Справа № 620/10083/24
Суддя: Маринчак Нінель Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

30 серпня 2024 року м. Київ

Суддя-доповідач Шостого апеляційного адміністративного суду Маринчак Н.Є., перевіривши матеріали апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року у задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування вимоги відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, 30 серпня 2024 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою.

Перевіривши апеляційну скаргу, суддя-доповідач дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам статтей 287, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог пункту 1 частини 5 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

При цьому, у пп. 2 п. 3 ч. 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, судовий збір за подання позову до адміністративного суду складає 3028,00 грн, а отже розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 3028,00*150% = 4542,00 грн.

Однак, апелянтом сплачено судовий збір у розмірі 1816,80 грн.

Таким чином, апелянту слід доплатити судовий збір у розмірі 2725,20 грн (4542,00 грн - 1816,80 грн) та надати докази такої сплати.

Крім того, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, що є предметом даної справи, врегульовано статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду першої інстанції прийнято 01 серпня 2024 року, а з апеляційною скаргою відповідач звернувся до суду апеляційної інстанції 30 серпня 2024 року.

З наведеного вбачається пропущення апелянтом десятиденного строку звернення до суду із апеляційною скаргою.

За матеріалами апеляційної скарги, апелянт заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року, яке обґрунтовано тим, що копію рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року у справі №620/10083/24 Військова частина НОМЕР_1 отримала 01 серпня 2024 року в особистому кабінеті системи «Електронний суд», однак у зв`язку з збройною агресією російської федерації проти України та введенням в Україні воєнного стану, а також у зв`язку з перебуванням молодшого лейтенанта ОСОБА_2 у відпустці, позивач з поважних причин не мав змоги подати апеляційну скаргу на рішення Чернігівського кружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року у справі № 620/10083/24.

Відтак, на переконання апелянта, строк на апеляційне оскарження повинен бути поновлений.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що, зважаючи на встановлені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України строки оскарження судових рішень, та враховуючи той факт, що апелянт отримав оскаржуване рішення 01 серпня 2024 року, останнім днем для подання апеляційної скарги є 11 серпня 2024 року.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Непереборною силою є надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності особи обставина, яку вона хоча і могла передбачити, але не могла попередити. До таких обставин, як правило, відносяться стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі тощо) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не є звичайною обставиною, яка хоча і може спричинити певні труднощі для особи, але не виходить за певні розумні рамки, тобто це має бути екстраординарна подія, яка не є звичайною. Такі висновки наведені в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2024 року у справі № 757/45756/21-ц.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Верховний Суд, зокрема, у постанові від 08 лютого 2023 року у справі № 717/314/22, зазначив, що, оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Як встановлено матеріалами справи, 30 серпня 2024 року апеляційну скаргу від імені Військової частини НОМЕР_1 подано представником ОСОБА_3 у порядку самопредставництва.

Наведене в свою чергу спростовує доводи апелянта про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду з підстав перебування молодшого лейтенанта ОСОБА_2 у відпустці.

Доводи апелянта про введення воєнного стану в Україні в якості неможливості своєчасної реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення, судом оцінюються критично, оскільки, саме по собі введення в Україні воєнного стану з огляду на приписи частини 2 статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» не може бути самостійною і безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження суб`єкту владних повноважень, а доказів, що такий правовий режим та пов`язані з ним наслідки перешкоджали вчасно подати апеляційну скаргу Військовою частиною НОМЕР_1 не надано.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду у справі № 760/8560/21 від 24 липня 2024 року сама по собі обставина перебування учасника справи у складі Збройних Сил України не свідчить про пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставини непереборної сили; у разі доведення належними та допустимим доказами, що саме обставина перебування на військовій службі під час воєнного стану об`єктивно унеможливила виконанням ним зазначеної процесуальної дії у встановлений законом строк, тобто доведення причинно-наслідкового зв`язку між перебуванням на військовій службі під час воєнного стану та пропуском строку на апеляційне оскарження, така обставина може бути визнана обставиною непереборної сили.

За змістом апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року, належних та допустимих доказів взаємозв`язку між введенням воєнного стану в Україні та пропуском строку на апеляційне оскарження рішення у даній справі, апелянтом не надано.

Відтак, суд визнає наведені апелянтом у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження доводи недостатніми та необґрунтованими.

Таким чином, апелянту необхідно усунути наступні недоліки: сплатити судовий збір у сумі 2725,20 грн та надати докази такої сплати; подати до суду мотивоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року.

Згідно з частиною 2 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 296 Кодексу, застосовуються правила статті 169 Кодексу, відповідно до яких апеляційна скарга залишається без руху і апелянту надається строк для усунення її недоліків до десяти днів з дня вручення ухвали.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням апелянту десятиденного строку з дня вручення копії цієї ухвали для усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 169, 286, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року - відмовити.

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без руху.

Надати апелянту десятиденний строк на усунення недоліків апеляційної скарги з дня отримання даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Маринчак Н.Є.