Справа № 160/22251/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2024-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
21.08.2024 року через підсистему "Електронній суд" Акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат" звернулось до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків з вимогою про визнання протиправним наказу №170-п від 17.07.2024 року.
Ухвалою від 23 серпня 2024 року суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою від 23 серпня 2024 року суд заяву Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про забезпечення позову - повернув без розгляду.
Ухвалою від 28 серпня 2024 року суд заяву Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про забезпечення позову - повернув без розгляду.
Необхідність забезпечення позову позивач мотивує тим, що 02 травня 2024 року на адресу АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» надійшов лист Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №2225/6/32-00-50-01-05 від 26.04.2024, щодо необхідності надання письмових пояснень та документального підтвердження незабезпечення платником податків декларування податкових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період 2-4 квартали 2020 року з урахуванням індивідуальної податкової консультації №110/ІПК/99-00-05-02-06 від 21.01.2022, яка згідно висновку постанови Верховного Суду від 21.02.2023 у справі №160/3282/22 є правомірною.
У відповідь АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» були направлені на адресу органу ДПС листом №1246/53-14 від 05.06.2024 пояснення та їх документальне підтвердження.
Разом з даними поясненнями на адресу органу ДПС в якості документального підтвердження повноти декларування, були направлені документи, які безпосередньо стосуються підтвердження декларування податкових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період 2-4 квартали 2020 року, за період з 01.04.2020 по 31.12.2020.
На думку заявника, документальна позапланова перевірка з зазначених підстав може бути призначена лише за умови не надання платником податків пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу.
Тому у разі проведення контролюючим органом перевірки на підставі оскаржуваного наказу, захист прав позивача в цей спосіб стане неможливим, так як мета проведення перевірки буде досягнута. Крім того, заявник зазначає, що проведення документальної позапланової невиїзної перевірки може також призвести до чергового порушення прав та інтересів позивача зокрема донарахування податкових зобов`язань, для відновлення яких необхідно буде додатково докласти значних зусиль та витрат.
Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Положеннями ч. 1 ст. 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно із ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
З аналізу наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що забезпечення позову здійснюється з метою гарантування виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог та спрямоване на те, щоб не допустити настання незворотних наслідків щодо відновлення порушеного права.
Заявник посилається на те, що наразі перевірка, призначена спірним наказом, дію якого просить зупинити позивач, не проведена, а її проведення фактично унеможливить реалізацію прав позивача на оскарження такого наказу, бо останній після проведення контролюючим органом перевірки буде реалізований, що, за позицією Великої Палати Верховного Суду, виключає можливість оскарження наказу про призначення такої перевірки, водночас, проведення самої перевірки може призвести до винесення за її результатами податкових повідомлень-рішень про застосування фінансових (штрафних) санкцій, що, в свою чергу, може ускладнити та/чи унеможливити поновлення порушених прав та законних інтересів позивача від безпідставного та необґрунтованого здійснення щодо нього заходів податкового контролю і для відновлення таких прав необхідно буде докласти значних зусиль.
Суд встановив, що наказом Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 17.07.2024 року № 170-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки АТ «Кривбасзалізрудком» призначено проведення вищевказаної перевірки позивача з 03.09.2024 тривалістю 15 робочих днів.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Нормами Податкового кодексу України з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів установлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог Податкового кодексу призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Зміст положень статей 78, 79, 81 Податкового кодексу України свідчить про те, що суб`єкт господарювання має право не погодитися з рішенням контролюючого органу про призначення перевірки та оскаржити його в суді.
Водночас, у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.
Вказана позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17.
Виходячи з наведеного, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що такий спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства та такі позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку жодного судочинства.
Отже, у разі, якщо наказ про проведення перевірки від 17.07.2024 року №170-п який є предметом спору, буде реалізовано контролюючим органом шляхом його застосуванням (фактичне проведення перевірки), то його подальше оскарження буде неможливим, оскільки такі позовні вимоги не будуть підлягати розгляду в порядку жодного судочинства, відтак це призведе до неможливості відновлення порушеного права платника податків, бо з моменту складення акта за результатами такої перевірки і винесення на його підставі податкових повідомлень-рішень, позивач безповоротно буде позбавлений права на оскарження наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 17.07.2024 року № 170-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки АТ «Кривбасзалізрудком».
Таким чином, проведення перевірки у період оскарження у судовому порядку рішення про її призначення та до вирішення питання про законність цього рішення є нівелюванням вищезазначеного права платника податку щодо оскарження в суді наказу про призначення такої перевірки.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13.02.2019р. у справі №813/112/18 з приводу забезпечення позову у справі про оскарження наказу про призначення податкової перевірки.
Реалізація податковим органом своїх функцій податкового контролю шляхом проведення документальної позапланової невиїзної перевірки може призвести до порушення прав та інтересів позивача, а саме: до донарахування податкових зобов`язань.
Отже, для відновлення порушених прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат (зокрема, незаконне проведення перевірки та нарахування податкових зобов`язань призведе до необхідності ініціювання судових процесів щодо оскарження актів, прийнятих за результатами перевірки, що, в свою чергу, потягне за собою матеріальні витрати у вигляді сплати судового збору, оплати правової допомоги тощо).
Наведене свідчить про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат без вжиття заходів забезпечення позову, оскільки існує ймовірність проведення незаконної перевірки на підставі оскаржуваного наказу, у разі подальшого визнання його протиправним та скасування судом, та прийняття за результатами такої перевірки рішень про визначення грошових зобов`язань, які можуть мати наслідки у вигляді тривалого судового оскарження та понесення судових витрат.
Враховуючи вищевикладене, виходячи із змісту поданої заяви та доводів заявника, суд вважає, що в даному випадку вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є співмірним заявленим позовним вимогам та обставинам справи. Вжиття заходів забезпечення позову про зупинення дії оскаржуваного наказу не скасовує чинність останнього, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених цим наказом заходів.
Суд також зазначає, що вжиття судом заходів забезпечення позову жодним чином не вплине на можливість реалізації податковим органом його контролюючих функцій після розгляду справи по суті, а також не порушить прав та законних інтересів контролюючого органа (відповідача) чи інших осіб.
Під час розгляду питання про вжиття заходів забезпечення позову суд не надає правової оцінки ані спірному наказу, ані діям контролюючого органу щодо винесення зазначеного наказу, оскільки дослідження цих обставин належить здійснювати під час розгляду по суті справи в частині визнання незаконним та скасування наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 17.07.2024 року № 170-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки АТ «Кривбасзалізрудком».
Суд також зазначає, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
З огляду на викладене у сукупності, суд зробив висновок, що невжиття вищевказаних заходів забезпечення позову може унеможливити поновлення порушених прав позивача у разі вирішення спору на його користь.
Проміжний або тимчасовий захист є одним з найбільш суттєвих засобів, за допомогою якого особі може бути гарантоване ефективний правовий захист від протиправної діяльності суб`єкта владних повноважень.
Це важливо, оскільки за найефективнішої судової системи складність багатьох справ може призвести до значної затримки , перш ніж буде прийняте рішення у справі за розглядом позовних вимог по суті. Тому призупинення дії адміністративного рішення чи судова заборона , що зупиняє його виконання до винесення судового рішення , має ключове значення для системи ефективних засобів правового захисту.
Судом враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні у справі Беєлер проти Італії, в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 09.01.2007 року у справі Інтерсплав проти України Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати справедливий баланс між інтересами особи і суспільства.
Суд наголошує, що вжиття таких заходів жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Керуючись статтями 150-154, 241-243, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Ухвала суду набирає чинності з 30.08.2024 року і підлягає негайному виконанню на підставі ч.1 ст.156 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути пред`явлена до виконання до 30.08.2027 року.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Суддя С.В. Ніколайчук