Справа № 160/19094/22
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 вересня 2024 рокуСправа №160/19094/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд складі: головуючого судді Савченка А.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , про повернення судового збору у справі № 160/19094/23,

установив:

25 червня 2024 року від позивача надійшла заява, в якій він просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо неналежного виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року №160/19094/22 через припинення виплатити щомісячної надбавки до пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в сумі 2000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" починаючи з 01.11.2021 р.

За подання цієї заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 726,72 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.07.2024р. призначено заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень по справі № 160/19094/22 до розгляду в порядку письмового провадження на 10.07.2024р. у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: м.Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4, зала судових засідань №10.

До суду 10.07.2024р. надійшли пояснення по справі від позивача та заперечення на пояснення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Суд ухвалою від 16.07.2024 р. призначив на іншу дату, 19.07.2024 р., заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень по справі № 160/19094/22 до розгляду в порядку письмового провадження.

09 липня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано письмові заперечення проти заяви, у якій заявник просить заяву ОСОБА_1 , яка подана у порядку статті 383 КАС України у справі № 160/19094/23 залишити без задоволення.

09 липня 2024 року позивач подав клопотання, в якому просить не брати до уваги письмові пояснення відповідача, оскільки вони є нерелевантними та не стосуються обставин, викладених у заяві позивача.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2024р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка подана у порядку статті 383 КАС України у справі № 160/19094/23 відмовлено.

12 серпня 2024 року від позивача надійшла заява про повернення судового збору, в якій він просив повернути йому сплачені ним кошти на оплату судового збору у розмірі 726.72 гривень згідно з платіжною інструкцією на переказ готівки 0.0..1 від 25.06.2024 АТ КБ ПриватБанк.

З цього приводу суд зазначає таке.

Згідно із статтею 1 Закону України Про судовий збір судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до вимог статті 2 Закону України Про судовий збір платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Пунктом першим частини першої статті 3 Закону України Про судовий збір врегульовано, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Статтею 3 Закону України Про судовий збір визначено об`єкти справляння судового збору. В свою чергу, частиною другою статті 3 вказаного Закону визначено вичерпний перелік заяв (позовних заяв), за подання яких не справляється судовий збір.

При цьому, до вказаного в частині другій статті 3 Закону України Про судовий збір переліку заяв, за подання яких судовий збір не справляється, подана в порядку статті 383 КАС України заява не відноситься.

Із системного аналізу викладених положень слідує, що на позивача покладено обов`язок сплати судового збору за подання відповідної заяви до суду як процесуальним законодавством, так і Законом України «Про судовий збір».

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 27 червня 2019 року по справі №807/220/18 та у постанові від 25 червня 2020 року по справі № 0240/2226/18-а.

Суд зазначає, що підпунктом шостим пункту три частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачена сплата судового збору за подання заяв, пов`язаних із виконанням судових рішень, у розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 01 січня 2024 року 3028,00 грн.

Суд зазначає, що за подання до суду заяви у порядку статті 383 КАС України сума судового збору складає 908,40 грн. (0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Відповідно до вимог ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи те, що заява подана через підсистему «Електронний суд», тому ставка судового збору за подання заяви становить 726,72 грн. (1211,20 грн.*0,8).

Водночас, належних та допустимих, достатніх та достовірних в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ доказів на підтвердження наявності у позивача закріплених у статті 5 Закону України «Про судовий збір» пільг позивач не надав. Крім того, при зверненні до суду з заявою, позивач сплачував судовий збір, що підтверджується копією квитанції про оплату 0.0..1 від 25.06.2024 АТ КБ ПриватБанк.

Відтак, підстав для звільнення позивача від сплати судового збору не зазначено.

Зі змісту заявленого клопотання вбачається, що заявник посилається на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 по справі №440/207/19, який, на думку заявника, підтверджує, що відповідно до ст. 4 Закону №3674-VІ не передбачено ставки судового збору за звернення із заявою в порядку ст. 383 КАС України, тобто, за законом, на позивача не поширюється обов`язок сплати судового збору за звернення до суду з такою заявою.

Надаючи оцінку вказаним доводам заявника щодо підстав звільнення від сплати судового збору за подання заяви в порядку ст. 383 КАС України, суд зазначені доводи заявника не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Однак, посилання заявника на висновок Верховного Суду щодо звільнення від сплати судового збору за звернення до суду з заявою в порядку ст. 383 КАС України, викладений в постанові Верховного Суду від 22.01.2020 по справі №440/207/19, є безпідставним, оскільки він стосуються повернення апеляційної скарги у зв`язку з несплатою заявником судового збору за оскарження ухвали суду першої інстанції, якою залишено без задоволення заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, подану в порядку статті 382 КАС України.

Таким чином, зазначене вище посилання не є тотожнім зі звільненням позивача від сплати судового збору за звернення до суду першої інстанції із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, подану в порядку ст. 383 КАС України.

Крім того у зазначеній заявником постанові Верховний Суд вказує на те, що вимоги статті 382 КАС України не містять вимог щодо необхідності сплати судового збору. В той час як стаття 383 КАС України прямо передбачає обов`язок заявника сплатити судовий збір за подання заяви в порядку ст. 383 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, заява позивача про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 241, 243, 248, суд,

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору у справі №160/19094/23-відмовити.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя А.В. Савченко