Справа № 400/5297/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/5297/24

Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М. Дата і місце ухвалення: 04.07.2024р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), треті особи Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Максімова Олена Олександрівна, про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови від 10.08.2023р. ВП НОМЕР_2 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №400/1356/20, виданого 15.03.2021р. Миколаївським окружним адміністративним судом, про зобов`язання ГУ ПФУ у Миколаївській області здійснити з 13.12.2019р. перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_2 на підставі довідки прокуратури Миколаївської області від 26.02.2020р. №18-77вих.-20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.06.2024р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали для усунення недоліків шляхом надання до суду:

- позовної заяви з зазначенням повних даних щодо позивача: прізвище, ім`я та по батькові, місце проживання чи перебування, реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;

- доказів того, що позивачка є спадкоємцем на пенсійні виплати ОСОБА_2 ;

- заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням обґрунтування поважності причин пропуску такого строку та доказів на підтвердження поважності таких причин;

- доказів сплати судового збору.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.07.2024р. позовну заяву повернуто позивачу на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України - у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху.

При постановленні вказаної ухвали суд виходив з того, що позивач не надала доказів того, що вона є спадкоємцем на пенсійні виплати ОСОБА_2 чи звернення до ГУ ПФУ в Миколаївській області.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 04.07.2024р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що на виконання вимог ухвали від 10.06.2024р. вона надала до суду свідоцтво про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , довідку приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Савченка І. від 04.06.2024р. про те, що ОСОБА_1 є спадкоємницею після смерті ОСОБА_2 та крім неї спадщину ніхто не приймав. Повертаючи ухвалою від 04.07.2024р. позовну заяву судом не конкретизовано який саме документ мала надати позивач в підтвердження того, що вона є спадкоємцем на пенсійні виплати померлого чоловіка ОСОБА_2 .

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Статтями 160, 161 КАС України визначено вимоги до позовної заяви та документів, що до неї подаються, а наслідки недотримання таких вимог передбачено статтею 169 КАС України.

Так, частинами 1, 2 статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повертаючи спірною ухвалою від 04.07.2024р. позовну заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, яку було залишено без руху ухвалою від 10.06.2024р., а саме: не надано належних доказів того, що позивач є спадкоємцем на пенсійні виплати ОСОБА_2 .

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про незаконність вказаної ухвали з огляду на наступне.

Так, згідно зі статтями 1218, 1219 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Статтею 1227 Цивільного кодексу України, в свою чергу, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , в підтвердження того, що вона є спадкоємницею ОСОБА_2 , надала суду довідку приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Савченка І. від 04.06.2024р. В підтвердження того, що вона є членом сім`ї померлого ОСОБА_2 (дружиною) позивач надала до суду свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 26.07.2006р.

Надані позивачем матеріали суд не прийняв до уваги та дійшов висновку про невиконання позивачем вимог ухвали від 10.06.2024р. про залишення позовної заяви без руху в частині надання доказів того, що позивачка є спадкоємцем на пенсійні виплати ОСОБА_2 .

При цьому, ані в ухвалі від 10.06.2024р. про залишення позовної заяви без руху, а ні в ухвалі від 04.07.2024р. про повернення позовної заяви судом не конкретизовано який саме документ має надати ОСОБА_1 з тим, аби її позовну заяву було прийнято судом до розгляду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995р. у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

В рішенні від 12.01.2000р. у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28.10.1998р. у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що стало порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції.

Суд ураховує, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, установлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду, як елемент права на справедливий суд, згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надто формально підійшов до вирішення питання щодо прийняття до розгляду позовної заяви, помилково повернув позовну заяву позивачу, позбавивши її, таким чином, права на судовий захист.

Суд першої інстанції, при існуванні сумніву щодо наявності у ОСОБА_1 права на звернення з даним позовом до суду, не позбавлений, на виконання вимог ст.9 КАС України, вжити визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтею 320 КАС України передбачено право суду апеляційної інстанції за наслідками скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 02 вересня 2024 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук