Справа № 639/5397/24
Суддя: Рубіжний С. О.
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/5397/24
Провадження № 2-аз/639/1/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

02 вересня 2024 року

Суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Рубіжний С.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова, як до адміністративного суду, 30 серпня 2024 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій просить суд:

скасування постанову №7523 від 20.08.2024 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. та закрити справу про адміністративне провадження.

скасувати постанову №7519 від 20.08.2024 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25500 грн. та закрити справу про адміністративне провадження.

Судові витрати у повному обсязі покласти на відповідача.

Позивачем разом із позовом до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд забезпечить позов шляхом зупинення виконання:

- постанови №7523 від 20.08.2024 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію;

- постанови №7519 від 20.08.2024 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25000 грн. за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що постанови про накладення стягнення є незаконними, протиправними та такими, підлягають скасуванню, а справи закриттю, в зв`язку з чим позивачем подано відповідний позов.

На підставі постанови по справі про адміністративне правопорушення № 7523 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та постанови № 7519 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на Позивача накладено штрафи в розмірі 17 000 грн. 00 коп. та 25 500 грн. 00 коп. відповідно. Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати Позивачем штрафів протягом 15 днів з метою примусового виконання постанови № 7523 та № 7519 з Позивача буде стягнуто штраф у розмірі 34 000 грн. 00 кой. та 51 000 грн. 00 коп. відповідно.

Таким чином, примусове виконання оскаржуваної постанови може призвести до заподіяння позивачу матеріальної шкоди в значному розмірі, оскільки позивач не має доходів з березня 2024 року, а штраф у такому надмірному розмірі поставить його у скрутне матеріальне становище. При цьому, без вжиття заходів забезпечення позову для усунення негативних наслідків необхідно буде докласти значних зусиль. У свою чергу, вжиття судом заходів забезпечення позову жодним чином не порушить законних прав та інтересів позивача, відповідача, третіх осіб чи держави. Відтак, метою забезпечення позову є охорона прав, свобод та інтересів позивача від незаконних, протиправних дій суб`єктів владних повноважень, а також ефективного виконання судового рішення за результатами розгляду справи.

Суд зазначає, що згідно частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на зазначене суд вважає за можливе у порядку ч.9 ст. 205 КАС України та ч.4 статті 229 КАС України розглянути заяву позивача в порядку письмового провадження.

Вирішуючи подану заяву, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно приписів ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Виходячи з наведених норм в їх сукупності, забезпечення позову має на меті гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

При цьому, заходи забезпечення позову повинні відповідати критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового процесу та осіб, що не є учасниками судового процесу.

Застосовуючи заходи забезпечення позову, суд має встановити зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом спору, а також встановити, що певний захід забезпечення позову відповідає обраному способу судового захисту, спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову судом здійснено оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З доводів заяви про забезпечення позову, позовної заяви та наданих позивачем документів вбачається, що між сторонами виник спір щодо законності винесення оскаржуваних постанов, які винесені 20 серпня 2024 року.

В силу ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Як вбачається із позовної заяви, вона надіслана позивачем засобами поштового зв`язку 29.08.2023 та надійшла до суду 30 серпня 2024 року, тобто у встановлений законом строк.

Доводів, які б свідчили про примусове виконання постанов, позивачем не викладено та підтверджень не надано.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1322 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно ч.1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Системний аналіз наведених вище правових норм вказує, що примусовому виконанню державною виконавчою службою підлягає виконавчий документ, який набрав законної сили, а направленню стягувачем до примусового виконання підлягає постанова про накладення штрафу у разі її оскарження, лише, якщо протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання повідомлення про залишення скарги без задоволення, особою не буде сплачений накладений на нього штраф.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивач оскаржує постанови про накладання адміністративних стягнень у вигляді штрафів, перебіг строків набрання законної сили та виконання постанов зупиняється на час оскарження їх в судовому порядку.

Відтак, враховуючи вищевикладене та з огляду на обставини того, що матеріали заяви не містять належних доказів та обґрунтувань того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також виходячи з завдання адміністративного судочинства та цілей, які спрямовані на вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що у даному випадку, підстави для забезпечення даного позову шляхом зупиненя виконання постанов про накладання адміністративного стягнення до вирішення питання по суті позову не виникли, що свідчить про недоведеність позивачем обґрунтованості підстав, що вказували б на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та можливість істотного ускладнення виконання рішення суду або ефективного захисту чи поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Керуючись ст.150-154, 243, 248, 294 КАС України, 299, 307 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали складено 02.09.2024.

Суддя С.О. Рубіжний