Справа № 400/4033/24
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2024-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2024 р. № 400/4033/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаМіністерства юстиції України, вул. Городецького архітектора, 13,м. Київ,01001,

провизнання протиправним та скасування наказу №2227/7 від 20.09.2023,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати Міністерства юстиції України від 20.09.2023 №2227/7 «Про відмову в задоволенні скарги»;

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийняття оскаржуваного наказу, стало необгрунтування та порушення процедури прийняття наказу про відмову у задоволенні скарги Центральною Колегією Мін`юсту.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив повністю з підстав правомірності прийняття оскаржуваного наказу.

08.07.2024 року позивачка надала відповідь на відзив в якій вказує, що відповідачем не спростовано, що будь-яких нові обставини та документів, ніж ті, що досліджувались відповідачем в колегії 04.02.2021, у колегії 17.08.2023 не досліджувались, що виключає законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення. Висновок відповідача про те, що «державним реєстратором Чекановським С.І. належним чином було перевірено документи, які подавались для державної реєстрації прав, на відповідність вимогам, встановленим Законом та іншими нормативно-правовими актами, оскільки їх комплектність, зміст та форма відповідали вимогам законодавства у сфері державної реєстрації прав», що нібито обумовило видання відповідачем оскаржуваного наказу, є таким, що не відповідає фактичним обставинам, оскільки за наслідками розгляду скарги позивача в колегії 04.02.2021 була встановлена відсутність в повному обсязі документів, що були подані до державного реєстратора, а саме, зазначено: «Державний реєстратор Чекановський С.І , прийняв оскаржуване рішення за відсутності в повному обсязі документів, необхідних для державної реєстрації прав, а сам договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки».

Позивачка вказує, що під час нового розгляду її скарги колегією 17.08.2023, наслідком якого стало видання оскаржуваного наказу, не виникло будь-яких нових обставини або документи порівняно з розглядом скарги позивачки колегією 04.02.2021. Щодо видання нових наказів позивач говорить про те, що ця обставина не є спірною, відповідач дійсно має право видавати накази. Питання полягає у тому, що за наслідками розгляду скарг у сфері державної реєстрації відповідач приймає саме рішення, а не наказ, що, власне, й підтверджує відповідач у відзиві на позовну заяву з посиланням приписи Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку № 1128 та Положення про Міністерство юстиції України, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 02.07.2014. Посилання відповідача на п. 13 Положення про Міністерство юстиції України, а саме на абзац другий вказаного пункту, відповідно до якого рішення колегії можуть бути реалізовані шляхом видання наказу Мін`юсту, є помилковим, оскільки відповідно до абзацу першого вказаного пункту, у Мін`юсті може утворюватися колегія для погодженого вирішення питань, що належать до компетенції Мін`юсту, обговорення найважливіших напрямів його діяльності, що не відноситься до реалізації повноважень відповідача з розгляду скарг у сфері державної реєстрації, за наслідками розгляду яких закон зобов`язує відповідача приймати саме рішення. в контексті заперечень відповідача про відсутність у нього підстав для нового розгляду скарги позивача у зв`язку зі скасуванням у судовому порядку лише п. 2 наказу від 01.06.2021 № 1956/5 « Про задоволення скарги», варто зазначити, що поділ вказаного наказу на «процедурні моменти» та «вирішення питання по суті» не передбачено жодним нормативним актом, а тому, на переконання позивача, є особистою думкою відповідача. Позивачка вказує, відзивом на позовну заяву відповідач фактично підтвердив, що, приймаючи оскаржуваний наказ, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, просить позов задовольнити.

23.07.2024 року відповідач надав заперечення на відповідь на відзив та зазначив, що відповідно до частини шостої статті 37 Закону за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України приймає рішення про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав). Колегією на підставі вищевикладеного у висновку від 17.08.2023 встановлено, що державним реєстратором Черкановським С.І. відповідно до вимог статтей 10, 18, 27 Закону належним чином було перевірено документи, які подавались для державної реєстрації прав, на відповідність вимогам встановленим Законом та іншими нормативно-правовими актами, оскільки їх комплектність, зміст та форма відповідали вимогам законодавства у сфері державної реєстрації прав. Колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення прийнято державним реєстратором Черкановським С.І. відповідає законодавству у сфері державної реєстрації прав. Користуючись своїми дискреційними повноваженнями Колегія дослідивши вимоги законодавства та відомості Державного реєстру прав правомірно відмовила у задоволені скарги ОСОБА_1 від 24.10.2019, оскільки рішення від 25.04.2018 № 40805158, прийняте державним реєстратором Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївської області Чекановським Сергієм Ігоровичем, відповідає законодавству у сфері державної реєстрації прав.

Позивачка не спростовує позицію Колегії викладену у висновку від 17.08.2023 про те, що Чекановським С.І. належним чином було перевірено документи, які подавались для державної реєстрації прав, на відповідність вимогам, встановленим Законом та іншими нормативно-правовими актами, а лише наполягає на тому, що Колегія не могла прийняти інше рішення ніж у попередній раз по одній і тій же скарзі та надавати іншу оцінку раніше встановленим обставинам, просить в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін до судового засідання.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Наказом Міністерства юстиції України № 2227/7 від 20.09.2023 «Про відмову у задоволенні скарги», відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 24.10.2019, оскільки рішення від 25.04.2018 № 40805158, прийняте державним реєстратором Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївської області Чекановським Сергієм Ігоровичем, відповідає законодавству у сфері державної реєстрації прав. Підставою для видання оскаржуваного наказу зазначено висновок центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 17.08.2023 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 24.10.2019, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.02.2020 за № H-3369.

Позивач, вважає що вказаний наказ підлягає визнанню протиправним та скасуванню, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Міністерство юстиції України здійснює повноваження у сфері державної реєстрації прав та їх обтяжень у відповідності до вимог Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01.07.2004 № 1952-IV та Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128.

Відповідно до статті 7 Закону Мін`юст, серед іншого: 4) організовує роботу, пов`язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав; 5) здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; 6) забезпечує доступ до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб`єктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом; 7) розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом.

Частинами першою, другою, п`ятою, шостою, восьмою та дев`ятою статті 37 цього Закону визначено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Мін`юст, його територіальних органів або до суду.

Мін`юст розглядає скарги:1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю. Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України протягом 15 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

У разі якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть подовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити:повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:1) відмову у задоволенні скарги;2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо:1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті;2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується;3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін; 4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав; 5) є рішення цього органу з того самого питання; 6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника; 7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень; 8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги; 9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу; 10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України (частина дев`ята статті 37).

На виконання частини дев`ятої статті 37 Закону № 1952-IV та частини дев`ятої статті 34 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Кабінетом Міністрів України постановою від 25.12.2020 №1128 затверджено Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції.

Пунктом 2 вказаного Порядку визначено, що розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком.

Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

Наказом Міністерства юстиції України 09.01.2020 № 71/5 затверджено Положення про Колегію з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Положення № 71/5), згідно якого колегія здійснює колегіальний розгляд скарг у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - сфери державної реєстрації).

Відповідно до підпункту 10 розділу III Положення № 71/5 за результатом розгляду скарги у сферах державної реєстрації Колегія шляхом голосування приймає рішення, що оформлюється відповідним висновком.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 1128 скарга у сфері державної реєстрації реєструється у день її надходження до Мін`юсту чи відповідного територіального органу відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах за умови підписання її скаржником, зокрема з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Відповідно до пунктів 13, 14 Порядку № 1128 за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи:1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту;2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.

За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом. Не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні засвідчені в установленому законодавством порядку відповідні копії рішень Мін`юсту чи його територіального органу, копії висновків колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту чи відповідного територіального органу.

За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян», засвідчені в установленому законодавством порядку відповідні копії рішень Мін`юсту чи його територіального органу, копії висновків колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) разом із супровідним листом надсилаються скаржнику.

Пунктом 2 частини шостої статті 37 Закону передбачено, що за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.

Судом встановлено, що рішенням П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі №400/1825/20 скасований попередній наказ Міністерства юстиції України від 03.03.2020 № 551/7 «Про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації у зв`язку із закінченням встановленого законом строку подачі скарги», таким чином строк на подачу скарги не вважається пропущеним.

Наказом Міністерства юстиції України від 01.06.2021 № 1956/5 «Про задоволення скарги» задоволено скаргу частково, а саме пунктом 2 зазначеного наказу скасовано рішення від 25.04.2018 №40805158, прийняте державним реєстратором Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївської області Чекановським Сергієм Ігоровичем .

Однак, 27.03.2023 рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва у справі № 490/1281/22 визнано протиправним та скасовано пункт 2 Наказу від 01.06.2021 № 1956/5 «Про задоволення скарги».

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 24.05.2023 рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 27.03.2023 скасовано частково, виключено з його мотивувальної частини висновок, що оскаржуваний наказ є незаконним також, оскільки, на момент прийняття рішення за результатами розгляду скарги відбулась державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначено у рішення, що оскаржується.

У зв`язку із скасуванням пункту 2 Наказу призначено новий розгляд скарги.

Розглянувши повторно скаргу ОСОБА_1 від 24.10.2019, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.02.2020 за № Н-3369, Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції було складено висновок від 17.08.2023, на підставі якого винесено наказ № 2227/7 від 20.09.2023, яким відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_1 від 24.10.2019, оскільки рішення від 25.04.2018 № 40805158, прийняте державним реєстратором Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївської області Чекановським Сергієм Ігоровичем, відповідає законодавству у сфері державної реєстрації прав.

Встановлені судами при розгляді справ №490/1281/22 та №400/1825/20 обставини можна викласти таким чином, що між скаржницею та Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (далі - ВАТ «Кредитпромбанк») у 2008 році було укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира.

На підставі оскаржуваного рішення державним реєстратором Чекановським С.І., зареєстровано право власності Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» (далі - ПАТ «Дельта банк») на квартиру.

Як вказує у позові позивачка «відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 1956/5 від 01.06.2021 встановлено, що державний реєстратор Чекановський С.І , прийняв оскаржуване рішення за відсутності в повному обсязі документів, необхідних для державної реєстрації прав, а сам договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

Однак відповідно до оскаржуваного Наказу Міністерства юстиції України № 2227/7 від 20.09.2023 встановлено, що державним реєстратором Черкановським С.І., належним чином було перевірено документи, які подавались для державної реєстрації прав, на відповідність вимогам, встановленим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідачем безпідставно надана інша оцінка раніше встановленим обставинам в частині надання правової оцінки діям державного реєстратора Чекановського С.І. щодо перевірки наданих йому для проведення державної реєстрації документів».

Відповідно до статті 1 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) його дія поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Стаття 37 Закону регламентує порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав.Відповідно до пункту 2 Розділу І Положення про Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 09 січня 2020 року № 71/5 (далі- Положення про Колегії), Колегії є постійно діючими консультативно-дорадчими органами при Мін`юсті та його територіальних органах, що в межах повноважень, визначених Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128, здійснюють колегіальний розгляд скарг у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - скарги).

Пункт 9 Розділу III Положення про Колегії передбачає, що за результатом розгляду скарги Колегія шляхом голосування приймає рішення, що оформлюється відповідним висновком.

Члени Колегії приймають рішення за внутрішнім переконання та колегіально, тому оскільки розгляд скарг здійснюється не одноособово, то можлива більш детальна оцінка обставин справи, та доведеність тієї чи іншої позиції, за яку віддано більшість голосів членів Колегії. Отже, в законодавстві не передбачено заборон щодо прийняття Колегією під час повторного розгляду скарг іншого рішення ніж під час першого розгляду. Рішення державних органів влади мають бути юридично визначеними, а оскільки судом було визнано протиправним та скасовано пункт 2 Наказу від 01.06.2021 № 1956/5 «Про задоволення скарги`рішення комісії, це і є послідовним та відповідає вимогам юридичної визначеності.

Згідно абзацу 2 пункту 17 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1128 (далі - Порядок № 1128), Мін`юст забезпечує новий розгляд скарги відповідно до цього Порядку у разі скасування судом рішення Мін`юсту за результатами розгляду такої скарги у сфері державної реєстрації.

Стосовно твердження позивачки, що державний реєстратор Чекановський С.І. , прийняв оскаржуване рішення за відсутності в повному обсязі документів, необхідних для державної реєстрації прав, а саме договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

Суд зазначає наступне, згідно з відомостями Державного реєстру прав державним реєстратором Чекановським С.І. на підставі оскаржуваного рішення відкрито розділ у Державному реєстрі прав № 101 на квартиру та внесено запис про право власності № 25879731 за ПАТ «Дельта банк» на підставі договору купівлі-продажу права вимоги від 26.06.2013, укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Дариною Геннадіївною зареєстрованого в реєстрі за №723 договору іпотеки від 26.03.2008 № ВКЕ351112, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яковлевою Юлією Вікторівною зареєстрованого в реєстрі за № 87, листа-вимоги ПАТ «Дельтабанк» про повернення боргу від 27.11.2017 № 02.4.1/1947/17 з відміткою про отримання.

Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Статтею 18 Закону передбачено порядок державної реєстрації прав, зокрема, прийняття і перевірку документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрацію заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень.

Відповідно до частини шостої статті 37 Закону за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України приймає рішення про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав).

Колегією на підставі вищевикладеного у висновку від 17.08.2023 (зареєстрований за №2445-33.1.1-23 від 01.09.2023) встановлено, що державним реєстратором Черкановським С.І. відповідно до вимог статей 10, 18, 27 Закону належним чином було перевірено документи, які подавались для державної реєстрації прав, на відповідність вимогам, встановленим Законом та іншими нормативно-правовими актами, оскільки їх комплектність, зміст та форма відповідали вимогам законодавства у сфері державної реєстрації прав..

Враховуючи викладене, Колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення прийнято державним реєстратором Черкановським С.І. відповідає законодавству у сфері державної реєстрації прав.

Суд на підставі дослідження доказів по справі, дійшов висновку, що Колегією були досліджені вимоги законодавства та відомості Державного реєстру прав та правомірно відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_1 від 24.10.2019, оскільки рішення від 25.04.2018 № 40805158, прийняте державним реєстратором Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївської області Чекановським Сергієм Ігоровичем, відповідає законодавству у сфері державної реєстрації прав.

Позивачка не спростовує позицію відповідача викладену у висновку від 17.08.2023 про те, що Чекановським С.І. належним чином було перевірено документи, які подавались для державної реєстрації прав, на відповідність вимогам, встановленим Законом та іншими нормативно-правовими актами, а лише наполягає на тому, що Колегія не могла прийняти інше рішення ніж у попередній раз по одній і тій же скарзі та надавати іншу оцінку раніше встановленим обставинам.

Як зазначає позивачка «відповідачем не складено документу як «рішення», яке мало б бути розміщено на веб-сайті відповідача, а складено іншій документ з найменуванням «наказ», видання якого взагалі не передбачено Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1128 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 р. № 1150), тобто в порушення cm. 19 Конституції України відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Однак суд зазначає, відповідно до ч. 6 статті 37 Закону визначено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають одне з таких мотивованих рішень, яке не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України чи відповідного територіального органу: про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав); про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав); про залишення скарги без розгляду по суті.

Згідно абзацу 2 пункту 14 Порядку № 1128 за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.

Пункт 9 Розділу III Положення про Колегії передбачає, що за результатом розгляду скарги Колегія шляхом голосування приймає рішення, що оформлюється відповідним висновком.

Відповідно до абзацу 1 пункту 10 Положення про Міністерство юстиції України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 2 липня 2014 р. № 228 (далі - Положення №228), Мін`юст у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, здійснює організацію і контроль за їх виконанням.

Також в пункті 13 зазначеного Положення №228 передбачено, що для погодженого вирішення питань, що належать до компетенції Мін`юсту, обговорення найважливіших напрямів його діяльності у Мін`юсті може утворюватися колегія. Рішення колегії можуть бути реалізовані шляхом видання наказу Мін`юсту. Для розгляду наукових рекомендацій та проведення фахових консультацій з основних питань діяльності у Мін`юсті можуть утворюватися інші постійні або тимчасові консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи.Тобто іншої форми оформлення рішень Мін`юстом окрім як наказ чинним законодавством не передбачено.

Щодо позиції позивача, що рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 27.03.2023 у справі № 490/1281/22 визнано протиправним та скасовано не рішення Мін 'юсту за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, а пункт 2 Наказу від 01.06.2021№ 1956/5 «Про задоволення скарги», тобто у відповідача були відсутні правові підстави для нового розгляду скарги ОСОБА_1 від 24.10.2019, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.02.2020 за № Н-3369.

Суд зазначає наступне п. 6 глави 10 розділу II Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.06.2015 №1000/5, вказує, що розпорядча частина документів (наказів, розпоряджень) поділяється на пункти і підпункти, які нумеруються арабськими цифрами. У кожному пункті повинні бути зазначені виконавці (структурні підрозділи або конкретні посадові (службові) особи), конкретні завдання (доручення) і строки їх виконання. Виконавці можуть бути названі також узагальнено, наприклад: «директорам центральних державних архівів», «начальникам структурних підрозділів». При цьому не застосовується написання неконкретних доручень, які містять слова: «прискорити», «поліпшити», «активізувати», «звернути увагу», тощо.

Згідно пункту 80 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 р. № 55 (далі - Інструкція), Накази (розпорядження) видаються як рішення організаційно-розпорядчого чи нормативно-правового характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основної діяльності установи, адміністративно- господарських або кадрових питань.

Пунктом 89 даної Інструкції передбачено, що у преамбулі зазначаються підстава, обґрунтування або мета видання наказу. Зазначена частина починається із слів "На виконання", "3 метою" тощо. Якщо документ видається на підставі іншого розпорядчого документа, у констатуючій частині (преамбулі) зазначається посилання на відповідний документ. Розпорядча частина починається із слова "наказую", а розпорядження - "зобов`язую", яке друкується жирним шрифтом, після якого ставиться двокрапка.

Згідно пункту 90 Інструкції розпорядча частина поділяється на пункти і підпункти, які нумеруються арабськими цифрами. У кожному пункті повинні бути зазначені організаційно-розпорядча дія (затвердження або введення в дію інструкції, положення тощо) або конкретне завдання (доручення) із строком його виконання та структурні підрозділи - його виконавці, Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 27.03.2023 у справі № 490/1281/22 визнано протиправним та скасовано пункт 2 Наказу від 01.06.2021 № 1956/5 «Про задоволення скарги».

Наказом Міністерства юстиції України від 01.06.2021 № 1956/5 «Про задоволення скарги» задоволено скаргу частково, а саме пунктом 2 зазначеного наказу скасовано рішення від 25.04.2018 № 40805158, прийняте державним реєстратором Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївської області Чекановським Сергієм Ігоровичем . В іншій частині наказу від 01.06.2021 № 1956/5 «Про задоволення скарги» вирішувались процедурні моменти та накладалась санкція на державного реєстратора у вигляді тимчасового блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, однак саме у 2 пункті даного наказу вирішувалось питання по суті, а саме в чому полягало задоволення скарги - у скасуванні рішення державного реєстратора.

Згідно абзацу 2 пункту 17 Порядку №1128, у разі скасування судом рішення Мін`юсту за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст забезпечує новий розгляд такої скарги відповідно до цього Порядку.

Колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції правильно зазначила у висновку від 17.08.2023 (зареєстрований за №2445-33.1.1-23 від 01.09.2023), що повторно розглядає скаргу ОСОБА_1 від 24.10.2019, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 04.02.2020 за № Н-3369, відповідно до пункту 17 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (зі змінами) на підставі рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 27.03.2023, постанови Миколаївського апеляційного суду від 24.05.2023 у справі № 490/1281/22.

Позивачка вказує, що постановою Миколаївського апеляційного суду від 24.05.2023 у справі № 490/1281/22 від 24.05.2023 встановлено, що підставою для скасування рішення державного реєстратора зазначено порушення cm.cm. 10, 18, 23, 24 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ", а саме - не було надано договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов 'язання.

Однак, суд не погоджується з вказаними доводами позивачки, та вказує якщо взяти повний текст постанови Миколаївського апеляційного суду від 24.05.2023 у справі № 490/1281/22, з нього вбачається, що вказана позивачем вище частина є продовженням посилання суду на висновок Колегії від 04.02.2021.

Миколаївський апеляційний суд у даній постанові від 24.05.2023 наводить прямий текст підстав для скасування рішення державного реєстратора, що зазначені у висновку Колегії від 04.02.2021, тобто лише зазначає обставини справи в мотивувальній частині.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ відповідач приймав на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України, з урахуванням та встановленням всіх обставин, що мали значення для прийняття оскаржуваного наказу, а видання оскаржуваного наказу №2227/7 від 20.09.2023 було здійснено в межах процедури встановленої Законом та іншими нормативно-правовими актами, а тому в задоволенні позовних вимог щодо скасування наказу має бути відмовлено.

Згідно з ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до положень Закону України « Про судовий збір » позивач за подання вказаного позову повинен був сплатити 1211, 20 грн. судового збору. Ухвалою суду позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі.

Частиною другою статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть сплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

У зв`язку з несплатою позивачем судового збору у розмірі 1211,20 грн., суд дійшов висновку, що відстрочену суму судового збору слід стягнути з позивача на користь Держави в особі Державної судової адміністрації України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Стягнути за рахунок асигнувань ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 і.п.н НОМЕР_1 ) на користь Державної судової адміністрації України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5 Код ) судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Мельник