно, згідно наданих копій медичних документів захворювань, які відповідно до вимог Положення зумовлюють обмежену придатність до військової служби та непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, не вбачається, підстав для проведення повторного медичного огляду ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби немає.
Відповідачем-2 у листі від 02.02.2024 №1854/888 також роз`яснено, що у разі незгоди з прийнятим за заявою рішенням, право звернутися відповідно до чинного законодавства до Центральної військово-лікарської комісії ( АДРЕСА_2 ), а у випадку погіршення стану здоров`я, звертатись встановленим порядком до командування військової частини з метою направлення на лікування у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо нездійснення в установленому порядку розгляду його заяви від 22.12.2023 про перегляд постанови (довідки) ВЛК № 2285 від 06.10.2023, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.
Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).
Статтею 1 Закону №2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Турбота про збереження та зміцнення здоров`я військовослужбовців - обов`язок командирів (начальників). На них покладається забезпечення вимог безпеки при проведенні навчань, інших заходів бойової підготовки, під час експлуатації озброєння і військової техніки, проведення робіт та виконання інших обов`язків військової служби (абзац 2 частини перша статті 11 Закону №2011-XII).
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 12.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ в редакції на час спірних відносин).
Згідно частини першої статті 1 Закону № 2232-XI захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частина друга статті 1 цього Закону).
За змістом частини третьої статті 1 Закону № 2232-XI військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частин першої, третьої та шостої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
За змістом статті 3 цього Закону правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
За змістом абзацу 13 частини першої статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Згідно з частиною 5 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції на час спірних відносин) призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин.
Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Відповідно до частини десятої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402 в редакції на час спірних відносин).
Відповідно до пункту 1.1. глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
У розумінні пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;
установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Відповідно до пункту 1.1. глави 1 розділу ІІ Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності: до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); військовослужбовців до військової служби; військовослужбовців до військової служби за військовою спеціальністю; військовослужбовців до служби в Десантно-штурмових військах, плаваючому складі, морській піхоті; кандидатів на навчання у ВВНЗ, ліцеїстів; кандидатів до військової служби за контрактом; кандидатів до участі у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки (далі - МО) та у складі національного персоналу; військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, працівників Збройних Сил України для роботи з ДІВ, КРП, джерелами ЕМП, ЛВ та мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; військовослужбовців та працівників Збройних Сил України до служби (роботи) у спеціальних спорудах, працівників допоміжного флоту ВМС Збройних Сил України;
а також з метою визначення: можливості проходження військової служби військовослужбовцями та проживання членів їх сімей за кордоном; необхідності в тривалому спеціалізованому лікуванні, медичному спостереженні або в навчанні (вихованні) у спеціалізованих навчальних закладах членів сімей військовослужбовців, транспортабельності їх за станом здоров`я; потреби у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва); потреби у тривалому лікуванні.
Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 визначено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Згідно із пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.
Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та закладах охорони здоров`я (установах).
Адміністративно-територіальні зони відповідальності штатних ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи визначаються наказом Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
За змістом підпунктів 2.3.1 та 2.3.2 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України. Усі штатні ВЛК Збройних Сил України безпосередньо підпорядковуються начальнику ЦВЛК.
Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також:
розроблення та участь у розробленні проектів нормативно-правових актів, посібників, методичних рекомендацій з питань військово-лікарської експертизи;
розроблення спільно з головними медичними спеціалістами Міністерства оборони України та МОЗ України медичних показань для військово-професійного призначення призовників до видів Збройних Сил України, родів військ та за військовими спеціальностями;
розроблення спільно з головними медичними спеціалістами Міністерства оборони України науково обґрунтованих вимог до стану здоров`я військовослужбовців з метою максимального збереження їх на військовій службі, запобігання необґрунтованого їх звільнення із Збройних Сил України за станом здоров`я;
перевірка якості лікувально-профілактичної роботи у цілях військово-лікарської експертизи серед військовослужбовців у військових частинах і закладах охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України;
організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти);
розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи;
аналіз та узагальнення результатів і досвіду роботи підпорядкованих ВЛК;
проведення спільно з головними (провідними) медичними спеціалістами та іншими лікарями-спеціалістами аналізу й оцінки результатів медичного огляду військовослужбовців та інших контингентів, розробка пропозицій для покращення військово-лікарської експертизи;
організація та керівництво науковою роботою з питань військово-лікарської експертизи у підпорядкованих ВЛК;
підготовка та вдосконалення кадрів для ВЛК;
прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України;
проведення спільно з МОЗ України аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, медичного огляду призовників та розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи.
Згідно із підпунктом 2.3.4. пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 ЦВЛК має право: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах; перевіряти організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у закладах охорони здоров`я (установах), медичних підрозділах військових частин та ВВНЗ у цілях військово-лікарської експертизи; витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме: виписки (витяги) з матеріалів службового (спеціального) розслідування, матеріалів дізнання, досудового розслідування, а також витяги з наказів, актів; особові та пенсійні справи, медичні документи (у разі витребовування оригіналів зазначених документів вони повертаються за належністю після складання протоколу); архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови (у разі надання копій зазначених вище документів копії підшиваються до складеного протоколу та передаються до архіву зі строком зберігання 50 років); залучати головних медичних фахівців Збройних Сил України, лікарів-спеціалістів Національного військово-медичного клінічного центру та інших закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи; перевіряти у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП) і закладах охорони здоров`я (установах) організацію, стан та результати лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів; направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників; запитувати від закладів охорони здоров`я (установ), військових частин, ТЦК та СП і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи; надавати до Генерального штабу Збройних Сил України, командуванням видів, Сил підтримки Збройних Сил України, керівникам органів місцевої адміністрації результати лікувально-оздоровчої роботи, проведеної серед допризовників та призовників, медичного огляду військовослужбовців, членів їх сімей, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів та іншого контингенту; розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України; надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК).
За змістом підпункту 2.4.4 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення №402 на ВЛК регіону покладаються:
організація військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності;
контроль за організацією та проведенням медичного огляду осіб, визначених у пункті 1.2 розділу I Положення, поповнення, що прибуває для комплектування Збройних Сил України, з метою правильного розподілу його за родами військ, військовими частинами (кораблями), підрозділами та військовими спеціальностями, а також кандидатів на навчання за військовими спеціальностями з урахуванням стану здоров`я та фізичного розвитку;
розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи;
аналіз та узагальнення результатів і досвіду роботи підпорядкованих ВЛК;
проведення спільно з головними (провідними) медичними спеціалістами та іншими лікарями - спеціалістами аналізу та оцінки результатів медичного огляду військовослужбовців та інших контингентів, розробка пропозицій для покращення військово-лікарської експертизи;
організація та керівництво науковою роботою з питань військово-лікарської експертизи у підпорядкованих ВЛК;
підготовка та вдосконалення кадрів для ВЛК;
розробка та подання до ЦВЛК пропозицій з уточнення, доповнення та внесення змін до нормативно-правових актів з питань військово-лікарської експертизи;
контроль за організацією та проведенням лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, обстеженням та медичним оглядом призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів, надання методичної та практичної допомоги органам та закладам охорони здоров`я України та ТЦК та СП у цій роботі;
проведення спільно з департаментами охорони здоров`я обласних (Київської міської) державних адміністрацій і ТЦК та СП аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, обстеження та медичного огляду допризовників, призовників, громадян, які вступають у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів, розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи;
контроль за організацією та станом лікарсько-льотної експертизи в учбових та спортивних авіаційних закладах Товариства сприянні обороні України (далі - ТСО України), які знаходяться в межах регіону.
Відповідно до підпункту 2.4.5. пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення №402 ВЛК регіону має право:
оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення;
перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК та давати їм роз`яснення з питань військово-лікарської експертизи;
перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах;
приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК;
перевіряти організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у закладах охорони здоров`я (установах), медичних підрозділах військових частин та ВВНЗ у цілях військово-лікарської експертизи;
направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників;
витребовувати особові та пенсійні справи, медичні документи, матеріали службового (спеціального) розслідування, дізнання, досудового розслідування, характеристики, архівні довідки, витяги з наказів, актів, протоколів та інші документи, необхідні для прийняття постанови;
залучати для вирішення питань військово-лікарської експертизи головних (провідних) медичних спеціалістів та інших лікарів-спеціалістів, за необхідності - інших спеціалістів, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець;
приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК);
перевіряти у ТЦК та СП, закладах охорони здоров`я (установах) Автономної Республіки Крим (далі - АР Крим), областей, міста Києва, на території регіону організацію та стан лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів, результати перевірок доповідати начальнику ЦВЛК та керівникам органів місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування.
Згідно із підпунктом 2.4.6 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення №402 рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (підпункт 2.4.10. пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення №402).

Відповідно до підпункту 2.5.1. пункту 2.5 глави 2 розділу І Положення №402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК Десантно-штурмових військ; ВЛК ТЦК та СП; ВЛК розвідувального органу Міністерства оборони України; ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.

Відповідно до підпункту 2.4.2 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення №402 ВЛК регіону з питань військово-лікарської експертизи підпорядковуються усі позаштатні ВЛК регіону.

Главою 3 розділу І Положення №402 визначено порядок подання та розгляду звернень штатними ВЛК.

Так, відповідно до пунктів 3.1, 3.2. глави 3 розділу І Положення №402 вимоги до звернення військовослужбовців та інших осіб, указаних у пункті 1.2 глави 1 розділу I цього Положення, їх права, порядок та строки розгляду пропозицій, заяв та скарг, а також обов`язки штатних ВЛК щодо розгляду звернень регулюються Законом України «Про звернення громадян», Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року № 735, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 року за № 94/29962.

Скарги до штатних ВЛК подаються в строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».

За змістом пункту 3.3. глави 3 розділу I Положення №402 скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення». Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.

Суд зазначає, що у розумінні пункту 2.2. глави 2 розділу I Положення №402 Центральна військово-лікарська комісія та 20 Регіональна військово-лікарська комісія (ВЛК регіону) є штатними ВЛК. Адміністративно-територіальною зоною відповідальності 20 Регіональної військово-лікарської комісії якої є Донецька, Луганська, Дніпропетровська, Запорізька області, де у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах організовуються позаштатні постійно діючі ВЛК (ЛКК), якій з питань військово-лікарської експертизи підпорядковуються усі позаштатні ВЛК регіону, у тому числі ВЛК Військової частини НОМЕР_2 .

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 06.10.2023 за наслідками медичного огляду солдата ОСОБА_1 військово-лікарською комісією Військової частини НОМЕР_2 прийнято постанову у формі довідки №2285 від 06.10.2023, не погодження з висновками якої стало підставою для звернення позивача до Центральної військово-лікарської комісії із заявою від 22.12.2023 про перегляд постанови (довідки) ВЛК №2285 від 06.10.2023.

Листом від 29.12.2023 №598/17338 Центральною військово-лікарською комісією вказану заяву разом зі всіма долученими до неї документами направлено для розгляду та надання відповіді заявнику за належністю до 20 Регіональної військово-лікарської комісії.

Лист від 29.12.2023 №598/17338 Центральної військово-лікарської комісії разом із заявою від 22.12.2023 про перегляд постанови (довідки) ВЛК №2285 від 06.10.2023 та долученими копіями медичних документів надійшов до 20 Регіональної військово-лікарської комісії 11.01.2024 та за наслідками її розгляду рішенням регіональної ВЛК, якою у спірних правовідносинах є відповідач-2, оформленого листом від 02.02.2024 №1854/888, висновки ВЛК Військової частини НОМЕР_2 , що викладені у довідці від 06.10.2023 №2285, визнані вірними, підстави для організації повторного медичного огляду ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби відсутніми.

Обґрунтовуючи протиправну бездіяльність відповідачів у спірних правовідносинах, позивач у позові вказує, що листи від 29.12.2023 №598/17338 та від 02.02.2024 №1854/888 не є рішеннями суб`єкта владних повноважень, відповідачами не прийнято жодних постанов, а відтак не розглянуто його заяву належним чином, не перевірено роботу підпорядкованої ВЛК, не направлено його на контрольне обстеження та медичний огляду, не переглянуто постанову ВЛК від 06.10.2023 №2285.

Однак, такі доводи позивача не знайшли свого підтвердження, є необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного.

Суд звертає увагу, що за змістом пункту 3.3 глави 3 розділу I Положення №402 скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».

Відповідно до додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16.11.2016 № 608 адміністративно-територіальна зона відповідальності Центральної військово-лікарської комісії з питань військово-лікарської експертизи - місто Київ, Київська область, Військові гарнізони: Деснянський.

Водночас, заява позивача від 22.12.2023 про перегляд постанови (довідки) позаштатної ВЛК від 06.10.2023 №2285, хоча і адресована Центральній військово-лікарській комісії як до штатної ВЛК, однак подана позивачем без урахування адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України, тому цілком правомірно направлена відповідачем-1 за належністю до відповідної регіональної ВЛК.

Щодо доводів позивача про те, що відповідачем-1 не виконано обов`язку щодо його огляду як військовослужбовця, щодо перевірки підпорядкованої ВЛК, щодо направлення на повторний медичний огляд, щодо прийняття обов`язкової постанови, суд зазначає, що підпунктом 2.3.4. пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 чітко визначено, що ЦВЛК має право оглядати військовослужбовців, перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи, направляти військовослужбовців у заклади охорони здоров`я у системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження та медичний огляд, а також має право розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК, надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК).

Обов`язок щодо прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності визначений за ЦВЛК щодо осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.

При цьому, матеріалами справи підтверджено отримання позивачем листа відповідач-1 від 29.12.2023 №598/17338 11.01.2024, про що самостійно зазначено у позові.

З таких обставин, доводи позивача про те, що його заяву від 22.12.2023 не розглянуто відповідачем-1, не повідомлено про результати її опрацювання та не прийнято за наслідками розгляду жодних рішень не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

Не знайшли свого підтвердження і доводи позивача щодо бездіяльності відповідача-2 у спірних правовідносинах.

Суд звертає увагу, що за змістом підпункту 2.4.4 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення №402 на ВЛК регіону покладаються обов`язки щодо організації військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності, а також розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.

При цьому, рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.

Як встановлено з матеріалів справи, за наслідками розгляду надісланої ЦВЛК заяви позивача від 22.12.2023 та наданих копій медичних документів рішенням відповідача-2, оформленого листом від 02.02.2024 №1854/888, висновки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_2 , що викладені у постанові (довідці) від 06.10.2023 №2285, є визнано вірними, згідно із наданих копій медичних документів захворювань, які відповідно до вимог Положення зумовлюють обмежену придатність до військової служби та непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, не встановлено, підстави для організації повторного медичного огляду ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби відсутніми.

При цьому, матеріалами справи підтверджено отримання позивачем листа відповідача-2 від 02.02.2024 №1854/888 - 08.02.2024, про що самостійно зазначено у позові.

З таких обставин, доводи позивача про те, що його заяву не розглянуто відповідачем-2, не повідомлено про результати її опрацювання та не прийнято за наслідками розгляду жодних рішень не знайшли свого підтвердження та також спростовуються матеріалами справи.

Доводи позивача про те, що за результатами опрацювання його заяви не було прийнято постанови, не прийнятні, оскільки ВЛК регіону може приймати постанови згідно з Положенням №402, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК.

Спеціальними законодавчими нормами, що регламентують організацію та порядок проведення військово-лікарської експертизи, передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються ВЛК (штатні та позаштатні), які приймають постанови (свідоцтва про хворобу, довідки військово-лікарської комісії, протоколи засідання штатної військово-лікарської комісії) та які є обов`язковими до виконання.

Водночас, у спірному випадку відповідачем не проводився медичний огляд позивача, а відбувся розгляд його заяви про перегляд постанови позаштатної ВЛК, що не є тотожним.

При цьому, як вже зазначалось судом, порядок подання та розгляду звернень штатними ВЛК регламентований главою 3 розділу І Положення №402.

Відповідно до пункту 3.4 глави 3 розділу І Положення №402, у разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на повторний (контрольний) медичний огляд.

Отже, Положенням №402 чітко визначено, що у разі визнання скарги щодо перегляду (скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК або переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на повторний (контрольний) медичний огляд.

Водночас, у спірному випадку висновки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_2 , викладені у постанові (довідці) від 06.10.2023 №2285, визнані відповідачем-2 вірними, що засвідчує необґрунтованість заяви від 22.12.2023.

За таких обставин, доводи позивача щодо не прийняття за результатами розгляду його заяви постанови необґрунтовані та безпідставні.

З приводу зауважень позивача про те, що висновки ВЛК регіону, викладені у листі від 02.02.2024 №1854/888 необґрунтовані, оскільки прийняті без належного медичного огляду, без врахування всіх медичних документів, без застосування методу індивідуальної оцінки придатності до військової служби, суд зауважує, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі №806/526/16, який підлягає застосуванню в силу положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Згідно з висновками Верховного Суду, наведених у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

При цьому, порушень законодавства з частині дотримання процедури прийняття рішень з боку відповідачів, які стверджує позивач, судом не встановлено, а матеріали справи не містять.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих норм та встановлених обставин, суд не вбачає порушення прав позивача оскаржуваними діями та бездіяльністю відповідача, на захист яких надано цей позов, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Позовні вимоги про зобов`язання вчинити певні дії не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено.

При прийнятті рішення суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Натомість в даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов не обґрунтований та задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Правові підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (), 20 регіональної військово-лікарської комісії (код ЄДРПОУ 2663776) про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова