Справа № 370/1659/24
Суддя: Косенко А. В.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2024 р. Справа №370/1659/24

Провадження № 2-а/370/33/24

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В.., із секретарем судового засідання Некращук Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження у залі суду у смт. Макарів Київської області справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , (далі - позивач) звернувся до Макарівського районного суду Київської області із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі відповідач, ДПП) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 2152666 від 15.05.2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Позивач вказав, що 15 травня 2024 року, близько 12-ої години, ОСОБА_1 рухався на власному автомобілі марки «Volkswagen Passat» р.н. НОМЕР_1 по Північному мосту в місті Київ. В цей час він помітив у дзеркало заднього огляду, що позаду нього рухається автомобіль патрульної поліції з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольорів. Так як ОСОБА_1 рухався у крайній лівій смузі руху, він подумав, що працівники поліції таким чином висловлюють вимогу щоб він їх пропустив. Коли він почав перестроюватись у праву смугу руху, то патрульний автомобіль змістився за ним і він зрозумів, що вказаними діями працівники поліції вказують йому на необхідність зупинки. Так як ОСОБА_1 рухався по мосту Північний в місті Київ, де відповідно до п.15.9.В ПДР України зупинка заборонена, тому він продовжив рух та зупинився відразу за мостом дотримуючись ПДР, як того вимагає п. 2.4. вказаних Правил. Після зупинки, до автомобіля ОСОБА_1 підійшли працівники поліції, які висловили вимогу пред`явити їм посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. При цьому працівники поліції не представились та не повідомили причину зупинки, повідомили її лише після того, як ОСОБА_1 у них про неї запитав. Відповідно, зі слів працівників поліції, причиною зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 стало порушення останнім правил дорожнього руху, а саме рух по смузі руху маршрутних транспортних засобів, з чим ОСОБА_1 категорично не погодився, так як по смузі руху транспортних засобів не їхав, а тому попросив працівників поліції надати йому докази вчиненого ним правопорушення. Вказане прохання ОСОБА_1 працівники поліції проігнорували, будь-яких доказів не надали, а продовжували безпідставно вимагати у нього пред`явлення їм посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб. Розуміючи, що дії працівників поліції незаконні, ОСОБА_2 повідомив їм про це, та сказав, що він має при собі всі необхідні документи, які дають право на керування транспортним засобом і пред`явить їх працівникам поліції лише після того, як останні ознайомлять його із доказами вчиненого ним правопорушення. Почувши відмову надати документи, діючи протиправно, працівники поліції щось робили у планшеті, що саме ОСОБА_1 було невідомо. В подальшому працівники поліції лише запитали у нього чи буде він «підписувати», не пояснивши, що саме, на що ОСОБА_1 повідомив, що нічого підписувати не буде, адже ніякого правопорушення не вчиняв.

Позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення, є незаконною та підлягає скасуванню.

Так позивач вказує, що при вирішенні питання про винуватість ОСОБА_1 , жодного доказу у інспектора, на момент розгляду справи та винесення постанови не було, а тому про своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи говорити неможливо. Даний факт підтверджується і самою постановою, відповідно до якої будь-які докази винуватості ОСОБА_1 до неї НЕ додаються (п. 7 вказаної постанови). Звертаю увагу суду на те, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Згідно наказу МВС України № 1026 від 18.12.2018 року «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», однією з підстав застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису попередження, виявлення або фіксування правопорушення. Включення поліцейським портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання. Також відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки. Тобто працівник поліції мав додати до вказаної постанови, як мінімум відеозапис з нагрудної камери, де мало б бути зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення та процедура розгляду ним адміністративної справи, але нажаль працівником поліції цього зроблено не було, що ще раз підтверджує той факт, що постанова серії ЕНА № 2152666 була сфальсифікована.

Відповідно до Наказу МВС України від 07.11.2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права та обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. В подальшому, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак нічого цього інспектором не було зроблено, не надано будь-яких доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення він просто незаконно склав постанову і протиправно та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Крім того, вказав на те, що відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП настає в разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

При цьому відповідно до постанови серії ЕНА № 2152666 від 15.05.2024 року слідує, що: 15.05.2024 року о 11 годині 45 хвилин в м. Київ, міст Північний (Московський), чим порушив п. 2.1. ПДР керування ТЗ особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на ТЗ, поліса страхування. Тобто з вказаної постанови не зрозуміло, що саме не мав при собі ОСОБА_1 , посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на ТЗ чи поліса страхування.

Крім того, у п. 4 вказаної постанови, працівник поліції вказує на те, що особу ОСОБА_1 встановлено відповідно до посвідчення водія серії НОМЕР_2 , що суперечить змісту правопорушення.

З огляду на вищевикладене, поліцейським 1 взводу 3 роти 3 батальйону полку-2 УПП в місті Києві сержантом поліції ОСОБА_3 було порушено вимоги ст. 19 Конституції України, ст.ст. 7, 245, 251, 280 КУпАП, а рішення прийнято безпідставно, без будь-яких доказів, так як на час винесення вказаної постанови будь-яких доказів факту вчинення будь-якого адміністративного правопорушення ОСОБА_1 у працівників поліції, крім їх припущень, не було.

Позивач вказує, що відсутні будь-які докази у розумінні ст. 251 КУпАП вчинення ним вказаного правопорушення.

У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив, просив у задоволенні позову відмовити через його необґрунтованість.

На обґрунтування заперечень проти позову відповідач вказав, що під час патрулювання міста Києва, екіпажем Рубін-306 в складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , по мосту Північному було помічено транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_1 , водій якого здійснював рух транспортним засобом по смузі для маршрутних транспортних засобів, що і стало причиною для зупинення транспортного засобу відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Інспектор підійшовши до водія представився, повідомив причину зупинки та висунув законну вимогу про пред`явлення документів, згідно п. 2.1 та 2.4 ПДР. Водій відмовився пред`явити документи, аргументуючи це тим, що він не порушував ПДР. Разом з тим факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення був досліджений та встановлений Інспектором під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, за результатом якого винесена постанова. Інспектор діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а Постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією, отже позов не підлягає задоволенню.

Отримавши відзив позивач подав відповідь на відзив, в якому заперечив всі доводи відповідача та вказав, що відповідно до наданого відзиву підставою для зупинки автомобіля марки «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням Позивача стало порушення останнім Правил дорожнього руху України, а саме рух транспортним засобом по смузі для маршрутних транспортних засобів, тобто п. 17.1 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП України.

Тобто правомірність своїх дій, а саме зупинки транспортного засобу Відповідач обґрунтовує порушенням Позивачем саме п. 17.1 ПДР України, при цьому слід звернути увагу на те, що відносно Позивача постанова про притягнення його до відповідальності за порушення п. 17.1 ПДР України, тобто за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП Відповідачем не виносилась, що свідчить про неправомірність дій Відповідача.

Натомість Відповідачем, було складено відносно Позивача протокол про вчинення останнім адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП за невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу. Вказаний протокол було направлено для розгляду до Деснянського районного суду міста Києва, справа № 754/7425/24.

За результатами розгляду вказаної справи провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування підстав для закриття суд дійшов до таких висновків: викладені обставини у протоколі про адміністративне правопорушення спростовуються поясненнями особи та показаннями допитаного свідка ОСОБА_5 , водночас оглянутий судом відеозапис з бодікамер з місця події відображає рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 у загальному потоці транспорту та обставини складання протоколу про адмінправопорушення, інших будь-яких доказів матеріали справи не містять. Це ще раз доводить факт неправомірності дій Відповідача.

Щодо доданого до відзиву оптичного диску з відеозаписом з нагрудного реєстратора Інспектора. З вказаного відеозапису чітко видно, що будь-яких порушень ПДР України з боку Позивача на ньому не зафіксовано, а отже і законних підстав вимагати у Позивача пред`явлення документів у Інспектора не було.

Отже з вищенаведеного, можливо прийти до висновку, що в даній ситуації працівники поліції мали керуватись ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" якою передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський має право зупиняти транспортні засоби. Даний перелік передбачає такі випадки: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту. Він нерозривно пов`язаний з моментом вчинення правопорушення, що підтверджується зазначеною статтею Закону України «Про Національну поліцію», оскільки в ній йдеться про підстави за наявності яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби які рухаються, і так само містить обов`язок поліцейського повідомити водію про причини зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Для того, щоб виявити інкриміноване Позивачу правопорушення, транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки, за умови відсутності задокументованого порушення Правил дорожнього руху ставить під сумнів подальші дії працівників поліції. З матеріалів справи та доданого до відзиву відеозапису видно, що жодної з наведених підстав для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 у Відповідача в даному випадку не було.

Так, у Постанові Верхового суду від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17 зазначено, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм Правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Крім того, із доданого до відзиву відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не відповідала вимогам ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Після зупинки транспортного засобу поліцейські, не повідомили причину зупинення ними транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, за відсутності правових підстав почали вимагати у ОСОБА_1 документи, не пояснивши причини цієї вимоги.

Отже, в даному випадку працівниками поліції належним чином не задокументовано і не долучено до матеріалів справи належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження законності зупинки автомобіля під керуванням Позивача згідно з ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію".

Ухвалою суду від 17.06.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 , прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 01.07.2021 року. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позов відповідно до ст. 162 КАС України. В подальшому справа була знята з розгляду та призначена на 30.07.2024 року.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, у зв`язку із чим справа розглядається у порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕНА №2152666 від 15.05.2024 року слідує, що: 15.05.2024 року о 11 годині 45 хвилин в м. Київ, міст Північний (Московський), чим порушив п. 2.1. ПДР керування ТЗ особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на ТЗ, поліса страхування, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, та притягнуто до притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 зазначеного Закону визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1 "а" ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В даному випадку на особливу увагу заслуговує ч. 2 ст. 77 КАС України, яка регламентує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З відзиву на адміністративний позов відповідача вбачається, що під час патрулювання міста Києва, екіпажем Рубін-306 в складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , по мосту Північному було помічено транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_1 , водій якого здійснював рух транспортним засобом по смузі для маршрутних транспортних засобів, що і стало причиною для зупинення транспортного засобу відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Інспектор підійшовши до водія представився, повідомив причину зупинки та висунув законну вимогу про пред`явлення документів, згідно п. 2.1 та 2.4 ПДР. Водій відмовився пред`явити документи, аргументуючи це тим, що він не порушував ПДР.

Але на підтвердження правомірності своїх дій, а саме зупинки транспортного засобу позивача за порушенням саме п. 17.1 ПДР України, не надає жодного належного та допустимого доказу, постанова про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення п. 17.1 ПДР України, тобто за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП Відповідачем не виносилась.

Натомість Відповідачем, було складено відносно Позивача протокол про вчинення останнім адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП за невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу. Вказаний протокол було направлено для розгляду до Деснянського районного суду міста Києва, справа № 754/7425/24.

За результатами розгляду вказаної справи провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Позивач заперечує факт вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, при цьому, представником відповідача докази вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення у постанові про притягнення позивача до відповідальності не зазначені.

Поданий представником відповідача відзив на позовну заяву не містить належних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Також, на підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем надано відеозапис нагрудної камери патрульного. З якого вбачається, що після зупинки та пояснення причини зупинки, інспектором поліції не названо правомірної причини і не надано жодного доказу на це..

Оскільки відповідачем не поінформовано водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки та наданням доказів порушення ПДР, визначеної у ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», суд приходить висновку про неправомірність вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення документів в т.ч. посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а позивач, в свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Така правова позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 15.03.2019 у справі №686/11314/17

Відповідачем під час розгляду справи жодним належним доказом не підтверджено факту вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові правопорушення, тому суд вважає, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України відповідач не довів правомірності своїх дій.

Доводи позивача, про не порушення правил дорожнього руху, відповідачем не спростовані, будь-які підтвердження порушення ним правил дорожнього руху (фото фіксація, покази свідків) суду не подані.

В матеріалах справи відсутні дані, які б спростовували доводи позову про недотримання при винесення оскаржуваної постанови приписів ст. 7, 245 КУпАП, чим порушено законні права позивача.

З врахуванням наведеного слідує, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду наявності підстав вважати, що позивач вчинив або мав намір вчинити правопорушення, яке могло б бути підставою для вимагання працівником поліції пред`явлення документів.

Таким чином, суб`єктом владних повноважень не доведено суду правомірності прийнятого ним рішення.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з положенням частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що при відкритті провадження позивачу відстрочили сплату судового збору до винесеення рішення в справі, то судовий збір підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції в дохід держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 126, 293 КУпАП, ст. 90, 77, 132, 227, 228, 241 - 246 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автомативному режимі серії ЕНА № 2152666 від 15.05.2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн., скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за вказаною статтею закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок

Рішення суду може бути оскаржено через Макарівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний тест рішення виготовлено та підписано 30.07.2024 року.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Департаменту патрульної поліції, , адреса: 03048, Україна, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3; Електронна пошта

Суддя А.В. Косенко