Справа № 200/3040/24
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року справа №200/3040/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року у справі № 200/3040/24 (головуючий І інстанції Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення за період з 16.04.2022 по 02.03.2023, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як особі, що має статус учасника бойових дій, за 2015-2023 роки, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік виплачених 16.04.2024 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі № 200/2321/23;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення за період з 16.04.2022 по 02.03.2023, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 - 2023 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як особі, що має статус учасника бойових дій, за 2015-2023 роки, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік виплачених 16.04.2024 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі № 200/2321/23.

В обгрунтування позову зазначив, що з 16.04.2022 по 02.03.2023 проходив військову службу у відповідача.

У вищезазначений період, нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося позивачу у не повному обсязі.

На виконання рішення суду у справі № 200/2321/23 відповідачем виплачене позивачу грошове забезпечення у загальній сумі 165 553,18 грн.

Проте, не виплачено компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Така бездіяльність відповідача є протиправною.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення за період з 16.04.2022 по 02.03.2023, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як особі, що має статус учасника бойових дій, за 2015-2023 роки, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік виплачених 16.04.2024 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі № 200/2321/23.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення за період з 16.04.2022 по 02.03.2023, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як особі, що має статус учасника бойових дій, за 2015-2023 роки, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік виплачених 16.04.2024 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі № 200/2321/23.

Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Відповідно до Порядку № 159 компенсації підлягають грошові доходи разом з сумою індексації, які не мають разового характеру. Проте виплати за рішенням суду у справі № 200/2321/23 мають разовий характер, тому на них компенсація втрати частини доходів не розповсюджується.

Також визначальним для виплати компенсації є несвоєчасне виконання рішення суду. Втім, відповідачем рішення суду у справі № 200/2321/23 виконано своєчасно.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

З 16.04.2022 по 02.03.2023 ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України).

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_1 ) від 02.03.2023 № 99-ОС позивача, звільненого з військової служби в запас наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 20.02.2023 № 80-ОС, виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення з 02.03.2023.

Наказано виплатити позивачу:

- компенсацію за не використану щорічну основну відпустку за 2022 рік тривалістю 30 календарних днів та за 2023 рік 5 календарних днів;

- грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку строком 14 календарних днів на рік як особі, що має статус учасника бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 роки;

- грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік.

Протягом спірного періоду з 16.04.2022 по 02.03.2023, відповідач обчислював розміри посадового окладу та окладу за військовим званням позивача шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідні тарифні коефіцієнти.

За таким же принципом у 2023 році були обчислені: грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки; грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як особі, що має статус учасника бойових дій, за 2015-2023 роки; грошова допомога на оздоровлення за 2023 рік, що підтверджується архівними відомостями.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05.07.2023 по справі № 200/2321/23, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2024, зокрема, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) провести ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 16.04.2022 по 02.03.2023, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як особі, що має статус учасника бойових дій, за 2015 - 2023 роки, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік шляхом урахування посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з відповідними додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, та виплатити йому їх недоотримані частини.

Рішення суду набрало законної сили 01 квітня 2024 року.

На виконання рішення суду у справі № 200/2321/23 відповідачем виплачені позивачу недоотримані частини грошового забезпечення за період з 16.04.2022 по 02.03.2023, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 - 2023 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як особі, що має статус учасника бойових дій, за 2015 - 2023 роки, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік шляхом урахування посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з відповідними додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

Сума виплат становить 165 553,18 грн, що підтверджується випискою з карткового рахунку позивача від 16.04.2024.

Проте, відповідачем не виплачена позивачу компенсація втрати частини доходів.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати у належному розмірі частини грошового забезпечення за період з 16.04.2022 по 02.03.2023, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 - 2023 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як особі, що має статус учасника бойових дій, за 2015-2023 роки, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.07.2023 по справі № 200/2321/23.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, урегульовані Законом України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050).

Статтею 1 Закону № 2050 встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2050 компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:

пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші (частина друга статті 2 Закону № 2050-III у редакції, яка діяла до 26 лютого 2021 року);

пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника (частина друга статті 2 Закону № 2050-III у редакції, яка діє з 26 лютого 2021 року).

На підставі статті 3 Закону № 2050 сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

На підставі статті 4 Закону № 2050 виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Як визначено в абзаці першому статті 7 Закону № 2050 відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159) відтворює положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизує підстави та механізм виплати компенсацій.

Так, зокрема, пунктом 3 Порядку № 159 встановлено, що компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);

соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхові виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення);

сума індексації грошових доходів громадян;

суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Колегія суддів враховує, що подібні правовідносини були предметом розгляду Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі № 560/8194/20 (постанова від 02.04.2024).

У вказаній справі, Судова палата сформулювала такі висновки:

«24.(…) пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом № 2050-ІІІ, який, проте, не визначає спеціальних строків для звернення до суду (…)

29.Отже, Судова палата доходить висновку, що умовами для виплати суми компенсації у справі, що розглядається, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів пенсії та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду). А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.

30.При цьому норми Закону № 2050-ІІІ і Порядку № 159 не покладають на особу, якій несвоєчасно виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до органу Пенсійного фонду України за виплатою такої компенсації.

31.Аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у цьому випадку - органу Пенсійного фонду України) у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої пенсії.

32.Крім того, Судова палата вважає, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону № 2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.

33.Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись, у цій справі органами Пенсійного фонду України, у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням.

34.Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.»

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, обов`язок виплати компенсації втрати частини доходів виникає у випадку порушення строків виплати доходів та виплати нарахованих доходів.

Відповідачем не заперечується та обставина, що нарахування та виплата позивачу недоотриманої частини грошового забезпечення за період з 16.04.2022 по 02.03.2023, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як особі, що має статус учасника бойових дій, за 2015-2023 роки, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік шляхом урахування посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт здійснені на виконання рішення суду від 05.07.2023 у справі № 200/2321/23, проте як суб`єкт виконання цих рішень, відповідач не здійснив розрахунок та виплату компенсації доходу, передбаченого статтею 2 Закону № 2050.

Несвоєчасне нарахування сум грошового забезпечення за період з 16.04.2022 по 02.03.2023, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, відбулось з вини органу, що виплачує грошове забезпечення, що встановлено судовим рішенням, а тому позивач має право на отримання компенсації втрати частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 16.04.2022 по 02.03.2023.

Проте, не підлягає нарахуванню та виплаті компенсація втрати частини доходів в зв`язку з несвоєчасною виплатою позивачу в належному розмірі грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як особі, що має статус учасника бойових дій, за 2015-2023 роки, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, оскільки зазначені виплати не мають постійного характеру, а мають разовий характер, отже, приписи ч. 2 Закону № 2050, п. 3 Порядку № 159 до них не застосовуються.

Суд першої інстанції вищевикладеного не врахував, тому безпідставно зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як особі, що має статус учасника бойових дій, за 2015-2023 роки, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік виплачених 16.04.2024 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі № 200/2321/23.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Здійснюючі апеляційний розгляд справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, неправильно застосував норми матеріального права, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року у справі № 200/3040/24 задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року у справі № 200/3040/24 скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 16.04.2022 по 02.03.2023, виплаченого 16.04.2024 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі № 200/2321/23.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 16.04.2022 по 02.03.2023, виплаченого 16.04.2024 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі № 200/2321/23.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 02 вересня 2024 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 02 вересня 2024 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв