Справа № 500/4764/24
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/4764/24

30 серпня 2024 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №40 від 26.06.2024 про відмову у призначенні пенсії,

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 для обчислення стажу для призначення пенсії за віком до страхового стажу трудову діяльність з 01.03.1997 по 30.09.1999 у селянській спілці "Каменяр".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24 листопада 2023 року позивачу виповнилося 62 роки.

07 червня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №40 від 26.06.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки страховий стаж складає 18 років 06 місяців 01 день при необхідному - не менше 21 року.

До страхового стажу не зараховано період роботи з 01.03.1997 по 30.09.1999, оскільки в архівній довідці від 13.12.2022 №09/01-958 не зазначено накази, розпорядження тощо на зарахування/звільнення з роботи, а у довідці про заробітну плату від 25.09.2023 №09/01-587 "по батькові" зазначено частково.

Позивач вважає вказане рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №40 від 26.06.2024 про відмову впризначенні пенсії протиправним, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 02.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

21.08.2024 від відповідача поступив до суду відзив на позов, в якому просить Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В заперечення зазначає, що позивач 18.06.2024 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, яка за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Рішенням Головного управління від 26.06.2024 відмовлено в призначенні пенсії в зв`язку з недостатністю страхового стажу.

Страховий стаж позивача становить 18 років 6 місяців 1 день.

До страхового стажу не зараховано період роботи 01.03.1997 по 30.09.1999 у селянській спілці "Каменяр", оскільки даний період роботи не внесений до трудової книжки. В наданій архівній довідці від 13.12.2022 №09/01-958 не зазначено накази, розпорядження, тощо на зарахування (звільнення) з роботи.

Зауважує, що відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 01.01.2024 по 31.12.2024 - не менше 31 року.

Звертає увагу, що на момент звернення до територіального органу Пенсійного фонду України позивачу виповнилось 62 роки. При наявності врахованого Пенсійним фондом страхового стажу 18 років 6 місяців 1 день та враховуючи спірний період роботи (2 роки 6 місяців 29 днів) страховий стаж становитиме 21 рік 1 місяць, що недостатньо для призначення пенсії за віком при досягненні 62 років.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд дійшов наступних висновків.

Як слідує з матеріалів справи 18.06.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнувши 62-річного віку, звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, рішенням якого №40 від 26.06.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Зі змісту вказаного рішення видно, що згідно з наданими документами страховий стаж становить 18 років 6 місяців і день.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, згідно із записами трудових книжок колгоспника (серії НОМЕР_1 від 15.04.1987 та серії НОМЕР_2 від 23.11.1996) до страхового стажу враховано всі періоди роботи, з врахуванням даних, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5).

До страхового стажу не зараховано період роботи, який не внесений до трудової книжки, у спілці селян "Каменяр" (1997-1999 роки) за фактичне відпрацьований час, згідно архівної довідки від 13.12.2022 №09/01-958, оскільки не зазначено накази, розпорядження, тощо на зарахування/звільнення з роботи.

Крім того, не враховано вище зазначений період, згідно довідки про заробітну плату від 25.09.2023 №09/01-587, оскільки "по батькові" зазначено частково. Одночасно, актом зустрічної перевірки від 14.11.2023 №1900-1103-1/5605, підтверджено, що в первинних документах частково зазначено "по батькові".

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача, яка полягає у незарахуванні до страхового стажу спірного періоду, позивач звернулася до суду із відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Згідно з абзацами 2-13 частини першої статті 26 Закону №1058-ІV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу : з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; зі січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

За положеннями частини другої статті 26 Закону №1058-ІV страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року (частина третя статті 26 Закону №1058-ІV).

При зверненні до органів Пенсійного фонду України 18.06.2024 ОСОБА_1 мала вік 62 роки.

Однак при зверненні 18.06.2024 із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за наданими до заяви документами про стаж страховий стаж позивача склав 18 років 6 місяців 1 день, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Відповідно рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №40 від 26.06.2024 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком за відсутності необхідного страхового стажу.

Зокрема, до страхового стажу не зараховано період роботи, який не внесений до трудової книжки, у спілці селян "Каменяр" (1997-1999 роки) за фактичне відпрацьований час, згідно архівної довідки від 13.12.2022 №09/01-958, оскільки не зазначено накази, розпорядження, тощо на зарахування/звільнення з роботи.

Крім того, не враховано вище зазначений період, згідно довідки про заробітну плату від 25.09.2023 №09/01-587, оскільки "по батькові" зазначено частково.

За положеннями статті 8 Закону №1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.

Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктами 17-18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Як слідує з матеріалів справи спірний період роботи у спілці селян "Каменяр" (1997-1999 роки) не внесений до трудової книжки позивача та підтверджується довідками.

Так згідно довідки від 13.12.2022 №09/01-958 ОСОБА_1 перебувала членом селянської спілки "Каменяр" с. Киданці з березня 1997 року по вересень 1999 року. Довідка видана на підставі таких документів: Книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника №11 ст. 156, книги обліку розрахунків по оплаті праці за 1997-1999 роки. Додаток: Відомості про кількість вироблених трудоднів (людино-днів), трудову участь в колгоспному виробництві - на 1 арк.

Проте вказана довідка не врахована відповідачем, оскільки не зазначено накази, розпорядження, тощо на зарахування/звільнення з роботи.

Крім того, не враховано вище зазначений період, згідно довідки про заробітну плату від 25.09.2023 №09/01-587, оскільки "по батькові" зазначено частково. Одночасно, актом зустрічної перевірки від 14.11.2023 №1900-1103-1/5605, підтверджено, що в первинних документах частково зазначено "по батькові".

Відповідно до архівної довідки про трудовий стаж від 25.09.2023 №09/01-587 в документах архівного фонду "Киданецька сільська рада" (селянська спілка "Каменяр") у книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1997-1999 роки є відомості, що заробітна плата ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 . - так у документах за 1997 рік, Середницька Фран.- так у документах за 1998 рік, ОСОБА_2 - так у документах за 1999 рік), у документах - працювала в адмінперсоналі (посада не зазначена), становила: березень 1997 - 40,00, квітень 1997 - 40,00, травень 1997 - 40,00, червень 1997 - 60,00, липень 1997 - 60,00, серпень 1997 - 99,60, вересень 1997 - 4,72, жовтень 1997 - 60,00, листопад 1997 - 60,00, грудень 1997 - 60,00,

січень 1998 - 60,00, лютий 1998 - 60,00, березень 1998 - 82,74, квітень 1998 - 90,00, травень 1998 - 90,00, червень 1998 - 101,54, липень 1998 - 90,00, серпень 1998 - 60,00, вересень 1998 - 11,00, жовтень 1998 - 90,00, листопад 1998 - 90,00, грудень 1998 - 90,00,

січень 1999 - 90,00, лютий 1999 - 90,00, березень 1999 - 260,08, липень 1999 - 19,88, серпень 1999 - 25,56, вересень 1999 - 31,24.

Довідка видана на підставі: Книги обліку розрахунків по оплаті праці за 1997 рік №1 селянської спілки "Каменяр" с. Киданці. ст.ст. 26-37 № 50;

Книги обліку розрахунків по оплаті праці за 1998 рік №1 селянської спілки "Каменяр" с. Киданці. ст.ст. 14-25 №41.

Відповідно до відомостей про кількість вироблених трудоднів, трудову участь в колгоспному виробництві заробітна плата ОСОБА_1 становила за 1997 рік 524,32 грн при вироблених трудо/виходо/днів (людино-годи) 234; за 1998 рік - 915,28 грн при вироблених трудо/виходо/днів (людино-годи) 290; за 1999 рік - 516,76 грн при вироблених трудо/виходо/днів (людино-годи) 150.

Таким чином, за встановлених обставин суд доходить висновку, що спірний період роботи з 01.03.1997 по 30.09.1999 в селянській спілці "Каменяр" підтверджений вищевказаними довідками та має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Крім того, суд вважає надмірним формалізмом не зарахування спірного періоду до загального страхового стажу позивача, з тих підстав, що в первинних документах частково зазначено "по батькові".

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 25.04.2019 в справі № 593/283/17 та від 30.09.2019 в справі №638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що відповідач обрав упереджений підхід при наданні оцінки наданим довідкам про страховий стаж позивача та протиправно відмовив у зарахуванні позивачу страхового стажу роботи спірного періоду роботи.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що спірний періоди трудової діяльності з 01.03.1997 по 30.09.1999 в селянській спілці "Каменяр" підтверджений належними та допустимими доказами, а тому його слід зарахувати до страхового стажу позивача.

Відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №40 від 26.06.2024 про відмову в призначенні пенсії в частині не зарахування до страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 у спілці селян "Каменяр" (1997-1999 роки) є протиправним та підлягає скасуванню.

Також з метою захисту пенсійних прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу трудову діяльність з 01.03.1997 по 30.09.1999 у селянській спілці "Каменяр".

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

При цьому суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява №387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом", тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у повному обсязі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії №40 від 26.06.2024 в частині не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи у спілці селян "Каменяр" (1997-1999 роки).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу трудову діяльність з 01.03.1997 по 30.09.1999 у селянській спілці "Каменяр".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено і підписано 30 серпня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.