Справа № 202/9407/24
Суддя: Дребот І. Я.
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/9407/24
Провадження № 2-а/202/94/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Дребот І.Я.,

за участю секретаря судового засідання Владимирова О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Анищенка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 1002 від 18.07.2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, що підписана його представником адвокатом Анищенком А.О., повноваження якого підтверджуються договором про надання правничої допомоги від 27 травня 2024 року, до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 , в якому , враховуючи усну заяву про уточнення позовних вимог, просив скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1002 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 18.07.2024 стосовно ОСОБА_1 і закрити справу про адміністративне правопорушення. В обґрунтування вимог зазначає, що цією постановою відповідачем на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КпАП України за те, що останній проживаючи за адресою, що входить до території обслуговування ІНФОРМАЦІЯ_3 , досягнувши 25-річного віку не встав на облік військовозобов?язаних, нехтував здійсненням повідомлень РТЦК про зміну персональних даних, зазначених у ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов?язаних та резервістів», а саме даних про освіту, сімейний стан та ін., у встановлений строк, а також нехтував здійсненням звіряння власних персональних даних з обліковими даними РТЦК та СП не рідше 1 разу на 5 років, чим порушив п.п. 1,8,10 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, встановлених Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022, та вимоги ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу». Приймаючи до уваги, що 24.02.2022 року у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради Національної Безпеки і Оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного часу», Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 та Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, дію яких продовжено відповідними Указами Президента України, які діють на теперішній час, військовозобов?язаний ОСОБА_1 , порушив правила військового обліку в особливий період. Дійсною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністратвиний штраф в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Вважає вказане рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав. 19 травня 2024 року набув чинності Закон України №3696-ІХ «Про внесення змін до КпАП України щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким статтю КпАП України було доповнено частиною третьою, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Отже, до 19 травня 2024 року норми частини 3 статті 210 КпАП України не існувало, а отже і відповідальність за нею за дії до 19 травня 2024 року також наступати не може. Окрім того позивач зазначив, що незважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі є поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речові докази, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у вищезазначеній постанові не зазначено будь-яких доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не наведено оцінки доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов?язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об?єктивного з?ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, зокрема не надано доказів, що позивач після зміни місця проживання не встав на військовий облік у відповідному центрі комплектування та соціальної підтримки. Відповідно до норм чинного законодавства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб?єкта владних повноважень обов?язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведених вище обставин, позивач вважає, що в ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутні будь-які докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КпАП України.

Ухвалою судді від 01 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Анищенко А.О. у судовому засіданні підтримали позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзиву на позов не подав.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 18 липня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було винесено постанову № 1002 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень.

У вказаній постанові зазначається: «Під час розгляду протоколу від 18.07.2024 року № 1002, за сукупністю матеріалів встановлено, що 18.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 прибув громадянин ОСОБА_1 , де в ході перевірки встановлено, що останній проживаючи за адресою, що входить до території обслуговування ІНФОРМАЦІЯ_3 , досягнувши 25-річного віку не встав на облік військовозобов?язаних, нехтував здійсненням повідомлень РТЦК про зміну персональних даних, зазначених у ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов?язаних та резервістів», а саме даних про освіту, сімейний стан та ін., у встановлений строк, а також нехтував здійсненням звіряння власних персональних даних з обліковими даними РТЦК та СП не рідше 1 разу на 5 років, чим порушив п.п. 1,8,10 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, встановлених Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022, та вимоги ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу». Приймаючи до уваги, що 24.02.2022 року у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради Національної Безпеки і Оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного часу», Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 та Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, дію яких продовжено відповідними Указами Президента України, які діють на теперішній час, військовозобов?язаний ОСОБА_1 , порушив правила військового обліку в особливий період. Під час розгляду справи, обставин що пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника не встановлено.

Даною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністратвиний штраф в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп.».

Частиною 3 ст. 210 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В абз. 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зазначається, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі.

Підпунктами 8, 10 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, порушення яких ставиться у вину позивачу, встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;) звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.

Статтю 210 КпАП України доповнено Законом №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який набрав чинності 19 травня 2024 року.

До 19 травня 2024 року ч. 3 ст. 210 КпАП України, як правильно зазначає представник позивача, не існувало, а тому за вчинення (не вчинення) відповідних дій до цієї дати особа не може нести відповідальність за ч. 3 ст. 210 КпАП України.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення за період з досягнення ним 25 річного віку, а саме з 30.11.2006 року (день народження позивача і досягнення ним 25 річного віку) по 18 липня 2024 року.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Як вбачається з ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 6 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Частинами 3, 4 ст. 79 КАС України встановлено, що відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідач, начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , як суб`єкт владних повноважень, дії якого оскаржуються, повідомлявся про час дату, та місце розгляду справи і йому надсилалася копія позовної заяви з доданими до неї документами, копія ухвали про відкриття провадження, що підтверджується матеріалами справи. Однак, відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, вчинення позивачем вищезазначеного адміністративного правопорушення та не повідомив причин неможливості їх подання.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Окрім того, відповідачем Начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , який є суб`єктом владних повноважень, відзиву на позов не було подано та не повідомлено про поважність причин його не подання, а тому суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 159 КАС України та за відсутності доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного позивачем рішення, кваліфікує зазначене як визнання відповідачем позову.

Суду не надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке на останнього було накладено адміністративне стягнення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпАП України та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень належить скасувати, і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 159, 242-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 1002 від 18.07.2024 року - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1002 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 18.07.2024 року відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі.

Апеляційна скарги на судове рішення відповідно до ст. 286 КАС України може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Повний текст рішення складено 02.09.2024 року

Суддя І. Я. Дребот