Справа № 560/10406/24
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2024-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

30 серпня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАГРО ПАРТНЕР" до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІТАГРО ПАРТНЕР" (далі - позивач, товариство з обмеженою відповідальністю) звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просить:

- визнати протиправними та скасувати Рішення про коригування митної вартості № UA400000/2024/000097/2 від 09.04.2024 р. та Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA400040/2024/000241 від 09.04.2024 року.

Ухвалою від 24.07.2024 через те, що частина наданих до позовної заяви доказів складені не українською мовою, без їх автентичного перекладу, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАГРО ПАРТНЕР" залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 5 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до заяви про усунення недоліків позовної заяви, яка надійшла до суду 30.07.2024 року, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІТАГРО ПАРТНЕР" усунуло вказані вище недоліки, у зв`язку із чим, ухвалою суду від 05.08.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІТАГРО ПАРТНЕР" посилається на те, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та безпідставним, оскільки під час митного оформлення позивачем надано всі документи на підтвердження вартості товарів і обраного методу її визначення, тому, з урахуванням того, що позовна вимога про визнання противоправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є похідною від зазначеного відповідного рішення, то остання також підлягає скасуванню.

19.08.2024 відповідачем подано відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи.

У відзиві відповідачем, серед іншого зазначено, що декларантом не було надано всіх обов`язкових документів у підтвердження заявленої митної вартості товару, а у відповідача при здійсненні митного контролю були достатні правові підстави для запиту відповідних документів, що підтверджують оплату всіх складових заявленої митної вартості. Отже, на підставі вищезазначеного, відповідач вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, прийнятим у спосіб та в межах повноважень, наданих митним органам законодавством та цілком обґрунтованим, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАГРО ПАРТНЕР" задоволенню не підлягають.

Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає таке.

Хмельницькою митницею 09.04.2024 за результатами розгляду поданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Вітагро Партнер» документів для розмитнення товару згідно митної декларації №24UA01U5, було прийнято рішення про коригування митної вартості №UA400000/2024/000097/2 від 09.04.2024 (далі - Рішення, а.с. 61), яким було відкориговано митну вартість товару, вказаного в митній декларації, а саме:

1) товар №1: гербіцид на основі імідазолінів: препарат Магелан РК (імазамокс 33 г/л + імазапір 15 г/л) митну вартість відкориговано з 28 517,16 дол.США, (за 8480,00 кг) до 30 276,14 дол.США (за 8480,00 кг).

2) товар № 2: гербіцид на основі похідних арилоксифенокси-пропіонової кислоти: препарат Халк КЕ (флуазифоп-п-бутил 150 г/л) митну вартість відкориговано з 53 888,61 дол.США, (за 6984,00 кг) до 62 492,83 дол.США (за 6984,00 кг).

Загальний розмір переплати по митним платежам складає 80 935,81 грн (згідно графи В «подробиці розрахунків» митної декларації № 24U91U3, зазначено, що донарахована митним органом сума митних платежів (ПДВ), складає 80 935,86 грн.) (а.с. 56-57).

На підставі вказаного вище рішення митним органом складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400040/2024/000241 від 09.04.2024 року (а.с. 60).

В рішенні митним органом зазначено, що подані згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей щодо числового значення складових митної вартості товарів.

Зокрема:

1) заявлена митна вартість товару № 1 (Магелан РК) 3,36 дол.США/кг, не відповідає мінімальному рівню, за яким здійснюється митне оформлення подібних товарів (з урахуванням діючої речовини) на інших митницях Держмитслужби 3,5703 дол.США/кг;

2) заявлена митна вартість товару № 2 (Халк КЕ) 7,72 дол.США/кг, не відповідає мінімальному рівню, за яким здійснюється митне оформлення подібних товарів (з урахуванням діючої речовини) на інших митницях Держмитслужби 8,948 дол.США/ кг;

3) заявлений до митного оформлення виробник Товару № 1 не відповідає визначеним в п.1.1. контракту, виробникам;

4) вартість страхового платежу відповідно до страхового полісу 0,3% від страхової суми) становить 257,4 дол.США, що не відповідає інформації, зазначеній в копії декларації країни відправлення (7,48 та 14,83 дол.США);

5) відправник товару в копіях декларацій країни відправлення не відповідає відправнику заявленому до митного оформлення;

6) фактично здійснена попередня оплата за товар не відповідає умовам, зазначеним у додатку №1 до додаткової угоди;

7) визначені у копії декларації країни відправника вартість доставки та страхування не заявлялися до митного оформлення;

8) подані до митного оформлення документи не містять визначених частиною 10 статті 58 Митного кодексу України числових значень наступних складових митної вартості оцінюваних товарів: комісійних та брокерської винагороди, за винятком комісійних за купівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних оварів; вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням (а.с. 61).

З урахуванням зазначеного вище, митним органом зазначено про наявність обґрунтованих сумнівів щодо заявленої декларантом митної вартості товарів та підстави вважати, що документи подані до митного оформлення не містять достовірної інформації щодо дійсної вартості товару, оскільки заявлений рівень митної вартості не підтверджений документально. Відповідачем зазначено, що позивачем не надано документів, що усувають вищезазначені розбіжності та підтверджують включення складових митної вартості товарів. Податковим органом визначено митну вартість товарів за другорядним методом відповідно до вимог ст. 64 Митного кодексу України (резервний метод) (а.с. 61).

Незгода Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАГРО ПАРТНЕР" з рішенням митного органу про коригування митної вартості № UA400000/2024/000097/2 від 09.04.2024 та Карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA400040/2024/000241 від 09.04.2024 року, стала підставою для звернення товариства з обмеженою відповідальністю до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує такі правові норми.

Статтею 49 Митного кодексу України (надалі - МК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч.1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ 24UА00U1 на товар позивача.

Згідно з частинами 1, 2 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частинами 5, 6 статті 53 МК України передбачено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до положень статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно з частинами 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, та порядок їх застосування регламентовані главою 9 МК України.

Частинами 1, 2, 3, 4 статті 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з частинами 5, 6, 7 статті 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Частиною 8 статті 57 МК України передбачено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частинами 2, 3 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Згідно з частинами 3, 4 статті 64 МК України митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 року за №883/21195, у Графі 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" у графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної

Отже, чинним законодавством чітко врегульовано, що застосування другорядних методів, до яких віднесено і резервний, здійснюється лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, та виключно після процедури консультацій між митним органом та декларантом, в ході яких декларант обґрунтовує неможливість застосування основного та наступних методів.

Судом встановлено, що при митному оформленні товару позивач надав наявні у нього такі документи:

- сертифікат аналізів на Халк від 10.02.2024 р.;

- сертифікат аналізів на Магелан від 10.02.2024 р.;

- пакувальний лист б/н від 10.02.2024 року;

- рахунок-фактура (інвойс) № SHAG02POL20240124 від 10.02.2024 року;

- коносамент (Bill of lading) № CHN0866386 від 10.02.2024 року;

- автотранспортна накладна (Road consignment note) 155 від 03.04.2024 року;

- супровідний документ Т1 (Dispatch note model T1) 24 PL322080NS6KHJI6 від 03.04.2024 р.;

- сертифікат про походження товару (Certificate of origin) 24С3100А6635/00090 від 06.03.2024 р.;

- банківський платіжний документ, що стосується товару 240104/001185226 від 04.01.2024 р.;

- документ, що підтверджує вартість перевезення № 3116 від 04.04.2024 р.;

- документ, що підтверджує вартість перевезення № 7 від 04.04.2024 р.;

- страховий поліс PYIE00004060 від 10.02.2024;

- зовнішньоекономічний договір № VIT-RS-2023.7, 27.12.2023 р.;

- додаткова угода №1 від 19.01.2024 року та Додаток №1 від 19.01.2024 року до Додаткової угоди № 1 від 19.01.2024 р.;

- додаткова угода №2 від 05.02.2024 року та Додаток №1 від 05.02.2024 року до Додаткової угоди № 2 від 05.02.2024 р.;

- договір про надання послуг митного брокера № 152 від 17.01.2024 р.;

- договір (контракт) про перевезення 0947-Т/21 від 26.01.2021 р.;

- договір перевезення № 28/02/24-ВП від 28.02.2024 р.;

- дозвіл на ввезення на митну територію України незареєстрованих пестицидів і агрохімікатів, що використовуються для державних випробувань і наукових досліджень, а також обробленого ними насіннєвого матеріалу (або відомості про включення товарів до Державного реєстру пестицидів та агрохімікатів) 15416 серія В 00221 від 26.12.2022 р.;

- дозвіл на ввезення на митну територію України незареєстрованих пестицидів і агрохімікатів, що використовуються для державних випробувань і наукових досліджень, а також обробленого ними насіннєвого матеріалу (або відомості про включення товарів до Державного реєстру пестицидів та агрохімікатів) 16035 серія В 00306 від 16.01.2024 року;

- копія митної декларації країни відправника 00540713 від 10.02.2024 р.;

- копія митної декларації країни відправника 00540681 від 10.02.2024 р. (а.с. 60).

Отже, судом встановлено, що при митному оформленні товару позивач надав наявні у нього документи, що визначені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

В той же час, із системного аналізу норм МК України, які суд навів вище, вбачається, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Необхідно зазначити, що витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вказане узгоджується, з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 22.04.2021 у справі № 810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі № 821/1050/17.

Суд зазначає, що відповідно до відомостей веб-порталу Єдине вікно митним органом 08.04.2024 направлено позивачу повідомлення, відповідно до якого, зазначено, що згідно із ч. 2 ст. 53 МК України для підтвердження митної вартості необхідно надати:

- якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Також, відповідно до відомостей веб-порталу Єдине вікно, митним органом 08.04.2024 направлено позивачу повідомлення, відповідно до якого, зазначено, що документи подані згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України для підтвердження числового значення митної вартості товарів необхідно протягом 10 календарних днів надати такі додаткові документи на товари:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

- виписку з бухгалтерської документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів.

Заявами представника позивача від 08.04.2024 та 09.04.2024 на вказані вище повідомлення митного органу повідомлено, що всі документи відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, які були необхідні для оформлення ВМД № 24UA01U5 від 08.04.2024р., були надані та додатково надсилатися не будуть. Висловлено прохання про завершення митного оформлення ВМД № 24UA01U5 від 08.04.2024р. згідно ст. 255 Митного кодексу України.

Щодо зазначених відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості порушень, необхідно відмітити таке.

Відповідно до Контракту №VIT-RS-2023.7 від 27.12.2023 року та Додатку № 1 (Специфікації) від 27.12.2023 року (а.с. 12) , ТОВ «Вітагро Партнер» придбано у Sino-Agri Leading Biosciences Co.,Ltd., (China) (Продавець), наступний товар (засоби захисту рослин): 1) Засіб захисту рослин: Імазамокс, 33 г/л + Імазапір, 15 г/л, РК (Торгова назва Магелан), пакування 20 Л пластикова каністра, кількість 8000,00 л,, вартість 1 л. - 3,18 USD/l, загальна вартість 25 440,00 USD. 2) Засіб захисту рослин: Флуазифоп-п-бутил, 150 г/л, KE (Торгова назва Халк), пакування 5 Л пластикова каністра, 4 каністри в картонній коробці, загальна кількість 7200,00 л., вартість 1 л. - 7,10 USD/l, загальна вартість 51 120,00 USD.

Сторонами були погоджені умови поставки СІF- Gdansk, Польща.

Додатковою угодою № 1 від 19.01.2024 року до Контракту купівлі-продажу № VIT-RS-2023.7 від 27.12.2023 р.(а.с. 33), Сторонами було змінено вартість Товару у зв`язку зі збільшенням вартості фрахту без зміни умов поставки СІF- Gdansk, Польща.

Згідно Специфікації № 1 в редакції від 19.01.2024 р., згідно Додаткової угоди № 1 від 19.01.2024 р.(а.с. 34), вартість товару складає: 1) Засіб захисту рослин: Імазамокс, 33 г/л + Імазапір, 15 г/л, РК (Торгова назва Магелан), пакування 20 Л пластикова каністра, загальною кількістю 8000,00 л., вартість за 1л. - 3,27 USD/l, загальна вартість - 26 160,00 дол.США; 2) Засіб захисту рослин: Флуазифоп-п-бутил, 150 г/л, KE (Торгова назва Халк), пакування 5 Л пластикова каністра, 4 каністри в картонній коробці, загальна кількість 7200,00 л., вартість 1л. - 7,20 USD/l, загальна вартість 51 840,00 дол.США.

На виконання умов Контракту купівлі-продажу № VIT-RS-2023.7 від 27.12.2023 р. та Додаткової угоди № 1 від 19.01.2024 року, позивачем була здійснена оплата згідно платіжного документу № 240104/001185226 на суму 268 289,76 USD (а.с. 52).

За Додатковою угодою № 2 від 05.02.2024 р. (а.с. 17), позивачем та Продавцем у зв`язку зі зміною замовлення було погоджено внести зміни до загальної вартості контракту та порядку оплату, без зміни вартості товару. Відповідно до зазначеної додаткової угоди позивач відмовився від поставки Товару «Дарк» (пропізохлор 720 г/л), у кількості 48 000 л., вартість якого за Додатком 1 від 27.12.2023 р. (до внесення змін складала) складав 4,36 дол. США за 1 л. та загальна вартість 209 280,00 дол. США, з якої позивачем було сплачено 30 % від вартості товару у розмірі 62 784,00 USD.

Згідно Додаткової угоди № 1 від 19.01.2024 р., вартість товарів, поставка, яких здійснювалася за контрактом, переглянута у зв`язку зі збільшенням вартості фрахту. Вартість товару «Дарк» після перегляду складала 4,44 дол. США за 1л., загальною вартістю 213 120,00 дол. США). Розмір авансового платежу не було змінено. Оскільки позивачем було сплачено за товар «Дарк» аванс в розмірі 62 784,00 дол. США, Сторони додатковою угодою № 3 від 05.02.2024 погодили, що зазначена сума авансу буде повернута Продавцем Покупцю у найближчий строк (додаткова угода № 3 від 05.02.2024 р., а.с. 32).

Судом встановлено, що розмір авансового платежу, який було сплачено позивачем за контрактом № VIT-RS-2023.7 від 27.12.2023 р., складає 205 505,76 дол. США (268 289,76 дол. США - 62 784,00 дол.США), що відповідає сумі фактично сплаченій позивачем китайському постачальнику та сумі, вказаній в Додатку № 2 від 05.02.2024 року до Контракту № VIT-RS-2023.7 від 27.12.2023 р.

За таких обставин, суд погоджується з твердженням позивача, що Додаткова угода № 3 від 05.02.2024 не стосується товару, що був предметом митного оформлення, а тому товариство з обмеженою відповідальністю мало право не подавати її для підтвердження числових показників митної вартості.

Вказане вище підтверджує твердження відповідача, що розмір першого платежу було змінено сторонами в додатковій угоді № 2 від 05.02.2024 року, однак суд зазначає, що така зміна не вплинула на числові показники митної вартості товару, що пред`являвся до митного оформлення. Одночасно митним органом не доведено як дана обставина вплинула на числові показники товару, що пред`являвся позивачем до митного оформлення.

Стосовно того, що в оскаржуваному рішенні митний орган посилається на те, що вартість страхового платежу відповідно до страхового полісу (0,3% від страхової суми) становить 257,4 дол, США, що не відповідає інформації зазначеній в копіях декларацій країни відправлення (7,48 та 14,83 дол. США), то суд виходить із таких міркувань.

Судом встановлено, що до митного оформлення товару позивачем надавався документ, який підтверджує те, шо продавцем було здійснено страхування товару, відповідно до умов поставки CIF.

Відповідно до страхового поліса РYІЕ00004060 позивачем здійснювалось страхування всього товару за інвойсом SНАG02РОL20240124 від 10.02.2024 року. Одночасно, вказаний страховий поліс не містить інформації про вартість страхового платежу (а.с. 88).

У той же час, інформація про страхові внески відображена у китайських митних вантажних деклараціях № 00540713 (USD/14.83/3) та № 00540681 (USD/14.83/3 ) (а.с. , 41, 42).

Позивач посилається на те, що 0,3% (257,4 дол. США) від страхової суми, про яку вказує митний орган, це франшиза, яка згідно умовами страхування не покривається страховиком при настанні страхового випадку, розмір страхового платежу, який було сплачено відправником товару.

Надаючи оцінку аргументам сторін з цього питання суд зазначає таке.

Страхові внески відображені в експортних деклараціях на товар, що сторонами не оспорюється.

Судом встановлено, що поставка товару, здійснювалася на умовах СIF (Інкотермс 2020), відповідно до яких у вартість товару включено страхування товару, фрахт морської лінії, пакування, маркування, завантажувально-розвантажувальні роботи в порту країни відправника, вартість послуг агента та митного оформлення товару відправником (продавцем) товару в країні відправлення, доставка товару до порту відправки, тобто всі витрати на доставку товару в порт призначення Gdansk (Poland), включаються до вартості товару та сплачуються Продавцем.

За таких обставин, суд погоджується з аргументами позивача, що товариство з обмеженою відповідальністю мало право не надавати документи на підтвердження витрат, які були включенні продавцем до вартості товару.

Щодо посилання податкового органу на те, що заявлений до митного оформлення виробник Товару № 1 не відповідає визначеним в п.1.1. контракту, виробникам, то суд зазначає таке.

Продавець, листом від 03.01.2024 повідомим позивача про те, що не зможе виготовити товар (торгова назва Магелан) на своєму заводі через відсутність такої можливості, у зв`язку з чим виробництво буде здійснено на заводі Hangzhou Nutrichem Company Limited, що не впливає на вартість Товару (а.с. 30).

При цьому, суд відхиляє аргумент відповідача, що вказаний лист є неналежним доказом у справі, оскільки до митного оформлення він не подавався, а був наданий безпосередньо до суду, так як позивач взагалі не повинен був подавати цей лист митному органу.

До вказаного вище висновку суд прийшов з огляду на те, що заміна виробника не вплинула на договірну вартість товару, а отже, дана обставина не може свідчити про те, що вартість товару, яка враховувалася при митному оформленні товару, є сумнівною та може бути причиною обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих товариством з обмеженою відповідальністю відомостей.

Так як, поставка товару здійснювалася на умовах CIF (Інкотермс 2020), про що суд зазначав вище, вказане свідчить, що продавець взяв на себе всі витрати, пов`язані з виробництвом та доставкою товару в кінцевий порт призначення, та включив їх до вартості товару. При цьому, у покупця відсутній обов`язок надавати докази витрат, які були понесені продавцем для виготовлення товару.

Щодо посилання відповідача на те, що відправник товару копії декларації країни відправлення не відповідає відправнику заявленому до митного оформлення, то суд вважає його безпідставним з огляду на таке.

Згідно експортної декларації країни відправника на товару, в графі відправника вказана назва компанії та зазначено її ідентифікаційний код 1434662В.

Експортною ліцензією Відправника (Продавця за Контрактом № VIT-RS-2023.7 від 27.12.2023 р. «Sino-Agri Leading Biosciences Co.,Ltd.»), підтверджується те, що Sino-Agri Leading Biosciences Co.,Ltd., код 1434662В, є відправником, заявленим до митного оформлення і відповідає відправнику товару копії декларації країни відправлення.

Також в експортних деклараціях, які містяться в матеріалах справи, зазначено, що вони оформлені митницею в м. Яншань, що є одним із портів Шанхаю. Отже, дані митної декларації щодо порту відправки не суперечать даним, зазначеним у інших товаросупровідних документах.

За таких обставин, не підтверджується наявність розбіжностей, на які вказує відповідач, між даними, що містяться в документах, наданих позивачем на підтвердження вартості послуг з перевезення та експедирування.

Інші доводи митного органу не спростовують висновки суду, які зазначені вище.

Суд вказує на те, що надані Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІТАГРО ПАРТНЕР" митному органу документи для митного оформлення за митною декларацією № 24UA01U5 у своїй сукупності є такими, що підтверджують митну вартість товару та числові показники витрат, які позивач поніс для доставки товару в Україну, та які були враховані при розрахунку митної вартості товару.

У той же час, відповідачем за результатами вивчення наданих товариством з обмеженою відповідальністю документів зроблено невірний висновок, що подані декларантом документи не містять належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості.

Суд зазначає, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Вказане вище підтверджуються правовою позицією Верховного Суду (постанова від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та постанова від 04.11.2021 у справі № 120/2634/19-а).

Отже, митний орган повинен зазначати конкретні обставини, які викликають відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтовувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначати документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен зазначити, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Позивачем під час проходження процедури митного оформлення товарів, надано відповідачу документально підтверджені дані про ціну товару, яка вказана в договорі. Ці дані містилися у документах, поданих за переліком, передбаченим частинами першою, другою, третьою статті 53 МК України, та не мають розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товарів.

При визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням додаткових методів, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

За положеннями частини першої стаття 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (частина друга стаття 64 МК України).

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості (частина третя статті 64 МК України).

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Частиною другою статті 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Верховний Суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Серед критеріїв (принципів), які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій, є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. У спорах про оскарження акта індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, який стосується прав та обов`язків особи, суд при вирішенні справи має надати повну та об`єктивну правову оцінку такому акту.

Суд звертає увагу, що оскаржуване рішення відповідача не містить інформації (серед іншого, щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої ним, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Митним органом не враховано, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, необхідно навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, не може свідчити про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Суд зазначає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Наявність у митного органу інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові по справі № 826/5959/17 від 20.03.2024 сформовано такий правовий висновок: "Отримана з бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажні митні декларації, на які митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять".

Верховним Судом у своїх постановах від 21.02.2018 по справі № 820/17417/14 та від 04.09.2018 по справі № 818/1186/17 сфомовано такий правовий висновок: «Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню» (постанови від 21.02.2018 року по справі".

Також суд вказує, що відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс), введених в дію Міжнародною торговою палатою, за умовами терміну CIF, (COST, INSURANCE AND FREIGHT) на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески.

За умовами поставки CIF (Інкотермс 2010) продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Згідно з базисними умовами поставки СIF продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати чи пошкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять з продавця на покупця. За умовами терміну CIF саме на продавця покладається обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати й ушкодження товару під час перевезення.

Виходячи із зазаначеного вище, у разі поставки товару на умовах СIF витрати, пов`язані пакуванням, доставкою товару в порту, всі портові збори, експорті збори, страхування та ніші витрати, які мають бути здійснення до моменту поставки Товару в порт призначення, здійснюються продавцем і, відповідно, закладаються ним у контрактну ціну товару.

Суд вказує на те, що фактурна (контрактна) вартість товару повністю співпадає з тією, яка була врахована позивачем при митному оформленні товару.

Згідно поданої декларантом митної декларації, витрати на виготовлення товару, маркування, пакування, транспортування до порту Константа (Румунія), сплата послуг агентів, експортне митне оформлення і страхування, включені до договірної вартості товару, згідно з умовами поставки CIF, а тому окремо не заявлялися як складові митної вартості товару. Митна вартість товару, розрахована позивачем на підставі контрактної (договірної) вартості та витрат, які пов`язані з транспортуванням товару до митного кордону України.

Приписами МК України встановлено, що орган доходів і зборів, що здійснює митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено Митним кодексом України. При цьому, наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, що зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару.

Суд виходить з того, що виявлені митним органом у поданих товариством з обмеженою відповідальністю до митного оформлення документах розбіжності є такими, що не підтвердженні фактичними матеріалами справи та є формальними, які жодним чином не вливають на числові значення складових митної вартості товарів.

З оскаржуваного рішення про коригування заявленої митної вартості товару не вбачається, в чому саме полягала неможливість визначення митної вартості на підставі поданих документів позивачем.

Відповідач не навів у рішенні про коригування митної вартості товару інформації щодо товару, з яким здійснюється порівняння, та пояснень щодо самих коригувань.

У спірному рішенні про коригування митної вартості товару митним органом не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості.

З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про необґрунтованість та протиправність рішення Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів № UA400000/2024/000097/2 від 09.04.2024 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

У контексті оцінки доводів сторін суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) та Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку.

У ході розгляду справи відповідач не виконав обов`язку щодо доведення того, що митна вартість, визначена Хмельницькою митницею за резервним методом, ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях, як це передбачено частиною 2 статті 64 МК України.

Суд вважає, що резервний метод визначення митної вартості застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 МК України.

Наведене не дає підстав вважати спірне рішення про коригування митної вартості товарів обґрунтованим та мотивованим у контексті частини 2 статті 55 МК України.

Суд прийшов до висновку, що Хмельницька митниця безпідставно відмовила у визнанні заявленої митної вартості товару, а рішення про коригування митної вартості товарів UA400000/2024/000097/2 від 09.04.2024 року є протиправним і підлягає скасуванню.

Вирішуючи позовну вимогу про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400040/2024/000241, суд дійшов до таких висновків.

Частиною 1 статті 256 МК України передбачено, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Згідно з частинами 2, 3 статті 256 МК України у рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Суд установив, що підставою для оформлення митним органом картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400040/2024/000241 стало коригування Хмельницькою митницею митної вартості товару, заявленої декларантом у митній декларації №24UА01U5.

Зважаючи на те, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA400000/2024/000097/2 від 09.04.2024 року є протиправним та скасоване, тож сформована на його підставі картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400040/2024/000241 є незаконною, а позовна вимога про визнання її протиправною та скасування підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позову, на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору у сумі 4844, 80 грн. (а.с.1) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості № UA400000/2024/000097/2 від 09.04.2024 року.

Визнати протиправним та скасувати Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA400040/2024/000241 від 09.04.2024 року.

Стягнути з Хмельницької митниці (, 29010, Хмельницька область, Хмельницький район, м. Хмельницький, вул. Пілотська, 2) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАГРО ПАРТНЕР" (, 31200, Хмельницька область, Хмельницький район, м. Волочиськ, вул. Котляревського, 7) сплачений судовий збір у сумі 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІТАГРО ПАРТНЕР" (вул. Котляревського, 7,м. Волочиськ,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,31200 , код ЄДРПОУ - 37993500)
Відповідач:Хмельницька митниця (вул. Пілотська, 2,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29010 , код ЄДРПОУ - 43997560)

Головуючий суддя Є.В. Печений