Справа № 640/15494/22
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 вересня 2024 року № 640/15494/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лиска І.Г., розглянувши заяву судді Лиска І.Г. про самовідвід за матеріалами адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Офісу Президента України в особі комісії при Президентові України з питань громадянства про визнання незаконними дії,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся БАЇ МІЛАД ХУШАНГ з позовом до Офісу Президента України в особі комісії при Президенті України з питань громадянства про визнання дій незаконними.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.09.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

19.01.2023 від Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла адміністративна справа №640/15494/22 на виконання Закону України № 2825-IX від 13.12.2022 «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Жуку Р.В. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 адміністративну справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 визнано необґрунтованим відвід судді Київського окружного адміністративного суду Жука Р.В. у справі №640/15494/22. Матеріали адміністративної справи №640/15494/22 передано до відділу документального забезпечення і контролю (канцелярії) Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду у відповідності до вимог частини першої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.06.2024 у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Київського окружного адміністративного суду Жук Р.В. в адміністративній справі №640/15494/22, поданої 27.05.2024 - відмовлено.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про відвід судді Жука Р.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 витребувано від Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області належним чином засвідчену копію листа Комісії при Президентові України з питань громадянства №2119-22 від 28.01.2022 або пояснення щодо його відсутності. Витребувано від відповідача належним чином засвідчені копії листа Комісії при Президентові України з питань громадянства №2119-22 від 28.01.2022 скерованого до органів ДМС України та всіх матеріалів, що були або мали бути взяті до уваги при вчиненні оскаржуваних дій.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 виправлено описку в ухвалі Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2023.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 визнано необґрунтованим відвід судді Київського окружного адміністративного суду Жука Р.В. у справі №640/15494/22. Матеріали адміністративної справи №640/15494/22 передано до відділу документального забезпечення і контролю (канцелярії) Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду у відповідності до вимог частини першої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 (суддя Перепелиця А.М.) у задоволенні заяви про відвід судді Жука Р.В. у справі №640/15494/22 відмовлено.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.07.2024 визнано необґрунтованим відвід судді Київського окружного адміністративного суду Жука Р.В. у справі №640/15494/22. Матеріали адміністративної справи №640/15494/22 передано до відділу документального забезпечення і контролю (канцелярії) Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду у відповідності до вимог частини першої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 (суддя Терлецька О.О.) визнано необґрунтованим відвід судді Київського окружного адміністративного суду Жука Р.В. у справі №640/15494/22.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.07.2024 заяву судді Жука Р.В. від 10.07.2024 про самовідвід від розгляду справи №640/15494/22 задоволено. Відведено суддю Жука Р.В. від розгляду справи №640/15494/22. Матеріали адміністративної справи №640/15494/22 передано до відділу документального забезпечення і контролю (канцелярії) Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду у відповідності до вимог частини першої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Лиска І.Г.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.07.2024 дану справу прийнято до свого провадження матеріали адміністративної справи № 640/15494/22 та вирішено, що справа буде розглядатися суддею Лиска І.Г. за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 заяву позивача про повернення сплаченого судового збору задоволено. Повернуто позивачу надмірно сплачений до Державного бюджету України судовий збір в розмірі 198,48 грн з Державного бюджету України.

09.08.2024 до суду надійшла заява позивача про відвід судді Лиска І.Г. у справі № 640/15494/22.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 визнано необґрунтованим відвід судді Київського окружного адміністративного суду Диска І.Г. у справі №640/15494/22. Матеріали адміністративної справи №640/15494/22 передано до відділу документального забезпечення і контролю (канцелярії) Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду у відповідності до вимог частини першої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України. Копію ухвали суду надіслано (видати) учасникам справи (їхнім представникам).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 (суддя Лапій С.М.) у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Лиска І.Г. відмовлено.

02.09.2024 головуючий суддя Лиска І.Г. подав заяву про самовідвід. В обґрунтування вказаної заяви суддя зазначив про те, що 09.08.2024 до суду надійшла заява позивача про відвід судді Лиска І.Г. у справі № 640/15494/22, яка мотивована тим, що суддя Лиска І.Г. станом на 08.08.2024 не надав справу №640/15494/22 для дистанційного ознайомлення та копії матеріалів справи не направив йому на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 або шляхом розміщення Київським окружним адміністративним судом повного обсягу матеріалів у електронній справі Електронного суду. Таким чином суддя Лиска І.Г. приховує від позивача матеріали справи, дії якого викликають недовіру до суду, а також викликають сумніви в його неупередженості та об`єктивності як судді.

Незважаючи на ту обставину, що наведені міркування є нічим іншим як припущення, з метою забезпечення об`єктивного та неупередженого розгляду адміністративної справи №640/15494/22; усунення будь-яких сумнівів сторін у неупередженості судді Лиска І.Г. при розгляді вищезазначеної справи; з метою уникнення будь-яких спроб посягань учасників судового процесу у справі на гарантії дотримання судом принципів законності, неупередженості у розгляді адміністративної справи, вказані обставини в подальшому можуть призвести до ускладнення розгляду справи та вирішення спору по суті, так як повне, всебічне та ґрунтовне з`ясування обставин справи, можливе лише за умови взаємної довіри та поваги при комунікації між судом та учасниками справи, суддя Лиска І.Г. вважає, що існують визначені ст.36 КАС України, підстави, які виключають можливість його участі в розгляді адміністративної справи №640/15494/22.

Згідно пунктом 4 частини першої статті 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини першої статті 39 КАС України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Частиною першою статті 40 КАС України передбачено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Статтею 2 Закону України 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також «ЄСПЛ») є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також - «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах «Piersac vs Belgium», «Grieves vs UK»). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі «Le Comte, Van Leuveni De Meyere vs Belgium», суд має бути неупередженим і безстороннім.

У справі «П`єрсак проти Бельгії» («Piersac vs Belgium») ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» («Wettstein v. Switzerland»), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» («Ferrantelli and Santangelo v. Italy»), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» («De Cubber v. Belgium»), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» («Wettstein v. Switzerland») та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» («Castillo Algar v. Spain»), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Такі саме висновки містяться також в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02).

В той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Приписами пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року (Схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23) визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи також в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Отже, з метою забезпечення повного, об`єктивного, неупередженого розгляду і вирішення справи № 640/15494/22 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Президента України в особі комісії при Президентові України з питань громадянства про визнання незаконними дії та з метою недопущення у будь-кого сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості судді Лиска І.Г. під час розгляду справи № 640/15494/22, суд дійшов висновку, що заява судді про самовідвід є вмотивованою, а відтак підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України у разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 цього Кодексу. Керуючись ст.ст. 39, 40, 41, 243, 248, 256, 294 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Заяву про самовідвід судді Лиска І.Г., - задовольнити.

2. Матеріали адміністративної справи №640/15494/22 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Президента України в особі комісії при Президентові України з питань громадянства про визнання незаконними дії, - передати для визначення іншого складу суду Київського окружного адміністративного суду згідно з вимогами статей 31 та 18 Кодексу адміністративного судочинства України

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Лиска І.Г.