Справа № 340/3329/24
Суддя: Р.І. БРЕГЕЙ
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2024 року справа № 340/3329/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Світловодського відділу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби (далі Відділ), Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби (далі Управління) про визнання протиправною відмови у вчиненні дії і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду зі заявою до Відділу про визнання протиправною відмови у заміні паспорта громадянина України у формі книжки без використання цифрового ідентифікатора особи (далі книжка) й автоматизованої обробки персональних даних у зв`язку з його непридатністю для користування.

Водночас просила суд зобов`язати Відділ видати паспорт.

У позовній заяві зазначає, що присвоєння унікального номера (далі номер) в Єдиному державному демографічному реєстрі (далі Реєстр) тягне за собою збирання, зберігання і поширення персональних даних, на що не погоджується.

Звертає увагу, що не дає згоди Відділу виготовляти картку з безконтактним електронним носієм, який зберігатиме персональні і конфіденційні дані, котрі щоразу будуть поширюватись у разі необхідності встановлення особи та укладення правочинів.

Вважає, що збирання, зберігання, обробка і поширення персональних даних без згоди з метою оформлення картки є втручанням у особисте життя.

22 травня 2024 року суд відкрив спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.36-37).

02 вересня 2024 року суд залучив Управління до участі у справі в якості співвідповідача (а.с.82-83).

Відділ, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, не подав відзив на позов (а.с.39-41).

Управління заперечило щодо задоволення позову, надавши відзив на нього (а.с.44-47).

Зазначило, що позивач звернулася зі заявою, яка не відповідає вимогам законодавства.

Пояснило, що не надано паспорта, що підлягає обміну, і рішення суду про видачу паспорта у виді книжки, як того вимагає підзаконний нормативно-правовий акт.

Звернуло увагу, що заяву розглянуто у порядку Закону України «Про звернення громадян».

Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про часткове задоволення позову з таких підстав.

Встановлені обставини і факти, що стали підставами звернення до суду.

Так, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.25-27).

13 червня 1996 року (у віці 48 років) позивач отримала паспорт громадянина України у формі книжечки, у якому на першій сторінці відсутня фотографія (а.с.25).

Фотографію вклеїли на 5 сторінці, де місце для фотографії у віці 45 років (а.с.26).

22 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Відділу зі заявами про заміну паспорта громадянина України (у формі книжки) у зв`язку з його непридатністю для користування (а.с.12-16).

Перша заява подана у відповідній формі, а інша в довільній (а.с.12-16).

Підстава при видачі паспорта не вклеїли фотографію на першому аркуші.

У заяві зазначила, що відмовляється від отримання паспорта громадянина України (у виді ID картки) і не дає згоди на зібрання та обробку персональних даних для виготовлення паспорта нового зразка.

Разом зі заявою подала копію паспорта громадянина України і інші документи.

02 квітня 2024 року Відділ відмовив у задоволенні заяви (а.с.19-21).

Підстава ненадання відповідного рішення суду і паспорта, що підлягає обміну.

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, приписами частини 1 і 2 статті 32 Конституції України встановлено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Таким чином, конфіденційна інформація про особу може збиратися і поширюватися лише за її згоди, яка підтверджується наданням письмової заяви (дозволу).

Ніхто не може змусити особу надати таку заяву.

Згода особи не потрібна щодо збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації, коли такі дії вчиняються в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Приписами частини 2 статті 21 Закону України «Про інформацію» встановлено, що конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень.

Приписами частини 4 і 7 статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу та її спеціальний статус» визначено, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

До паспорта громадянина України вноситься така інформація: назва держави; назва документа; ім`я особи; стать; громадянство; дата народження; унікальний номер запису в Реєстрі; номер документа; дата закінчення строку дії документа; дата видачі документа; уповноважений суб`єкт, що видав документ (код); місце народження; відцифрований образ обличчя особи; відцифрований підпис особи; податковий номер або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Отже, держава, виконуючи обов`язок видати паспорт у виді картки, який підтверджує належність до її громадянства, збирає, зберігає, використовує та поширює конфіденційну інформацію про особу без її згоди.

Така інформація зберігається у електронному виді на картці і може щоразу поширюватись без згоди людини у випадку надання для встановлення її особи, укладання правочинів, тощо.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 надано офіційне тлумачення припису частини 2 статті 32 Конституції України, зокрема: неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У цьому випадку відсутня будь-яка загроза національній безпеці, економічному добробуту або правам людини, а тому збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди є втручанням держави в її особисте та сімейне життя.

Такий правовий висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, який містить постанова від 19 вересня 2018 року у справі №806/3265/17.

Підсумовуючи, суд зробив висновок про правомірність відмови ОСОБА_1 в отриманні паспорта громадянина України (у виді ID картки).

Наказом МВС України від 06 червня 2019 року №456 затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України (далі Порядок).

Приписами пункту 1 Розділу 4 Порядку встановлено, що обмін паспорта здійснюється в разі непридатності паспорта для користування (паспорт/фотокартка має потертості (та/або відсутня її частина), що не дають змогу візуально ідентифікувати особу, прочитати прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, ким виданий паспорт, підпис посадової особи та дату видачі, пошкодження перфорованої серії та номера, що не дає змогу встановити реквізити паспорта, виправлення, підчистки окремих літер у персональних даних / найменуванні органу / штампах/печатках або інші чинники, які впливають на цілісність документа.

Для обміну паспорта заявник подає:

1) заяву;

2) рішення суду;

3) паспорт, що підлягає обміну;

4) дві (три - у разі одержання паспорта, який обмінюється в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см;

5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита (у разі обміну паспорта у зв`язку із непридатністю для користування) або оригінал документа про звільнення від його сплати;

6) документи, що підтверджують обставини (крім обміну паспорта з причин непридатності його використання), на підставі яких паспорт підлягає обміну. Видані компетентними органами іноземної держави документи, що подаються для оформлення паспорта, засвідчуються в установленому законодавством порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та подаються з перекладом українською мовою, вірність якого засвідчується нотаріально;

7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб);

8) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).

Відділ і Управління погоджуються, що паспорт належить замінити.

У такому випадку приписи Порядку зобов`язували ОСОБА_1 разом зі заявою подати відповідне рішення суду і паспорт, що підлягає обміну.

Позивач не надала рішення суду і паспорт громадянина України (надала копію паспорта громадянина України).

Приписами пункту 1 Порядку визначено, що цей Тимчасовий порядок, розроблений відповідно до абзацу п`ятого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», постанови Кабінету Міністрів України від 03 квітня 2019 року № 398 «Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302», Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII (в редакції Постанови Верховної Ради України від 23 лютого 2007 року № 719-V), визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі - паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку.

Отже, під «відповідним рішенням суду» треба розуміти рішення суду, котрим зобов`язано ДМС замінити паспорт громадянина України зразка 1994 року на новий такого ж зразка.

Управління територіальний орган Державної міграційної служби, до складу якого входять територіальні підрозділи.

Приписами пунктів 2 і 5 Розділу 3 Порядку передбачено, що під час розгляду заяви працівник територіального підрозділу ДМС здійснює перевірку факту оформлення довідки про реєстрацію особи громадянином України за обліками територіального органу ДМС.

Рішення про оформлення паспорта приймається територіальним підрозділом ДМС за результатами проведених перевірок та перевірки факту належності особи до громадянства України.

Тому, за логікою МВС України, Відділ мав відмовити у заміні паспорта з підстави обов`язку отримати паспорт громадянина України (у виді ID картки).

Позивач, отримавши таке рішення, мала звернутися до суду з позовом про зобов`язання Відділу замінити паспорт громадянина України зразка 1994 року на новий такого ж зразка.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що Відділ не мав підстав задовільняти заяву позивача, оскільки остання не надала відповідне рішення суду і паспорт, що підлягає обміну.

Рішенням, яке не надала ОСОБА_1 , стане рішення суду, котрим вирішено позов до Відділу стосовно зобов`язання замінити паспорта громадянина України (у формі книжки) на новий такої ж форми у зв`язку з непридатністю для користування.

Отже, позов належить задовільнити частково (суд не визнає протиправними дії, а зобов`язує вчинити певні дії).

Позивач понесла судові витрати у сумі 1211,20 грн, сплативши судовий збір (а.с.1).

Суд розподіляє їх відповідно до приписів статті 139 КАС України.

Судові витрати має сплатити Управління, оскільки Відділ його структурний підрозділ без статусу юридичної особи (а.с.60-67).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовільнити позов частково.

Зобов`язати Світловодський відділ Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби замінити ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, яке затверджено Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року, у зв`язку з його непридатністю для користування.

Відмовити у задоволенні позову в іншій частині вимог.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І. БРЕГЕЙ