Справа № 640/33757/20
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2024-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2024 року справа №640/33757/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення суми відшкодування за банківським вкладом.

Суть спору: у грудні 2020 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому позивач просить суд стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на її користь 200000,00 грн. суми відшкодування банківського вкладу у ПАТ «Авант-Банк» за договором від 26.01.2016 №Д-Ф/16/1019-01238.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2019 у справі № 826/17789/18, яке набрало законної сили 23.12.2019, зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Авант-Банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 , як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладами. Поряд з цим, указане рішення не було виконано Уповноваженою особою Фонду, внаслідок чого позивач була позбавлена права отримати гарантовану суму відшкодування за вкладом до завершення ліквідаційної процедури банку.

Позивач вказує, що звернувшись до виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2019 у справі № 826/17789/18, остання отримала повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття до виконання, яке мотивовано тим, що 03.08.2020 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення ПАТ «Авант-Банк».

Зважаючи на те, що Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» гарантовано отримання позивачем відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Авант-Банк» за рахунок коштів Фонду у межах гарантованої суми, що встановлено зазначеним вище рішенням суду, та враховуючи бездіяльність відповідача, яка полягає у невиконанні рішення суду, позивач просить суд стягнути суму компенсації у судовому порядку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

02.04.2021 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказує, що зобов`язання Фонду гарантування перед вкладниками ПАТ «Авант-Банк» щодо виплати гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами припинені в силу закону, а саме: на підставі частини сьомої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у зв`язку з припиненням виплат гарантованих сум відшкодування та внесення запису про припинення юридичної особи.

Крім того, відповідач звернув увагу на те, що у період з 23.12.2019 по 31.07.2020 Уповноваженою особою на ліквідацію банку не подавалась до Фонду гарантування додаткова інформація про позивача. Позивач також у вказаний період до Фонду гарантування не звертався з відповідною заявою.

Наведені обставини, на переконання відповідача, свідчать про відсутність у діях останнього протиправної бездіяльності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

14.12.2022 вказаний Закон був опублікований в газеті "Голос України" №254 та набрав чинності 15.12.2022.

24.03.2023 на адресу Київського окружного адміністративного суду супровідним листом від 23.12.2022 №03-19/4163/22 "Про скерування за належністю справи" надійшли матеріали адміністративної справи №640/33757/20.

24.03.2023 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Кушновій А.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.04.2023 прийнято адміністративну справу № 640/33757/20 до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Кушнової А.О., вирішено продовжити розгляд адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

26.01.2016 між та ПАТ "АВАНТ-БАНК" (далі - Банк) та позивачем (далі - Клієнт) укладено договір банківського вкладу (депозиту) №Д-Ф/16/1019-01238 "АВАНТ строковий", відповідно до умов якого вкладник передає, а банк приймає для зберігання грошові кошти у розмірі 8000,00 доларів США на вкладний (депозитний) рахунок вкладника № 4917 у ПАТ "АВАНТ-БАНК" на строк з 26.01.2016 до 02.02.2016 (а.с.7-8).

29.01.2016 на вкладний рахунок позивача "АВАНТ-БАНК" від ОСОБА_2 перераховано кошти у розмірі 8000,00 доларів США, що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку позивача з 26.01.2016 по 11.07.2018 (а.с. 12).

29.01.2016 Правлінням Національного банку України прийнято постанову №44 "Про віднесення ПАТ "АВАНТ-БАНК" до категорії неплатоспроможних", на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 29.01.2016 №96 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "АВАНТ-БАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №96 запроваджено тимчасову адміністрацію у Публічному акціонерному товаристві "АВАНТ-БАНК" строком на один місяць із 29.01.2016 до 28.02.2016 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора Публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК", визначені ст.ст. 37-39 Закону, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 строком на один місяць із 29.01.2016 до 28.02.2016 включно.

26.02.2016, на підставі постанови Правління Національного банку України від 25.02.2016 №109 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "АВАНТ-БАНК", виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №262 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "АВАНТ-БАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №262 призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора Публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК", визначені ст.ст. 37, 38, 47-52, 52, 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 строком на два роки із 26.02.2016 до 25.02.2018 включно.

Надалі рішенням виконавчої дирекції Фонду № 2021 від 06.10.2016 змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ "АВАНТ-БАНК". Згідно з зазначеним рішенням всі повноваження ліквідатора ПАТ "АВАНТ-БАНК", визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4 з 07.10.2016.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2065 від 22.05.2017 про зміну уповноваженої особи Фонду, якій делеговано повноваження ліквідатора ПАТ "АВАНТ-БАНК".

Відповідно до зазначеного рішення повноваження ліквідатора ПАТ "АВАНТ-БАНК" визначені Законом "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53, у тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами ОСОБА_5 з 25.05.2017.

02.07.2018 до відповідача-2 було подано адвокатський запит № 1/07-18 про надання інформації щодо внесення депозитного рахунку позивача до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та включення до реєстру вкладників ПАТ "АВАНТ-БАНК", у відповідь на який Уповноважена особа фонду-2 повідомила листом від 11.07.2018 № 422, що відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" операцію по перерахуванню коштів з рахунку фізичної особи на рахунок № 4917 (840), проведену 29.01.2016 на суму 8000,00 доларів США на Договір банківського вкладу № Д-Ф/16/1019-01244 від 26.01.2016 було визнано нікчемними, а кошти повернено на рахунок відправника. Також, до вказаного листа було додано виписку по рахунку № 4917 за період з 29.01.2016 по 11.07.2018 та копію повідомлення про нікчемність правочину від 25.02.2015 № 888/1 (а.с. 11, 12).

Не погодившись з діями Уповноваженої особи Фонду щодо визнання правочину нікчемним, позивач звернулась до суду з відповідним позовом.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2019 у справі № 826/17789/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2019, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації "АВАНТ-БАНК" Кічука Олега Івановича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "АВАНТ-БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які були розміщені на рахунку № 4917 в іноземній валюті - 8 000 доларів США, який був відкритий на підставі договору банківського вкладу фізичної особи № Д-Ф/16/1019-01238, укладеного 26.01.2016 між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "АВАНТ-БАНК" (а.с. 13-25).

З метою звернення вказаного рішення до примусового виконання, позивач звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з заявою про видачу виконавчого листа (а.с. 27).

16.06.2020 Окружним адміністративним судом міста Києва видано позивачеві виконавчий лист у справі № 826/17789/18 (а.с. 26).

Повідомленням старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.11.2020 виконавчий лист № 826/17789/18, виданий 16.06.2020 Окружним адміністративним судом міста Києва, повернуто без прийняття до виконання на підставі пункту 4 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що 03.08.2020 в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державу реєстрацію припинення ПАТ «Авант-Банк» як юридичної особи, відтак ліквідаційна процедура банку вважається завершеною.

Зважаючи на те, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2019 у справі № 826/17789/18 залишилось не виконаним, а також враховуючи те, що позивач не отримала відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Авант-Банк» у розмірі 200000,00 грн за рахунок коштів Фонду, остання звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частиною 3 статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

В той же час, особливості виконання банком власних зобов`язань перед контрагентами в разі віднесення банків до категорії неплатоспроможних та запровадження в банках тимчасової адміністрації або початку процедури ліквідації таких банків, встановлюється, окрім ЦК України, спеціальним законодавством, зокрема Законом України від 23.02.2012 № 4452-VI«Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон № 4452-VI, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

За визначеннями, наведеними у статті 2 Закону №4452-VI:

вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;

вкладник - це фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката;

система гарантування вкладів фізичних осіб - сукупність відносин, що регулюються цим Законом, суб`єктами яких є Фонд, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, банки та вкладники;

уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права.

Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку (частина 1 статті 4 Закону № 4452-VI).

Згідно з пунктом 8 частини 2 статті 4 Закону № 4452-VI на виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

До повноважень виконавчої дирекції Фонду у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку належить затвердження ліквідаційного балансу та звіту уповноваженої особи Фонду про завершення ліквідаційної процедури (пункт 15 частини 5 статті 12 Закону №4452-VI).

Згідно з положеннями частин 3, 5 статті 34 Закону №4452-VI виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Частиною 1 статті 35 Закону №4452-VI передбачено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду.

Оплата праці уповноваженої особи Фонду здійснюється Фондом у межах затвердженого штатного розпису (частина 6 статті 35 Закону №4452-VI).

Уповноважена особа Фонду у своїй діяльності підзвітна Фонду, який несе відповідальність за дії уповноваженої особи Фонду щодо процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку Закону №4452-VI (частина 8 статті 35 Закону №4452-VI).

Проаналізувавши процедуру визначення уповноваженої особи Фонду, обсяг її повноважень, порядок оплати праці, можна дійти висновку, що уповноважена особа Фонду за своїм правовим статусом є представником Фонду, який діє у межах повноважень, наданих Фондом, отримує визначену Фондом оплату, несе відповідальність перед Фондом. Уповноважена особа Фонду у правовідносинах з іншими особами виступає як представник Фонду у межах делегованих ним повноважень.

За дії/бездіяльність такої особи перед іншими суб`єктами правовідносин відповідальність несе Фонд.

Вказане відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 757/56680/16-ц.

Відповідно до пунктів 2-4 частини 3 статті 12 Закону №4452-VI виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду; визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами відповідно до цього Закону та затверджує реєстри відшкодувань вкладникам у порядку та у черговості, що встановлені нормативно-правовими актами Фонду.

Частиною 1 статті 26 Закону №4452-VI визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів (частина 2 статті 26 Закону №4452-VI).

Зі змісту наведених норм вбачається, що одним з основних завдань (функцій) Фонду є відшкодування вкладникам коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, сума якого не може бути меншою 200000 гривень.

Окрім того, Фонд виконує функцію виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом, та, зокрема, вирішує питання про задоволення вимог кредиторів неплатоспроможного банку за рахунок майна такого банку.

Також, виходячи з наведених правових норм та обставин даної справи, слід зауважити, що позивач як клієнт банку, який уклав договір банківського рахунку в Банку і якому Банк відкрив поточний рахунок, в розумінні Закону №4452-VI є вкладником, а кошти на його банківському рахунку в сумі 200000,00 грн є вкладом, на який поширюються основні завдання (функцій) Фонду щодо забезпечення такого вкладу державною гарантією у вигляді граничного розміру відшкодування коштів за цим вкладом.

Згідно з нормами Закону №4452-VI правовідносини щодо отримання вкладником гарантованого державою відшкодування за рахунок коштів Фонду в межах граничної суми складаються між Фондом та вкладником без участі банку-боржника, та у таких правовідносинах Фонд виконує функції з організації виплати гарантованого державою відшкодування за банківським вкладом у межах граничного розміру за рахунок коштів Фонду незалежно від перебігу процедури ліквідації банку (продажу його майна), і у вказаних відносинах у фізичних осіб виникають майнові вимоги до держави в особі Фонду.

Отже, суб`єктом, відповідальним за забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та відшкодування кожному вкладнику банку гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, є Фонд, котрий виконує власні спеціальні функції та завдання безпосередньо та/або делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора та ліквідатора неплатоспроможного банку уповноваженій особі Фонду - працівнику Фонду, який діє від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, підзвітний Фонду та несе відповідальність перед Фондом, та за дії якого відповідальність несе Фонд.

Суд, враховуючи положення частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України констатує, що право позивача на отримання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду підтверджено рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2019 у справі № 826/17789/18, яким, окрім іншого, підтверджено і бездіяльність уповноваженої особи Фонду.

Так, згідно з частиною 7 статті 26 Закону №4452-VI, на яку посилається відповідач, обґрунтовуючи свою правову позицію, Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами у день подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Відповідно до частини 4 статті 53 Закону №4452-VI у день внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повноваження Фонду як ліквідатора щодо такого банку припиняються і Фонд надсилає Національному банку України звіт про завершення ліквідації банку.

Фонд не пізніше наступного дня після закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку розміщує на офіційному веб-сайті Фонду оголошення про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування (частина 3 статті 28 Закону №4452-VI).

З приводу застосування наведеної норми частини 7 статті 26 Закону №4452-VI суд зазначає, що таке правове регулювання правовідносин між вкладником банку та Фондом щодо відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду передбачено за умови правомірної поведінки учасника цих правовідносин - Фонду.

У даному ж випадку вимоги позивача обумовлені протиправною бездіяльністю Фонду, Уповноваженої особи Фонду, що встановлено відповідним судовим рішенням, яке набрало законної сили і підлягає виконанню, тому внесення запису в ЄДРПОУ про ліквідацію банку як юридичної особи за встановлених у справі обставин не може бути підставою позбавлення позивача права на отримання гарантованої державою Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» суми відшкодування за його вкладом.

Саме встановлена в судовому порядку протиправна бездіяльність уповноваженої особи Фонду щодо своєчасного не включення позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, мала своїм наслідком невиплату Фондом гарантованої суми відшкодування за вкладом позивача.

При цьому, слід враховувати, що, як вказано вище, у правовідносинах, що склалися між позивачем та Фондом, останній виконує функції з організації виплати позивачу гарантованого державою відшкодування за банківським вкладом у межах граничного розміру за рахунок коштів Фонду незалежно від перебігу процедури ліквідації ПАТ «Авант-Банк»», і у вказаних відносинах у позивача виникають майнові вимоги до держави в особі Фонду.

Стосовно доводів відповідача про невідшкодування Фондом гарантованої позивачу суми за вкладом з підстав не включення його уповноваженою особою Фонду до Переліку вкладників, внаслідок чого Фонд не мав правових підстав здійснювати відповідні процедури по включенню позивача до Загального реєстру та застосування процедури відповідного відшкодування суд зазначає наступне.

Згідно з наведеними вище правовими нормами уповноважена особа Фонду є працівником Фонду, яка у правовідносинах з іншими особами виступає як представник Фонду у межах делегованих повноважень і відповідальність за дії/бездіяльність уповноваженої особи несе Фонд.

І в спірному випадку саме через протиправну бездіяльність уповноваженої особи Фонду Фондом протиправно відмовлено ОСОБА_1 у виплаті гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди.

Отже, обов`язок доведення відсутності вини покладається на заподіювача шкоди, тобто до спростування презумпції вини особа, яка завдала шкоду, вважається винною у завданні шкоди (постанова Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №686/10520/15-2).

Таким чином, відповідальність за невиплату вкладнику гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, право на одержання якої має вкладник, та за шкоду, завдану вкладнику такою невиплатою, діючим законодавством покладено на Фонд, котрий в обґрунтування відсутності своєї вини у невиплаті гарантованої суми відшкодування не вправі посилатися на невчинення тих чи інших дій уповноваженою особою Фонду, яка є працівником Фонду і діє від імені Фонду, підзвітна Фонду і відповідає перед Фондом, та за дії якої відповідає Фонд.

Безпідставне не включення позивача до Переліку вкладників було наслідком відсутності інформації щодо вкладника у Загальному реєстрі вкладників ПАТ «Авант-Банк», та стало підставою для відмови у виплаті позивачу гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду, що не свідчить про відсутність вини Фонду у невиплаті позивачу гарантованої суми відшкодування та не звільняє Фонд від обов`язку виплатити йому гарантовану суму відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду.

Відтак, обумовлена протиправна бездіяльність працівника Фонду призвела до невиплати позивачу гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду і, як наслідок, порушено права та гарантії позивача, надані йому як вкладнику у відповідності до Закону №4452-VI.

Суд відхиляє доводи Фонду про відсутність у нього будь-яких первинних документів по вкладникам, оскільки при складанні Загального реєстру використовується виключно інформація, що наявна в переданому уповноваженою особою Переліку вкладників.

Як уже було зазначено судом, уповноважена особа Фонду це безпосередньо працівник Фонду, який діє від імені Фонду та підзвітний Фонду і несе відповідальність перед Фондом, та за дії якого відповідальність несе Фонд. У разі допущення бездіяльності уповноваженою особою Фонду у вчиненні дій щодо подання додаткової інформації про вкладника для включення до Загального реєстру осіб, що мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду, Фонд в силу Закону несе відповідальність перед вкладником.

З огляду на викладене, суд вважає, що за встановлених у справі обставин неможливість для позивача отримати гарантовану суму відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду через протиправну бездіяльність Фонду, який незважаючи на рішення у справі № 826/17789/18, яке набрало законної сили, відмовив позивачу у виплаті належних йому сум банківського вкладу, становить втручання у його право на мирне володіння своїм майном та є порушенням вимог статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення на його користь з відповідача гарантованої суми відшкодування за вкладом в розмірі 200000,00 грн., що є правовою підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Інші доводи сторін не спростовують висновків, викладених судом у цьому рішенні.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позову, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2000,00 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 242-246, 249, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ідентифікаційний код 21708016) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 200000,00 грн. гарантованої суми відшкодування за вкладом у ПАТ «Авант-Банк» за договором від 26.01.2016 №Д-Ф/16/1019-01238.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул.Січових Стрільців, 17, ідентифікаційний код 21708016) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2000,00 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.