Справа № 160/17489/23
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2024 року м. Дніпросправа № 160/17489/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року (суддя Оляйник В.М.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому просив:

-визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 14 липня 2023 року №458 о/с в частині звільнення з посади капітана поліції ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) з посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Кам`янського районного управління поліції, переведення для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області;

-поновити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Кам`янського районного управління поліції;

-звернути постанову до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Кам`янського районного управління поліції.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року відмовлено у задавлені повних вимог.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом не повно досліджені обставини справи. Посилання на постанову Верховного Суду у справі № 620/3663/19 від 25.03.2023 вважає помилковим, оскільки обставини викладені в Постанові ВСУ не є тотожними справі яка розглядається.

Закон України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року за № 580-VIII (далі - Закон № 580) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовано положеннями.

Аналіз наведеної норми Закону № 580 дає підстави для висновку, що переміщення поліцейського на рівнозначну посаду в поліції з метою забезпечення більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, можливе за умови, якщо спеціальне звання за займаною ним посадою відповідає спеціальному званню посади, на яку він переміщується.

Згідно із частиною 2 статті 80 Закону №580-VIII граничні спеціальні звання молодшого, середнього складу поліції за штатними посадами встановлюються керівником поліції.

Крім того, Переліком посад поліцейських і відповідних їм граничних спеціальних звань, затвердженого наказом Національної поліції України від 04.12.2015 № 142 (далі - Перелік №142), на який посилався відповідач, встановлено перелік посад та відповідні їм граничні звання, що свідчить про те, що на вказаних посадах однаковим є граничне спеціальне звання. Водночас, на відповідні посади призначаються поліцейські, які мають первинні спеціальні звання, передбачені для відповідних посад, та відповідають критеріям, що визначені для відповідної посади.

Жодних відомостей стосовно того, якими є первинні спеціальні звання, за наявності яких можливе призначення поліцейського на посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області та дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області, суду не надано.

Аналіз норм Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 р. за № 669/28799 (далі - Порядок № 260), яка регулює порядок оплати праці поліцейських, дає підстави для висновку про те, що для кожної конкретної посади передбачено певний розмір посадового окладу, який залежить від характеру та обсягу покладених на посадову особу завдань, обов`язків та відповідальності.

Крім того, відповідно до посадових інструкцій оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області та посадових інструкцій дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області, посади оперуповноваженого та дільничного є відмінними між собою за: підпорядкуванням, обсягом завдань та обов`язків, рівнем відповідальності, крім того є відміною наявність доступу до державної таємниці.

Сукупність викладених обставин свідчить про те, що посади оперуповноваженого та дільничного не є рівнозначними, більш того, посада, з якої позивача було звільнено (начальника сектора) є вищою за посаду, на яку його було призначено в порядку переведення для забезпечення більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Отже, позивача переміщено на нижчу посаду з посиланням на необхідність забезпечення більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, з порушенням вимог статті 65 Закону № 580-УШ, зважаючи на те, що переведення за вказаними підставами врегульовано на законодавчому рівні лише на рівнозначні посади.

Підстави переміщення поліцейського та осіб, які можуть ініціювати переміщенні визначені Законом №580. При цьому, для цілей застосування статті 65 Закону № 580 поняття «переміщення» та «переведення» є тотожними й під ними розуміється зміна таких умов служби в поліції як посада (посадових обов`язків) та/або місця несення служби. Подібний висновок було викладено в постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року в справі №420/5192/18.

У спірних правовідносинах встановлено, що позивач проходив службу на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області та був переведений для подальшого проходження служби на посаду дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області. Однак, ні рапорту, ні згоди на таке переміщення позивач не давав.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану роботодавець має право перевести працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди (крім переведення на роботу в іншу місцевість, на території якої тривають активні бойові дії), якщо така робота не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків бойових дій, а також інших обставин, що ставлять або можуть становити загрозу житло чи нормальним життєвим умовам людей, з оплатою праці за виконану роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою.

У період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов.

Відповідно до пояснювальної записки до проекту Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» прийняття цього законопроекту створить умови для належного функціонування підприємств та установ в умовах воєнного часу, шляхом дерегуляції окремих умов трудових відносин, оперативного залучення працівників до виконання роботи, усунення кадрового дефіциту та браку робочої сили.

Відтак, оскільки порядок переміщення поліцейських по службі врегульовано спеціальним Законом № 580, а згідно із Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» переведення працівника на іншу роботу можливе без його згоди (крім переведення на роботу в іншу місцевість, на території якої тривають активні бойові дії), до спірних правовідносин положення Кодексу законів про працю України застосуванню не підлягають.

При цьому, поширюються положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на поліцейських, оскільки відповідно до статті 1 цього Закону він визначає особливості проходження державної служби, а згідно з частиною першою статті 59 Закону № 580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Слід також зазначити, що зміст оскаржуваного наказу не обґрунтований підставами передбаченими частини 1 статті 65 Закону № 580.

Посилання в наказі ГУНП в Дніпропетровській області на лист ГУНП в Донецькій області та доповідну записку, в яких містяться твердження про введення воєнного стану вважає також протиправними, оскільки нормами Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено таких підстав для переведення (переміщення) в розумінні саме ст. 65 вказаного Закону.

У даному випадку, неврегульованим залишилося питання щодо порядку переміщення поліцейського на іншу посаду саме в іншу місцевість. Тому стверджує, що є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 458 о/с від 14.07.2023 року по особовому складу, в частині, що стосується переведення ОСОБА_1 оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області до ГУНП в Донецькій області.

Від Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшов відзив на скаргу в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування зазначено, зокрема, що судом правильно встановлено, що підставами для переведення позивача з ГУНП в Дніпропетровській області до ГУНП в Донецькій області та видання відповідних наказів, у тому числі спірного, доповідна записка від 14 липня 2023 року № 20/2821, лист ГУНП в Донецькій області від 12 липня 2023 року № 1743/01/12-2023, рапорт позивача від 17.07.2023 та подання про призначення на посаду від 17.07.2023.

Отже, суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що спірне переміщення позивача відбулося на підставі положень Закону № 580 в редакції Закону України № 2123-ІХ від 15.03.2022, який набрав чинності 01.05.2022 .

Спірні правовідносини, зокрема правові засади організації діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон № 580.

Судом першої інстанції було враховано, що Закон № 580 є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові засади організації та діяльності поліції, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в поліції, а відтак у даному спорі мають безумовний пріоритет застосування норми спеціального законодавства в силу дії правового принципу «lex specialis derogat generali» (спеціальний закон скасовує дію загального закону).

На думку відповідача, безпідставними та помилковими є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо необхідності застосування до спірних правовідносин норм Кодексу законів про працю України з огляду на положення Закону № 580 в редакції Закону № 2123-ІХ, яким, зокрема, доповнено частину 8 ст. 65 Закону 580 абзацом 2 наступного змісту: «Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади».

Закон № 580 серед підстав для переміщення поліцейських на рівнозначні посади безпосередньо виділяє лише одну підставу для такого переміщення, яка враховує побажання поліцейського, а саме переміщення за ініціативою поліцейського. Згода поліцейського є необхідною також при переміщенні його по службі у зв`язку зі скороченням штатів (частина друга статті 68 Закону № 580-VIII).

В усіх інших випадках підставою переміщення визначено певні обставини або рішення певних органів, настання (прийняття) яких не залежать від волі поліцейського, в тому числі переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

При цьому пункт 2 частини першої статті 65 Закону № 580-VIII передбачає єдине правило щодо можливості переміщення поліцейських на рівнозначні посади в інтересах служби, не відокремлюючи випадки такого переміщення в межах однієї місцевості (населеного пункту) чи в іншу місцевість.

Спеціальним законодавством, чинним на момент виникнення спірних правовідносин, не передбачено наявність згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у будь-яку місцевість.

Відтак, зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах, що мало місце в судовій практиці, зокрема, постановах Верховного Суду, винесених раніше.

Від Головного управління Національної поліції в Донецькій області надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування зазначено, зокрема, що посилання позивача на неврахування судом при визначенні рівнозначності посад первинного спеціального звання при призначенні на посади, зазначаємо, що, по-перше, судом було визначено, що відповідно до норм спеціального законодавства рівнозначність посад визначається за граничним (а не за первинним) спеціальним званням, встановленим за посадою поліцейського відповідно до Переліку № 142.

Так, позивач погодився на призначення його на нову посаду, що підтверджується його рапортом.

Позивачем не правильно вказано посади, з якої позивача переведено з ГУНП в Дніпропетровській області та на яку призначено в ГУНП в Донецькій області, а саме: заступник начальника сектору (відділення, чергової частини) та старший інспектор, тоді як вірні: оперуповноважений відділу кримінальної поліції Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області та дільничний офіцер поліції сектору превенції відділення поліції № 1 Бахмутського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області.

Представник позивача зазначає неправильну посаду (начальник сектору) та хибно обґрунтовує, що позивача було призначено на нижчу посаду.

Твердження позивача щодо необхідності надання ним згоди на переведення в іншу місцевість з посиланням Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ІХ, та норми КЗпП України є необґрунтованими. Суд дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми Закону № 580- VIII, дійшов правильного висновку про те, що у зв`язку зі змінами в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, загальні норми трудового законодавства до спірних правовідносин не підлягають застосуванню. Крім того, чинним спеціальним законодавством згода поліцейського при переведенні за ініціативою керівника в іншу місцевість не вимагається, у зв`язку з чим рапорт позивача не є обов`язковим та не є підставою для видання наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 14.07.2023 № № 458 о/с.

Від позивача надійшли додаткові пояснення.

В обґрунтування зазначено, зокрема, що представник ГУНП в Донецькій області зауважує щодо переведення позивача не тимчасово на період дії воєнного стану, а для подальшого проходження служби, що переведення не передбачає зазначення у наказі терміну, на який поліцейський переводиться. Переведення передбачає подальше проходження служби в іншому органі поліції.

Позивач з вказаною позицією не погоджується, оскільки передбачене у ч. 1 ст. 65 Закону переміщення поліцейських є, по суті, переведенням поліцейських, оскільки при цьому змінюється їх посада.

Аналіз змісту ст. 65 Закону, яка складається з одинадцяти частин, також свідчить про безсистемність викладення нормативного матеріалу у статті та відсутність установлених загальним трудовим законодавством гарантій у цій сфері, оскільки зміни до Закону 580 № 2123-IX від 15.03.2022 - діють тимчасово, на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України та 60 днів після цього, тому відсутнє чітке розуміння правил застосування «переведень» та «переміщень», а також гарантій прав працівників у разі їх запровадження.

При вирішенні даного спору, неможливо не застосовувати норми статей 32 (переведений до іншої місцевості) та 119 КЗпП України (зберігаються місце роботи і посада), з огляду на те, що враховуючи, що зміни до Закону 580 № 2123-ІХ від 15.03.2022 - діють тимчасово, на період введення в Україні воєнного стану введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та втрачають чинність з дня припинення або скасування воєнного стану, при цьому, прикінцевими та перехідними положеннями Закону не визначено особливостей щодо питань чи зберігається попереднє місце роботи і посада, а отже можливо зробити висновок, що після припинення воєнного стану залишаються чинними норми Закону у попередній редакції та можливість продовження трудових правовідносин на умовах попереднього працевлаштування.

Положеннями Закону 580-УШ не урегульовано випадки, коли переведення відбувається або в межах однієї місцевості або до іншої місцевості про що йдеться у статті 32 КЗпП України.

З аналізу положень наказу МВС України від 23.11.2016 року №1235 та наказу МВС України від 27.07.2012 року № 650 слідує, що лист ГУНП в Донецькій області або доповідна записка не є тими документами з питань проходження служби, які дають підстави для підготовки та видання наказів по особовому складу.

Підставою для видання наказу по особовому складу згідно до приписів наказу № 1235 є рапорт (заява) або подання. Подання про призначення позивача на відповідну посаду у ГУ НП в Донецькій області в даному випадку не готувалося та не складалося.

В даному випадку проігноровано виконання державою міжнародних правових норм Директиви (ЄС) 2019/1152 Європейського Парламенту і Ради від 20 червня 2019 року про прозорі та передбачувані умови праці в Європейському Союзі для забезпечення отримання працівником повної інформації про умови трудових відносин, оскільки не проінформовано працівника про місце роботи (інформація про роботодавця, у тому числі його місцезнаходження), трудову функцію, яку зобов`язується виконувати працівник (посада та перелік посадових обов`язків), а також про дату початку виконання роботи.

Також, чинний закон не визначає умови забезпечення поліцейського у випадку такого переведення в іншу місцевість, а саме, яким чином поліцейському повинні бути забезпечені відповідні житлові умови з урахуванням його сімейного стану, а також компенсовані усі витрати, пов`язані з переїздом. Не визначено обмеження кількості таких переведень протягом служби.

Переміщення поліцейського на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби в іншу місцевість, можливо за умови надання поліцейським згоди на таке переміщення. Для цілей застосування статті 32 КЗпП України, в контексті спірних правовідносин, іншою місцевістю є інший населений пункт, у тому числі в межах однієї області.

Крім того, переміщення поліцейського з ініціативи начальників, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно переслідувати легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби. Підсумовуючи викладене слід зазначити, що переведення позивача було здійснено через службову необхідність та з метою покращення стану службової діяльності. Поліцейські повинні мати засоби правового захисту від переміщень, що не відповідає меті цього інституту.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах МВС, є капітаном поліції та займав посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Кам`янського районного управління поліції.

14 липня 2023 року начальником управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області полковником поліції ОСОБА_2 на підставі рапорту начальника Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області полковника поліції ОСОБА_3 від 14.07.2023, у якому запропоновано перевести, зокрема оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Кам`янського районного управління поліції капітана поліції ОСОБА_1 для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, була підготовлена доповідна записка на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області генерала поліції третього рангу ОСОБА_4 про те, що на підставі листа Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 12.07.2023 № 1743/01/12-2023 з метою максимального та ефективного забезпечення виконання повноважень поліції, здійснення заходів правового режиму воєнного стану на території Донецької області, у тому числі на деокупованих територіях, захисту суверенітету і територіальної цілісності України, доповідалось про відібрання відповідних кандидатів для подальшого проходження служби в Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області.

У цей же день, начальником Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області генералом поліції третього рангу ОСОБА_4 надана письмова вказівка начальнику управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області полковнику поліції ОСОБА_2 підготувати відповідний наказ.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 14.07.2023 № 458 о/с (зі змінами внесеними наказом ГУНП від 17.07.2023 №463 о/с) відповідно до частин 1, 7, 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» капітан поліції, ОСОБА_1 переведений для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області та звільнений з посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Кам`янського районного управління поліції.

Наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 17.07.2023 №463 о/с, не оскаржується.

У подальшому наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 17.07.2023 №298 о/с, що є похідним у процедурі переведення від наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 14.07.2023 №458 о/с (зі змінами, внесеними наказом ГУНП від 17.07.2023 №463 о/с), відповідно до частин 1, 7 та 8 статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" ОСОБА_1 , на підставі його рапорту від 17.07.2023 та подання від 17.07.2023, призначено на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Бахмутського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області з 17.07.2023, що є рівнозначною посадою.

Таким чином, підставами для переведення ОСОБА_1 з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області до Головного управління Національної поліції в Донецькій області та видання відповідних наказів, у тому числі спірного, є доповідна записка від 14 липня 2023 року №20/2821, лист ГУНП в Донецькій області від 12 липня 2023 року №1743/01/12-2023, рапорт позивача від 17.07.2023 та подання про призначення на посаду від 17.07.2023.

15 липня 2023 року за допомогою месенджера оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Кам`янського районного управління поліції капітана поліції ОСОБА_1 поінформовано про необхідність прибуття 17.07.2023 (понеділок) для подальшого проходження служби до ГУНП в Донецькій області за адресою: вул. Мандрика, 7, м. Покровськ, Донецької області.

У листі від 12.07.2023 №1743/01/12-2023 зазначено, що в період воєнного стану в Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області проведено ряд організаційно-штатних заходів, у зв`язку з чим близько 500 кваліфікованих та досвідчених працівників своєї справи були змушені перевестися для подальшого проходження служби до інших регіонів, у тому числі і до ГУНП в Дніпропетровській області.

Станом на сьогодні некомплект вакантних посад поліцейських ГУНП в Донецькій області складає 1475 од. (32,7%), зокрема в підрозділах превентивної діяльності - 422 од. (35,7%), слідства - 186 од. (28,8%) та кримінальної поліції - 254 од. (23,7%), цим самим збільшуючи навантаження на поліцейських майже на третину, що дається в знаки при забезпеченні виконання ними своїх службових обов`язків.

У зв`язку з тим, що виникла нагальна потреба в додатковому залученні поліцейських для виконання відповідних завдань та комплектуванні вакантних посад, начальник ГУНП в Донецькій області генерал поліції третього рангу ОСОБА_5 звернувся до начальника ГУНП в Дніпропетровській області генерала поліції третього рангу ОСОБА_6 з питанням щодо переведення для подальшого проходження служби поліцейських, що перебувають в підпорядкуванні останнього, в розпорядження ГУНП в Донецькій області у кількості, що дозволить зменшити загальний некомплект органу поліції хоча б на 5%.

Відповідно до доповідної записки на виконання доручення начальника ГУНП в Дніпропетровській області до листа ГУНП в Донецькій області керівниками структурних, територіальних та стройових підрозділів підібрано для переведення для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області 70 поліцейських, в тому числі ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 не погоджується з наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 14 липня 2023 року №458 о/с в частині переведення його на подальшу службу в іншу місцевість, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки переведення та призначення на нову посаду відбулися з порушенням норм чинного законодавства та без його згоди, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання проходження служби в поліції здійснюється Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року за № 580-VIII (далі - Закон № 580).

Положеннями статті 3 Закону № 580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №580-VІІІ поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону №580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Стаття 18 Закону передбачає, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

У силу положень частини 1 статті 64 Закону №580-VІІІ особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Аналіз тексту Присяги поліцейського є підставою для висновку, що в основу поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Працівник поліції покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх невиконання.

Колегія суддів зауважує, що у розумінні ч. 1, 3, 4 статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Законом від 15.03.2022 №2123-IX частину 1 статті 60 Закону №580-VIII (набрав чинності 01.05.2022) викладено в новій редакції, згідно з якою відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Отже, зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання відносин, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах, що мало місце в судовій практиці, зокрема, постановах Верховного Суду, на які посилається позивач у справі.

Подібний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25.05.2023 в адміністративній справі №620/3663/19.

Згідно з приписами частини 1 статті 65 Закону № 580 переміщення поліцейських здійснюється: 1) на вищу посаду - у порядку просування по службі; 2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону; 3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону; 4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції (ч.2 вказаної статті).

Відповідно до ч. 7 - 9 ст. 65 закону № 580 переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Переведення поліцейського, якого зарахованого на денну форму навчання за державним замовленням до закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, до відповідного закладу освіти для подальшого проходження служби здійснюється на підставі наказу про його звільнення із займаної посади в органі (закладі, установі) поліції.

Отже, норма статті 65 Закону № 580, в редакції, чинній на час виникнення правовідносин, передбачає лише один випадок наявності згоди поліцейського на переміщення - переміщення за ініціативою поліцейського.

Згода поліцейського є необхідною також при переміщенні його по службі у зв`язку зі скороченням штатів ч. 2 ст. 68 Закону № 580, проте це не стосується правовідносин, що склалися.

В усіх інших випадках підставою переміщення визначено певні обставини або рішення певних органів, настання (прийняття) яких не залежать від волі поліцейського, в тому числі переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими, Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 листопада 2016 року за № 1235 затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі - Порядок № 1235) та Перелік документів з питань проходження служби (далі Перелік 1235).

Відповідно до розділу II Порядку № 1235 підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності як, зокрема, переміщення по службі.

За приписами пункту 2 розділу III Порядку № 1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим Наказом МВС України від 23 листопада 2016 року за № 1235 (пункт 3 розділу III Порядку № 1235).

У свою чергу, Переліком визначено, що документами з питань проходження служби є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.

У підпункті «б» пункту 42 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (далі - Положення), закріплено аналогічне правило про те, що переміщення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу на рівнозначні посади провадиться у разі службової необхідності, проведення планової заміни в місцевостях, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, а також для доцільнішого використання з урахуванням їх ділових і особистих якостей, стану здоров`я, віку та підготовки за новою спеціальністю.

Тобто, рішення про переміщення по службі осіб середнього, старшого або вищого начальницького складу приймається відповідним начальником з урахуванням думки їх прямих начальників і колективу працівників.

Також, за змістом підпункту «ж» пункту 40 вказаного Положення, встановлено, що при призначенні на посади рядового і начальницького складу враховується, зокрема те, що переміщення по службі в іншу місцевість у межах республіки осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли встановленого пунктами 5 і 7 цього Положення віку, визнані здатними до військової служби або здатними до нестройової служби в мирний час, але потребують за станом свого здоров`я чи здоров`я членів їх сімей зміни місця служби (проживання), провадиться за рішенням відповідного начальника на підставі висновку військово-лікарської комісії.

Тобто, спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагало згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість.

Аналіз наведених норм права та встановлених обставин справи дає можливість дійти висновку, що поліцейський може бути переведений (переміщений) на рівнозначну посаду в будь-яке управління Національної поліції України, а саме туди де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівників органу, зокрема на період введення в Україні воєнного стану та 60 днів після цього.

До Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшов лист Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 12.07.2023 року №1743/01/12-2023, де було зазначено, що у період воєнного стану в Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області виник некомплект вакантних посад поліцейських, який складає 1475 одиниць (32,7%), зокрема в підрозділах превентивної діяльності 422 одиниці (35,7 %), слідства - 186 одиниць (28,8%) та кримінальної поліції - 254 одиниці (23,7%о), цим самим збільшуючи навантаження на поліцейських майже на третину, що дається в знаки при забезпеченні виконання ними своїх службових обов`язків.

З початку контрнаступальних дій сил оборони України поступово звільняється тимчасово окупована територія Донецької області, а тому з метою максимального та ефективного забезпечення виконання повноважень поліції, здійснення заходів правового режиму воєнного стану на території Донецької області, у тому числі на деокупованих територіях, захисту суверенітету і територіальної цілісності України виникає нагальна потреба в додатковому залученні поліцейських для виконання відповідних завдань та комплектуванні вакантних посад.

У зв`язку з чим, Головне управління Національної поліції в Донецькій області просило розглянути питання щодо переведення для подальшого проходження служби підпорядкованих Головному управлінню Національної поліції в Дніпропетровській області поліцейських в їх розпорядження в кількості, що дозволить зменшити зазначений вище загальний некомплект органу поліції хоча б на 5%.

17 липня 2023 року позивач подав рапорт начальнику Головного управління Національної поліції в Донецькій області про те, що з запропонованою посадою дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області згоден, тобто ОСОБА_1 надав свою згоду про призначення його на вказану посаду до Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Отже, інтересами служби, що зумовили переведення позивача до ГУНП в Донецькій області, була необхідність забезпечити ефективне та безперервне надання поліцейських послуг під час дії воєнного стану на території Донецької області.

Саме з урахуванням указаних обставин та вказаного подання і прийнятий оскаржуваний наказ.

Щодо посилання скаржника на положення КЗпП України та Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», колегія суддів зазначає, що Закон № 580 є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, а відтак у даному спорі мають пріоритет застосування норми спеціального законодавства.

Як зазначалось, Закон № 580 з 01 травня 2022 року виключає можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання відносин, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах, що мало місце в судовій практиці, зокрема, постановах Верховного Суду, на які посилається позивач у справі.

Спеціальна норма законодавства не вимагає погодження керівництвом переміщення із самим поліцейським, попереднього отримання від нього згоди з цих питань тощо. Закон України «Про Національну поліцію» уповноважує керівництво за власною ініціативою порушувати відповідне питання щодо переміщення поліцейського, реалізуючи дискреційні повноваження з питань переміщення поліцейських на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби в умах правового режиму воєнного стану.

При цьому, чинними нормами передбачено, що з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі, під час дії воєнного стану, було встановлено для поліцейських обов`язок проходження служби там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника поліції.

На переконання колегії суддів, порядок переміщення поліцейських в органах поліції повністю врегульований нормами спеціального Закону № 580, який дозволяє в інтересах служби переміщувати поліцейського на рівнозначну посаду в будь-яку місцевість.

Тобто спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагало згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість.

Слід зазначити, що для цілей застосування статті 65 Закону № 580-VIII поняття «переміщення» та «переведення» є тотожними, водночас переміщення поліцейського з ініціативи начальників, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно маги легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби.

Верховний Суд у своїх постановах від 28 листопада 2018 року у справі № 820/6677/16, від 17 жовтня 2019 року у справі № 420/5192/18, від 11 серпня 2020 року у справі № 620/2624/19, від 30 вересня 2020 року у справі № 640/20160/18, від 23 червня 2021 року у справі № 240/14986/20 сформулював висновок щодо правильності застосування норм матеріального права при визначенні рівнозначних посад поліції для цілей переміщення поліцейських на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Зокрема, Верховний Суд зазначив, що служба в поліції за своїм змістом є державною службою особливого характеру, у зв`язку з чим, в частині, що не врегульована Законом № 580, до спірних правовідносин може бути застосований Закон України від 10 грудня 2015 року за № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889).

За визначенням, наведеним у п. 6 ч.1 статті 2 Закону № 889, рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 94 Закону № 580 поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Отже, рівнозначність посади поліцейського включає в себе декілька факторів: спеціальне звання, підкатегорії посад з урахуванням рівнів державних органів, грошове забезпечення, а також функціональні обов`язки.

Слід зазначити, що посада з якої здійснено переведення позивача для подальшого проходження служби та посада на яку переведено, передбачають однакове спеціальне звання, належать до посад державних органів одного рівня та мають однаковий розмір грошового забезпечення.

Колегія суддів не приймає посилання скаржника на рішення Верховного Суду, оскільки обставини та підставі у вказаному рішенні є відмінними від спірних правовідносин, та ґрунтуються на застосуванні положень Закону № 580 у попередній редакції.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що відповідачі приймаючи спірні накази, діяли виключно у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, не допускаючи при цьому порушень прав та законних інтересів позивача, є обґрунтованим.

Оскільки інші позовні вимоги є похідними від вимог про скасування оскаржуваного наказу, підстави для їх задоволення відсутні.

Доводи позивача зазначені в апеляційній скарзі щодо порушення відповідачем приписів законодавства не знайшли свого підтвердження.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров