Справа № 400/11462/23
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/11462/23

Категорія:113070200 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н.В.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту: 22.11.2023 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області (далі Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 15 вересня 2022 року №336415 у сумі 17 000 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідач не повідомив позивача про розгляд справи, про оскаржувану постанову позивач дізнався після відкриття виконавчого провадження. Зі змісту складених відповідачем документів неможливо встановити характеристик зважувального обладнання, який відсоток похибки ваг, чи проходили вони періодичну повірку. Все це, ставить під сумнів, правильність та точність роботи при встановленні вагових параметрів. Оскільки перевозився сипучий вантаж, який переміщується в русі. Позивач заперечив, що у спірних правовідносинах був автомобільним перевізником, оскільки передав належний йому автомобіль та автопричеп ТОВ "Украгрозернотранс". Відомості, зазначені в товарно-транспортній накладній, не відповідають дійсності.

Відповідач не скористався правом на подачу відзиву на позов.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 до Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 15 вересня 2022 року №336415 задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 15 вересня 2022 року №336415.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Укртрансбезпеки судовий збір у сумі 1 073,60 грн на користь ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі Укртрансбезпеки ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- положеннями спеціального закону покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія пред`явлення для перевірки відповідних документи, що не було здійснено водієм у даному випадку;

- надання інших матеріалів до суду, жодним чином не спростовує та не змінює встановлених на місці події фактичних обставин, зафіксованих в акті проведення перевірки, не створює для цього акту наслідків юридично дефектного документу та не нівелює зафіксованих в акті обставин;

- позивача було запрошено для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення листом від 26 серпня 2022 року №26507/34/24-22 на 15 вересня 2022 року, але лист з рекомендованим повідомленням було повернуто за закінченням терміну зберігання. При цьому, позивач не з`явився на розгляд справи, своїх доводів та заперечень не надав;

- апелянт зауважує, що саме позивач являється власником транспортного засобу, яким здійснювали вантажне перевезення відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та відповідно до наданої ТТН як автомобільний перевізник. Факт здійснення вантажного перевезення підтверджено. Тлумачення норм Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року №2344-ІІІ (далі Закон №2344-ІІІ), Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 27 червня 2007 року №879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" (далі Порядок № 879) свідчить, що за загальним правилом саме власник транспортного засобу має нести цивільно-правову відповідальність;

- апелянт вказує, що посилання суду першої інстанції на те, що перевезення начебто позивачем не здійснювалися є необґрунтованими, оскільки на момент проведення рейдової перевірки водієм було надано перелік документів визначений ст. 48 Закону №2344-ІІІ, а саме товарно-транспортну накладну (далі ТТН) в графі автомобільного перевізника якої вказано позивача. Вказаний документ є підтвердження того, що 04 серпня 2022 року було здійснено оформлення перевезень вантажів ТТН, а тому підтверджено факт надання послуг з перевезення саме позивачем;

- позивачем не надано доказів того, що транспортний засіб, власником якого є ОСОБА_1 , було передано у користування іншому перевізнику, а саме договорів оренди, актів приймання-передачі т/з, та інші документи які були надані до суду;

- свідоме неотримання кореспонденції, яка направлялася відповідачем на офіційну адресу позивача, та, в подальшому, посилання позивача на те, що відповідач не повідомив його про дату, час та місце розглядом справи і це є порушенням норм Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року №1567 (далі Порядок №1567), не може бути не можуть бути підставами для скасування постанови, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем Порядку №1567 та Закону України "Про поштовий зв`язок" від 03 листопада 2022 року №2722-IX. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11 лютого 2020 року по справі №820/4624/17;

- саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Укртрансбезпеки, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

ОСОБА_1 є власником вантажного сідлового тягача DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автопричепу KRONE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які передав в оренду ТОВ "Украгрозернотранс" за договором від 01 липня 2021 року.

Посадовими особами Укртрансбезпеки 04 серпня 2022 року проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, про що складено акт №339096. В акті зафіксовано, що 04 серпня 2022 року на автодорозі М-05 Київ-Одеса, 452 км + 811 м (с. Дачне) проведено перевірку транспортного засобу DAF, НОМЕР_1 з причепом KRONE, НОМЕР_2 . Водій ОСОБА_2 . Згідно з ТТН від 04 серпня 2022 року автомобільним перевізником є ФОП Олійник. Перевіркою виявлено перевезення вантажу з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%, без відповідного дозволу, а саме: навантаження на одиничну вісь складає 12,7 т при допустимій 11,5 т, що на 10,43% перевищує нормативні, що є порушенням абз.15 ч.1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ).

Того ж дня складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0072033, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0063032.

Відповідачем 15 вересня 2022 року винесено постанову №336415, якою до позивача застосовано штраф у розмірі 17 000 грн за порушення абз.15 ч.1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ, а саме: перевезення вантажу з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%, без відповідного дозволу.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем допущено грубе порушення процедури розгляду матеріалів перевірки, що є окремою підставою для скасування наслідків такої перевірки.

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч.12 ст. 6 Закону №2344-III, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частинами 14, 17 ст. 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт. визначено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим Постановою КМУ №1567 від 08 листопада 2006 року.

Пунктом 2 Порядку №1567 визначено, що рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктом 14 Порядку №1567 обумовлено, що рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Пунктом 15 Порядку №1567 обумовлено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених ст.ст. 39 і 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно абз.3 ч.1 ст. 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проаналізувавши вказані правові норми, колегія суддів наголошує, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт несуть автомобільні перевізники.

Згідно ст. 1 Закону №2344-III автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

У постанові від 14 грудня 2023 року у справі №140/6000/22 Верховний Суд зазначив, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена ст. 60 Закону №2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу. У тій самій постанові зазначено також, що першочерговим є належне установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, та в кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять інформацію щодо предмета перевірки, зокрема про автомобільного перевізника.

Сторонами у справі не заперечується, що під час проведення рейдової перевірки транспортного засобу DAF FT XF 105.410, номерний знак НОМЕР_1 , з причепом KRONE, Модель SD27, номерний знак НОМЕР_2 , водієм ОСОБА_2 надано посадовій особі Уктрансбезпеки товарно-транспортну накладну №906090 від 04 серпня 2022 року, згідно якої перевізником є ФОП " ОСОБА_3 ".

Про вказану обставину зазначено також в акті перевірки №339091 від 04 серпня 2022 року.

Відповідно ст.ст. 908, 909 ЦК України, перевезення вантажу, здійснюється за договором перевезення. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Водночас, ст.50 Закону №2344-III передбачено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Стаття 48 Закону №2344-III передбачає, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568) затверджені Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі Правила №363).

Згідно з розділом 1 Правил №363 товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Отже, відомості щодо перевізника зазначаються в ТТН, яка надається працівникам Укртрансбезпеки для перевірки. Під час руху основним і єдиним юридичним документом, який надає відомості про автомобільного перевізника і про перевезення вантажу, є товарно-транспортна накладна. Цей документ використовується для внутрішніх перевезень в межах України.

У постанові від 22 лютого 2024 року по справі №520/4486/23 Верховний Суд зазначив, що відомості щодо перевізника зазначаються в ТТН, яка надається працівникам Укртрансбезпеки для перевірки, оскільки під час руху основним документом, який надає відомості про автомобільного перевізника і про перевезення вантажу, є ТТН, яка використовується для внутрішніх перевезень в межах України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідач за порушення законодавства про автомобільний транспорт правомірно застосовав до ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф, передбачений ч.1 ст. 60 Закону №2344-III, як до особи автомобільного перевізника.

При цьому, посилання позивача на те, що відомості у ТТН №906090 від 04 серпня 2022 року не відповідають дійсності, не є обґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять доказів реєстрації в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів права користування вказаним товариством, відповідно наявного в матеріалах справи договору оренди транспортних засобів між позивачем та ТОВ "Украгрозернотраес".

Разом з тим, відповідно долученого до матеріалів справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що відповідачем на адресу місця реєстрації: АДРЕСА_1 , було направлено лист-запрошення на розгляд справи за актом №339096 про скоєння порушення законодавства про автомобільний транспорт в Одеській області, розгляд якого призначено на 15 вересня 2022 року. Втім, вказаний лист-запрошення повернувся до відповідача з відміткою поштової установи "за закінченням терміну зберігання".

Колегія суддів зазначає, що суб`єкт владних повноважень не повинен нести відповідальність за невручення позивачу, у зв`язку з його відсутністю за місцем реєстрації, повідомлення про місце, день та час розгляду справи.

При цьому, колегія суддів враховує, що позивач є ФОП, який і на даний час в державних реєстрах зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Колегія суддів наголошує, що обмежені строки розгляду справи про порушення Закону №2344-III (два місяці з дня виявлення правопорушення), позбавляє відповідача права здійснювати повторний виклик правопорушника для участі у розгляді справи.

Слід звернути увагу, що зазначена постанова зберігались в поштовому відділенні більше місяця. Тобто позивач протягом місяця не вчиняв жодних дій для отримання поштового відправлення.

Той факт, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою "за закінченням терміну зберігання" повернулося вже після прийняття спірної постанови не свідчить про неналежне сповіщення позивача, оскільки суб`єкт владних повноважень мав можливість відстежити поштове відправлення за відповідним трекінгом.

Вищезазначені обставини підтверджують, факт того, що Укртарнсбезпеою були виконані всі належні дії щодо направлення оскаржуваної постанови на адресу реєстрації позивача, однак ним не здійснено відповідних дій щодо отримання поштової кореспонденції.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про порушення відповідачем процедури розгляду матеріалів перевірки, є помилковим.

Колегія суддів зазначає, що позивач у позові не заперечує сам факт перевезення вантажу з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%, без відповідного дозволу, а саме: навантаження на одиничну вісь складає 12,7 т при допустимій 11,5 т, що на 10,43% перевищує нормативні, що є порушенням абз.15 ч.1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ), а тому відсутні підстави для надання правового аналізу цій події.

З огляду на викладене, є помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем допущено грубе порушення процедури розгляду матеріалів перевірки.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Враховуючи, що рішення суду приймається на користь суб`єкта владних повноважень, підстави для розподілу судових витрат, відповідно до ст.139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року скасувати.

Ухвалити у справі постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №336415 від 15 вересня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 28 серпня 2024 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.