Справа № 320/6648/23
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2024-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6648/23 Головуючий у 1-й інстанції: Балаклицький А.І.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Маринчак Н.Є., Штульман І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Лакусти Дениса Івановича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року, ухвалене в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач/апелянт/ ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (далі - відповідач/ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 07 грудня 2022 року № 6990 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області повторно розглянути заяву, подану громадянином Російської Федерації ОСОБА_1 та за результатами розгляду видати посвідку на тимчасове проживання.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки позивачем було подано всі документи, що передбаченні чинним законодавством, які містять правдиві відомості щодо його місця проживання та перебування.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Лакуста Д.І. просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зазначив, що серед підстав, внаслідок яких територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, окреслених підпунктом 9 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 322 від 25 квітня 2018 року (далі - Порядок № 322), відсутнє зобов`язання особи проживати за адресою, повідомленою в заяві-анкеті про видачу посвідки на тимчасове проживання, і вказане не може тлумачитися як подання неправдивих відомостей. Обрання будь-якого місця проживання не впливає на право отримання посвідки на тимчасове проживання при наявності підстав, передбачених статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а тому зазначення іншого місця проживання не впливає на можливість отримання ним посвідки, відповідно не може тлумачитись як подання неправдивих відомостей. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення норм чинного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області заперечило проти вимог апеляційної скарги та підтримало рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року з підстав його прийняття за результатом повного та всебічного дослідження матеріалів справи та з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Зазначило, що перевіркою працівниками Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісїї ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області встановлено факт подання позивачем завідомо неправдивих відомостей при звернені за оформленням/обміном посвідки на тимчасове проживання, які стали підставою для відмови в оформленні та видачі посвідки на тимчасове проживання в Україні відповідно до підпункту 9 пункту 61 Порядку № 322.

В поданій відповіді на відзив представник позивача підтримав аргументи та доводи, викладені в апеляційній сказі, просив її вимоги задовольнити, а рішення першої інстанції скасувати, оскільки воно прийняте з порушенням норм матеріального права та без встановлення всіх обставин справи.

Апеляційний розгляд справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що ОСОБА_1 , 11 липня 1988 року, є громадянином Російської Федерації, що підтверджується паспортом № НОМЕР_1 .

Між ОСОБА_1 та громадянкою України ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва НОМЕР_2 від 04 червня 2016 року укладено шлюб.

19 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області за оформленням посвідки на тимчасове проживання в Україні на підставі возз`єднання сім`ї з громадянкою України (на підставі шлюбу).

ІНФОРМАЦІЯ_1 опрацьовано лист Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про проведення перевірки інформації, зазначеної в заяві-анкеті № 105131486 від 19 листопада 2022 року громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , який звернувся за оформленням посвідки на тимчасове проживання на підставі частини п`ятнадцятої статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (возз`єднання сім`ї з громадянином України на підставі шлюбу).

З матеріалів перевірки вбачається, що Головним спеціалістом відділу супроводу Степаном Гулящим та головними спеціалістами відділу протидії нелегальної міграції Володимиром Безатосним та Дмитром Літюхом Управління проведено виїзну перевірку адреси проживання позивача зазначеного, в заяві-анкеті, а саме: АДРЕСА_1 .

За результатами перевірки встановлено, що за вказаною в заяві-анкеті адресою ОСОБА_1 не проживає. Оскільки двері до квартирного приміщення АДРЕСА_1 ніхто не відчинив, працівниками Управління надано фото ОСОБА_1 мешканцю квартири АДРЕСА_3 , на що останній повідомив, що він в квартирі АДРЕСА_1 не проживає.

За інформацією, наданою Департаментом з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації, зазначена позивачем в заяві-анкеті адреса його реєстрації, а саме: АДРЕСА_4 , належить до адреси масової реєстрації - місця проживання осіб за однією адресою, де кількість зареєстрованих становить 410 осіб.

Рішенням ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 07 грудня 2022 року № 6990 вирішено відмовити в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання громадянину російської федерації ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Рішення про відмову в позові суд першої інстанції мотивував тим, що проведеною працівниками Управління міграційного контролю протидії нелегальній міграції та реадмісїї ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області перевіркою підтверджено факт подання позивачем завідомо неправдивих відомостей при звернені за оформленням посвідки на тимчасове проживання, а тому підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу вимог частини другої статті 2 КАС України адміністративний суд в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Отже, адміністративні суди мають з`ясувати, чи були дії відповідача здійснені в межах повноважень, відповідно до закону та з дотриманням установленої процедури, а також, чи було його рішення прийнято на законних підставах.

Частиною першою статті 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі - Закон №3773-VI) визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

У пункті 18 частини першої статті 1 Закону № 3773-VI визначено, що посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 4 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 5 Закону № 3773-VI підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною чотирнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства було укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право».

Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 322 від 25 квітня 2018 року (далі - Порядок № 322).

Пунктом 21 Порядку № 322 передбачено, що працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32, 33 і 39 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.

У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформують іноземця або особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства відмова надається у письмовій формі.

Відповідно до пункту 61 Порядку № 322 територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли: 1) іноземець або особа без громадянства мають посвідку чи посвідку на постійне проживання (крім випадків обміну посвідки), посвідчення біженця чи посвідчення особи, якій надано додатковий захист, які є дійсними на день звернення; 2) іноземець або особа без громадянства перебувають на території України з порушенням встановленого строку перебування або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду; 3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію; 4) встановлено належність особи до громадянства України; 5) за видачею посвідки звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень для її отримання; 6) іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17-19 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки; 7) отримано від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу інформацію про те, що дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, чи іноземець або особа без громадянства вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку з учиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином; 8) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований чи не відповідає встановленому зразку, чи належить іншій особі, чи строк його дії закінчився; 9) встановлено факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів; 10) виявлено факти невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення суду чи державних органів, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов`язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в`їзду в Україну; 11) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Наведене в сукупності свідчить, що контролюючий орган має право на підставі проведеної перевірки та після встановленого факту подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів відмовити в оформленні або видачі посвідки.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 було подано усі визначені Порядок № 322 документи, а адресою проживання зазначено: АДРЕСА_1 .

Рішенням ЦМУ ДМС від 07 грудня 2022 року № 16990 відмовлено ОСОБА_1 в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання на підставі підпункту 9 пункту 61 Порядку № 322, яке обґрунтоване встановленням факту відсутності позивача за вказаною ним адресою, оскільки двері до квартирного приміщення АДРЕСА_1 ніхто не відчинив, працівниками Управління надано фото ОСОБА_1 мешканцю квартири АДРЕСА_3 , на що останній повідомив, що він в квартирі АДРЕСА_1 не проживає.

Разом із тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що посадовими особами відповідача дійсно здійснювались телефонні дзвінки на номер позивача з метою встановлення його місця перебування/проживання, а також відсутні будь-які письмові пояснення особи, яка засвідчила факт не проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження вказаних в спірному рішенні обставин.

Окрім того, підставою для прийняття оскаржуваного рішення міграційним органом зазначено лише посилання на підпункт 9 пункту 61 Порядку № 322.

При цьому, з диспозиції вказаної норми вбачається, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю в оформленні (видачі) посвідки, якщо встановлено факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів.

Тобто підпункт 9 пункту 61 Порядку № 322 передбачає дві самостійні підстави для відмови у видачі посвідки.

Однак, вказавши підставою для відмови у видачі посвідки встановлення факту подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів, відповідачем не наведено в оскаржуваному рішенні конкретної підстави для прийняття спірного рішення.

Загальне посилання відповідача у рішенні на положення підпункт 9 пункту 61 Порядку № 322 не свідчить про обґрунтованість такого рішення, оскільки ставить заявника у стан правової невизначеності щодо підстав відмови у видачі посвідки на тимчасове проживання, що є неприпустимим.

Відсутність позивача за адресою місця проживання на час здійснення перевірки не створює факт подання іноземцем завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів, з урахуванням того, що така інформація зазначена в інших поданих позивачем документах та могла бути перевірена у співставленні з іншими джерелами інформації, наявними у розпорядженні підрозділу ДМС.

При цьому, зі змісту наявних в матеріалах справи документів неможливо встановити, в який саме час здійснювався виїзд перевіряючих за адресою місця проживання позивача, як і не зазначено даних мешканця, який був опитаний.

В оспореному рішенні відсутня також мотивація, в чому полягає завідомість неправдивих відомостей або підроблених документів.

Таким чином матеріали справи не містять належних доказів щодо підтвердження факту подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів.

В той же час, позивачем разом з позовною заявою подано пояснення ОСОБА_2 (дружини позивача), в яких вказано, що ОСОБА_1 дійсно проживав станом на дату звернення до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області за видачею (обміном) посвідки на тимчасове проживання і проживає надалі за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_1 проживає за вказаною адресою, як її чоловік. Житло за адресою їх спільного проживання належить їй на праві приватної власності.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10 вересня 2021 року видно, що ОСОБА_2 є власницею 1/3 квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачем жодних доказів на підтвердження обставин, які могли б бути розцінені судом як свідоме подання позивачем очевидних для нього неправдивих відомостей або фальшивих документів, також не надано.

Отже, вказане свідчить про протиправність та наявність підстав для скасування рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 07 грудня 2022 року № 16990 про відмову позивачу в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області повторно розглянути заяву, подану громадянином Російської Федерації ОСОБА_1 та за результатами розгляду видати посвідку на тимчасове проживання, то така підлягає частковому задоволенню, а належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача у цій справі є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву-анкету про видачу посвідки на тимчасове проживання, подану громадянином Російської Федерації ОСОБА_1 , разом з поданими документами, з урахуванням висновків суду щодо невстановлення факту подання позивачем завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів про його фактичне проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, слід відмітити, що відповідач має виключну компетенцію в питаннях перевірки повноти поданих документів та відповідності їх оформлення для прийняття рішення про оформлення посвідки, а суд не вправі перебирати на себе функції цього органу, тому за даної правової ситуації суд не може зобов`язувати останнього прийняти відповідне рішення.

Оскільки судом першої інстанції ненеповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, то відповідно до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи із задоволення позовних вимог в частині, сплачений судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, який виступав відповідачем у даній справі пропорційно до задоволених вимог.

За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 073, 60 грн відповідно до квитанції № 1545-3857-0281-6297 від 12 січня 2024 року, та апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції згідно з квитанцією № 9101-1685-2011-0852 від 15 червня 2024 року - 1 816, 60 грн.

Оскільки позов ОСОБА_1 містив одну вимогу немайнового характеру та похідну від неї, яка хоч і частково, але підлягає задоволенню, то розмір компенсації судових витрат визначається з урахуванням кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.

Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16 червня 2020 року у справі № 620/1116/20.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2 890, 20 грн.

Керуючись статтями 139, 308, 311, 317, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Лакусти Дениса Івановича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року скасувати та прийняти нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 07 грудня 2022 року № 6990 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 .

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (адреса: 02152, місто Київ, вулиця Березняківська, будинок 4-а, ) повторно розглянути заяву-анкету про видачу посвідки на тимчасове проживання, подану громадянином Російської Федерації ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), разом з іншими поданими ним документами, з урахуванням висновків апеляційного суду щодо невстановлення факту подання позивачем завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів про його фактичне проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (адреса: 02152, місто Київ, вулиця Березняківська, будинок 4-а, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 2 890, 20 грн (дві тисячі вісімсот дев`яносто гривень двадцять копійок).

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Маринчак Н.Є.

Штульман І.В.