Справа № 260/3812/24
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 вересня 2024 рокум. Ужгород№ 260/3812/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої судді Маєцької Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якій просить: 1) Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 69 від 05.12.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»; 2) Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_2 до стаж роботи на посадах прокурорів в органах прокуратури України, що дає право на пенсію за вислугу років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» періоди роботи: з 01.09.2005 по 28.02.2006; з 01.09.2011 по 31.10.2011; з 01.12.2011 по 31.12.2011; 01.01.2012 по 31.01.2012 та включити вказані періоди до страхового стажу Індивідуальних відомостей про застраховану особу - Форма ОК-5; 3) Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_2 до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» періоди роботи з 06.09.1995 по 24.04.1997 на посаді друкарки відділу по боротьбі з організованою злочинністю слідчого управління прокуратури Закарпатської області, з 25.04.1997 по 03.07.1998 на посаді спеціаліста 2 категорії Ужгородської транспортної прокуратури з присвоєнням 15 рангу державного службовця та прийняттям присяги державного службовця, з 06.07.1998 по 06.12.1999 на посаді друкарки канцелярії прокуратури Закарпатської області, з 07.12.1999 по 13.03.2000 на посаді інспектора секретаріату прокуратури Закарпатської області, з 14.03.2000 по 09.11.2003 на посаді старшого інспектора відділу роботи з кадрами прокуратури Закарпатської області; 4) Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_2 з 30.11.2023 пенсію за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася із заявою про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до вимог Закону України «Про прокуратуру». Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05 грудня 2023 року № 69 відмовлено у призначенні пенсії. До страхового стажу не зараховано всі періоди трудової діяльності позивача. Відповідачем -1 не зараховано періоди роботи в органах прокуратури з вересня 2005 року по лютий 2006 року, вересень, жовтень грудень 2011 року, січень 2012 року. В той же час, позивач з 20.02.2004 року по 12.11.2007 року працювала на посаді помічника Закарпатського міжрайонного природоохоронного прокурора та з 12.11.2007 року 24.05.2012 року працювала на посаді прокурора відділу представництва інтересів громадян і держави в судах прокуратури Закарпатської області, що підтверджується записами в трудовій книжці. Крім того, оскарженим рішенням не зараховано до вислуги років періоди роботи на посадах: з 06.09.1995 року по 24.04.1997 року на посаді друкарки, з 25.04.1997 року по 03.07.1998 року на посаді спеціаліста 2 категорії, з 06.07.1998 року по 06.12.1999 року на посаді друкарки канцелярії; з 07.12.1999 року по 13.03.2000 року на посаді інспектора секретаріату, оскільки відсутня вища освіта на час роботи на вказаних посадах. Також не зараховано період з 14.03.2000 року по 09.11.2003 року на посаді старшого інспектора відділу роботи з кадрами, оскільки відсутня інформація про відношення посади до державної служби. Рішення про відмову у призначенні пенсії позивач вважає протиправним, оскільки вищевказані періоди підлягають зарахуванню до вислуги років, що дає право на призначення пенсії згідно з ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідач 1 надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що періоди з 06.05.1995 року по 24.04.1997 року на посаді друкарки, з 25.04.1997 року по 03.07.1998 року на посаді спеціаліста 2 категорії, з 06.07.1998 року по 06.12.1999 року на посаді друкарки канцелярії, з 07.12.1999 року по 13.02.2000 року на посаді інспектора секретаріату не підлягають зарахуванню до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки у позивача була відсутня вища юридична освіта на час роботи на вказаних посадах. Період з 14.03.2000 року по 27.02.2003 року на посаді старшого інспектора відділу роботи з кадрами також не підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки згідно диплому серії АК № 21319594 позивач набула вищу юридичну освіту 28.02.2003 року. Період роботи з 28.02.2003 року по 09.11.2003 року на посаді старшого інспектора відділу роботи з кадрами не підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки відсутня інформація про відношення посади до державної служби. Відтак, спірні періоди правомірно не були зараховані до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, а отже відсутні підстави для визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії.

Відповідач -2 надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що наданими позивачем документами підтверджується стаж за вислугу років у розмірі 19 років 10 місяців, в тому числі стаж на посаді прокурора 19 років 10 місяців. Таким чином, у позивача відсутній необхідний стаж за вислугу років, передбачений ч. 1 ст. 86 Закону України № 1697. В той же час, спірні періоди правомірно не були зараховані до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, а отже відсутні підстави для визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії.

Позивач надала суду відповідь на відзив, у якій зазначила, що в силу положень Закону України «Про прокуратуру», Закону України «Про державну службу», Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, Про умови оплати праці працівників органів прокуратури, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року № 38, якою визначені посадові оклади службовців прокуратури та за наведення обставин її сталої та безперервної роботи в прокуратурі з ознаками просування по службі і зайняття посад державної служби та прокурорів, вищевказані посади у період роботи з 06.09.1995 по 09.11.2003 віднесені до державної служби.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач 30 листопада 2023 року звернулася до ГУ ПФ України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до Закону України «Про прокуратуру».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05 грудня 2023 року № 69 позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

Відповідно до вказаного рішення стаж особи за вислугу років складає 19 років 10 місяців, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів 19 років 10 місяців. Страховий стаж особи становить 27 років 05 місяців.

Як вбачається з оскарженого рішення, до вислуги років не зараховано, зокрема періоди:

- з 06.09.1995 по 24.04.1997 на посаді друкарки, з 25.04.1997 по 03.07.1998 на посаді спеціаліста 2 категорії, з 06.07.1998 по 06.12.1999 на посаді друкарки канцелярії, з 07.12.1999 по 13.03.2000 на посаді інспектора секретаріату, оскільки відсутня інформація про відношення посад до державної служби та відсутня вища освіта на час роботи на вказаних посадах.

- з 14.03.2000 по 09.11.2003 на посаді старшого інспектора відділу роботи з кадрами, оскільки відсутня інформація про відношення посади до державної служби.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституцій України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначено Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Абзацом 22 ст. 1 Закону №1058-IV визначено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Пенсійне забезпечення прокурорів та працівників прокуратури визначено в Законі України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015 (далі - Закон №1697).

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 86 Закону №1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно з частиною шостою статті 86 Закону №1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Частиною 8 статті 86 Закону № 1697-VII передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Відповідно до ч. 13 ст. 86 Закону № 1697-VII пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що призначення прокурорам пенсії за вислугу років є додатковою та підвищеною соціальною гарантією з боку держави через специфічний характер професії. Необхідною умовою для її призначення є наявність необхідної кількості вислуги років на день звернення до територіального органу Пенсійного фонду України за її призначенням.

З матеріалів трудової книжки позивача встановлено, що 06.09.1995 вона прийнята на посаду друкарки відділу по боротьбі з організованою злочинністю слідчого управління прокуратури Закарпатської області (наказ № 267 від 04.09.1995); 24.04.1997 звільнена з посади друкарки в порядку переводу в Ужгородську транспортну прокуратуру (наказ № 2 від 25.04.1997); 25.04.1997 прийнята на посаду спеціаліста 2 категорії Ужгородської транспортної прокуратури (наказ № 2 від 25.04.1997); 25.04.1997 присвоєно 15 ранг державного службовця (наказ № 2 від 25.04.1997); 25.04.1997 прийняла присягу державного службовця (наказ № 2 від 25.04.1997); 03.07.1998 звільнена з вказаної посади спеціаліста 2 категорії у зв`язку із закінченням дії строкового трудового договору (наказ № 5 від 22.06.1998); 06.07.1998 прийнята на посаду друкарки канцелярії прокуратури Закарпатської області (наказ № 287 від 06.07.1998); 07.12.1999 переведена на посаду інспектора секретаріату прокуратури Закарпатської області (наказ № 632 від 07.12.1999); 14.03.2000 переведена на посаду старшого інспектора відділу роботи з кадрами прокуратури Закарпатської області (наказ № 77 від 14.03.2000); 10.11.2003 призначена на посаду помічника Ужгородського транспортного прокурора (наказ № 568 від 07.11.2003); 20.02.2004 переведена на посаду помічника Закарпатського міжрайонного природоохоронного прокурора (наказ № 137 від 20.02.2004); 12.11.2007 призначена на посаду прокурора відділу представництва інтересів громадян і держави в судах прокуратури Закарпатської області (наказ № 758 від 08.11.2007); 24.05.2012 призначена на посаду заступника начальника відділу представництва інтересів громадян і держави в судах прокуратури Закарпатської області (наказ № 336 від 23.05.2012); 10.02.2014 призначена начальником відділу представництва інтересів громадян і держави в судах управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Закарпатської області (наказ № 104к від 10.02.2014); 09.07.2014 призначена начальником відділу представництва інтересів громадян і держави в судах прокуратури Закарпатської області (наказ № 595 від 09.07.2014); 15.01.2015 призначена заступником начальника управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді - начальник відділу представництва інтересів громадян і держави в судах прокуратури Закарпатської області (наказ № 8к від 15.01.2015); 03.08.2015 призначена на посаду начальником відділу представництва інтересів громадян і держави в судах управління представництва інтересів громадян та держави в суді прокуратури Закарпатської області (наказ № 647к від 03.08.2015); 14.04.2016 призначена на посаду заступника начальника відділу представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконанні судових рішень прокуратури Закарпатської області (наказ № 212к від 14.04.2016); 23.09.2016 призначена на посаду заступника начальника відділу забезпечення представництва в суді управління представництва інтересів громадянина або держави в суді прокуратури Закарпатської області (наказ № 625 від 23.09.2016) 11.09.2020 прокуратуру Закарпатської області перейменовано у Закарпатську обласну прокуратуру з 11.09.2020 (наказ ОГП №410 від 03.09.2020); з 11.09.2020 і по теперішній час - переведена на посаду прокурора відділу представництва інтересів держави в суді Закарпатської обласної прокуратури (наказ № 9к від 11.09.2020).

Із вищевказаних записів у трудовій книжці вбачається, що позивач з 06.09.1995 року та по час звернення із заявою про призначення пенсії безперервно працювала на посадах в органах прокуратури.

В той же час, як вже встановлено судом, рішення ГУ ПФ України в Одеській області до вислуги років не зараховано періоди: з 06.09.1995 по 24.04.1997 на посаді друкарки, з 25.04.1997 по 03.07.1998 на посаді спеціаліста 2 категорії, з 06.07.1998 по 06.12.1999 на посаді друкарки канцелярії, з 07.12.1999 по 13.03.2000 на посаді інспектора секретаріату, з 14.03.2000 по 09.11.2003 на посаді старшого інспектора відділу роботи з кадрами.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон №3723-XII, чинний на час проходження служби) державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Постановою Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII встановлено, що дія Закону України «Про державну службу» поширюється на працівників державних органів Республіки Крим, органів місцевого та регіонального самоврядування, які прирівнюються до відповідних категорій посад службовців, якщо інше не передбачено законодавством України.

Відповідно статті 2 Закону №3723-XII посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Згідно статті 17 Закону №3723-XII громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають Присягу такого змісту: Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов`язки.

Державний службовець підписує текст Присяги, який зберігається за місцем роботи. Про прийняття Присяги робиться запис у трудовій книжці.

Згідно статті 24 Закону №3723-XII прийняття на державну службу, просування по ній службовців, стимулювання їх праці, вирішення інших питань, пов`язаних із службою, проводиться відповідно до категорій посад службовців, а також згідно з рангами, які їм присвоюються.

Віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі Порядок №283, чинний на час проходження служби) до стажу державної служби зараховується робота (служба) в тому числі: на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

Пунктом 3 Порядку № 283 передбачено, що до стажу державної служби включається також робота на посадах службовців в органах , зазначених у пункті 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.

Згідно з пунктом 4 вищезазначеного Порядку № 283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.1994 року № 758, якою внесені зміни до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283, до стажу державної служби зараховуються всі періоди роботи на посадах службовців в органах, визначених у пункті 2 Порядку обчислення стажу державної служби та додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців. Під терміном «просування по службі «треба розуміти безпосередній перехід з посади службовця на посаду державного службовця в період роботи в державних органах.

Крім того, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року № 38, якою визначені посадові оклади службовців прокуратури (таблиця 5), посада друкарки, інспектора та старшого інспектора прокуратури віднесена до категорії службовців.

Враховуючи вищенаведене, висновок відповідача -1 про не віднесення до державної служби посад, на яких перебувала позивач з 06.09.1995 року по 09.11.2003 року є безпідставним.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 28.02.2003 року отримала диплом спеціаліста серії НОМЕР_1 за спеціальністю правознавство та здобула кваліфікацію юриста.

В той же час, вимога до осіб, які займають посади державних службовців, щодо наявності в них вищої освіти, в тому числі юридичної освіти, настала лише з 01.09.1999 року, тобто після затвердження Наказом Головного управління державної служби України № 65 від 01.09.1999 року, яким затверджено довідник типових професійно-кваліфікаційних характеристик посад державних службовців. Вимога щодо наявності вищої освіти для роботи державного службовця в органах прокуратури була регламентована частиною 5 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» від 12 липня 2001 року №2663-ІІІ).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що періоди роботи позивача з на посадах: з 06.09.1995 по 24.04.1997 - друкарки відділу по боротьбі з організованою злочинністю слідчого управління прокуратури Закарпатської області; з 25.04.1997 по 03.07.1998 - спеціаліста 2 категорії Ужгородської транспортної прокуратури, де присвоєно 15 ранг державного службовця та прийнято присягу державного службовця; з 06.07.1998 по 06.12.1999 - друкарки канцелярії прокуратури Закарпатської області; з 07.12.1999 по 13.03.2000 інспектора секретаріату прокуратури Закарпатської області; з 14.03.2000 по 09.11.2003 - старшого інспектора відділу роботи з кадрами прокуратури Закарпатської області підлягають зарахуванню до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з ст. 86 Закону №1697-VII.

В той же час, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області протиправно не зарахувало вищевказані періоди до вислуги років, що дає право на пенсію відповідно до ст. 86 Закону №1697-VI.

Відтак, суд приходить висновку про необхідність зарахування вищевказаних періодів роботи до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років згідно ст. 86 Закону №1697-VII.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання зарахувати до стажу роботи періоди роботи позивача в органах прокуратури з вересня 2005 року по лютий 2006 року та вересень, жовтень, грудень 2011 року, а також січень 2012 року та включити вказані періоди до страхового стажу Індивідуальних відомостей про застраховану особу Форма ОК-5, суд зазначає наступне.

Відповідно до довідки до оскарженого рішення про розрахунок стажу позивача форми РС-право вбачається, що за період з 01.12.2005 року по 13.11.2023 року до страхового стажу позивача зараховано тільки 17 років 4 місяці 25 днів.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК -5) вбачається, що за жовтень 2005 року, листопад 2005 року, грудень 2005 року, січень 2006 року, жовтень 2011, грудень 2011 року відсутні відомості про сплату страхових внесків.

В той же час, ні в оскарженому рішенні, ні у відзиві на позовну заяву відповідачі не наводять мотивів не врахування вищевказаних періодів до страхового стажу позивача.

При цьому, суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані у рішенні підстави для відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи обставини, не можуть бути підставою для позбавлення позивачки конституційного права на соціальний захист в частині зарахування періодів трудової діяльності до страхового стажу.

Подібний правовий висновок був сформований Верховним Судом у постанові від 30.09.2021 року по справі № 300/860/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, записами трудової книжки позивача підтверджується, що позивач з 20.02.2004 року по 12.11.2007 року працювала на посаді помічника Закарпатського міжрайонного природоохоронного прокурора та з 12.11.2007 року по 24.05.2012 року працювала на посаді прокурора відділу представництва інтересів громадян і держави в судах прокуратури Закарпатської області.

Крім того, відповідно до довідки Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради від 10.11.2021 року № 34.04.03-08/728 позивач одержувала допомогу по догляду за дитиною до трьох років працюючим жінкам на доньку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 01.04.2007 р. по 07.11.2007 р. та допомогу по догляду за дитиною до трьох років працюючим жінкам на сина ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з 09.01.2012 року по 13.05.2012 року.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що відповідач -1 протиправно та без належного обґрунтування не зарахував до стажу роботи на посадах прокурорів в органах прокурату України наступні періоди: жовтень 2005 року, листопад 2005 року, грудень 2005 року, січень 2006 року, жовтень 2011, грудень 2011 року.

Відтак, позовні вимоги в частині зарахування до стажу періодів роботи підлягають задоволенню частково, а саме в частині зарахування періодів щодо яких відсутні відомості про сплату страхових внесків, а саме: жовтня 2005 року, листопада 2005 року, грудня 2005 року, січня 2006 року, жовтня 2011, грудня 2011 року до стажу роботи позивача на посадах прокурорів в органах прокуратури України, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Відтак, визначаючись щодо способу поновлення порушеного права позивача, враховуючи встановлені по справі обставини, виходячи з повноважень, визначених ст. 245 КАС України, обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд приходить до переконання, що ефективним способом поновлення порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати позивачу до стажу роботи на посадах прокурорів в органах прокуратури України, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» періоди роботи: жовтень 2005 року, листопад 2005 року, грудень 2005 року, січень 2006 року, жовтень 2011, грудень 2011 року.

При цьому, суд зазначає, що обраний судом спосіб захисту повною мірою забезпечує реальне відновлення порушеного права позивача.

Відтак, з огляду на встановлені судом обставини, на переконання суду, відповідач-1, приймаючи оскаржене рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії від 05.12.2023 № 69 діяв всупереч вимог вказаних вище норм законів, що спричинило порушення права позивача на соціальний захист та отримання пенсійних виплат. Відтак, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, суд зазначає, що в оскарженому рішенні про відмову у призначенні пенсії відповідач -1 зазначає, що позивач немає права на призначення пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу за вислугу років 25 років.

Водночас, враховуючи те, що судом вирішено зарахувати до страхового стажу період жовтень 2005 року, листопад 2005 року, грудень 2005 року, січень 2006 року, жовтень 2011, грудень 2011 року та до вислуги років позивача період з 06.09.1995 року по 09.11.2003 року, то на переконання суду загальна вислуга років позивача, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1697-VII є достатньою для призначення пенсії за вислугу років згідно Закону №1697-VII.

Згідно з частиною 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на встановлене судом право позивача на призначення пенсії за вислугу років згідно Закону Закону №1697-VII, суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача -1 призначити позивачу пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Із заявою про призначення пенсії позивач звернулася 30 листопада 2023 року. Таким чином, пенсія позивачу повинна бути призначена з моменту звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 30 листопада 2023 року.

В той же час, при вирішенні вказаного спору суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з частиною першою статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1) (далі - Порядок №22-1).

При цьому, 30.03.2021 набрала чинності постанова Правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України» (далі - Постанова правління ПФУ №25-1).

Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі Постанови правління ПФУ №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01.04.2021.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу IV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу IV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п.4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Так, у межах спірних правовідносин заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Одеській області та за результатом її розгляду прийнято оскаржене рішення про відмову у призначенні пенсії .

Відтак, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу IV Порядку №22-1 наслідком скасування, прийнятого ГУ ПФ України в Одеській області за результати розгляду заяви позивача про призначення пенсії рішення є виникнення саме у цього територіального органу Пенсійного фонду України обов`язку призначити пенсію.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 05 грудня 2023 року № 69, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати позивачу до стажу роботи на посадах прокурорів в органах прокуратури України, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» періоди роботи: жовтень 2005 року, листопад 2005 року, грудень 2005 року, січень 2006 року, жовтень 2011, грудень 2011 року та зарахувати до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» період роботи з 06.09.1995 року по 09.11.2003 року та призначити позивачу пенсію за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру», з 30 листопада 2023 року.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, у відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 05 грудня 2023 року № 69.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах прокурорів в органах прокуратури України, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» періоди роботи: жовтень 2005 року, листопад 2005 року, грудень 2005 року, січень 2006 року, жовтень 2011, грудень 2011 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» періоди роботи: з 06.09.1995 року по 24.04.1997 року на посаді друкарки відділу по боротьбі з організованою злочинністю слідчого управління прокуратури Закарпатської області, з 25.04.1997 року по 03.07.1998 року на посаді спеціаліста 2 категорії Ужгородської транспортної прокуратури, з 06.07.1998 року по 06.12.1999 року на посаді друкарки канцелярії прокуратури Закарпатської області, з 07.12.1999 року по 13.03.2000 року на посаді інспектора секретаріату прокуратури Закарпатської області, з 14.03.2000 року по 09.11.2003 року на посаді старшого інспектора відділу роботи з кадрами прокуратури Закарпатської області.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру», з 30 листопада 2023 року.

6. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

7. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, ) судові витрати у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок)

8. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяН.Д. Маєцька