Справа № 380/22071/23
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2024-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/22071/23 пров. № А/857/4362/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Гавдик З.В.), ухвалене у порядку спрощеного позовного провадження в м.Львів 17 січня 2024 року у справі № 380/22071/23 за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

20.09.2023 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, просив: - визнати протиправними дії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по відмові у перегляді довідки ВЛК від 09.08.2023 року № 708 КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради та проведенні повторного медичного огляду комісією ВЛК Центральної військово-лікарської комісії; зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно провести медичний огляд комісією ЦВЛК та вірно визначити придатність/непридатність або обмежену придатність враховуючи його захворювання та з вірним визначенням статей Положення № 402.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2024 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у своїй відмові від 02.09.2023 у перегляді Довідки ВЛК від 09.08.2023 за №708 тієї обставини, що у воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає постанову «придатний до військової служби», за винятком статей 2-в, 4-в, 5-в, 12-в, 13-в, 14-в, 17-в, 21-в, 22-в, не врахував.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2024 року та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відповідно до вимог пункту 20.4 глави 20 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402,зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 17.11.2008 №1109/15800, зі змінами (далі Положення), що діяла на момент звернення позивача, за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: «обмежено придатний до військової служби»; «придатний до військової служби». Скаржник вказує, що згідно з пунктом 6.9 глави 6 розділу II Положення при медичному огляді військовослужбовців метод індивідуальної оцінки придатності їх до військової служби повинен застосовуватись у кожному випадку. Скаржник зазначає, що ЦВЛК ЗС України здійснено індивідуальну оцінку визначення ступеню придатності позивача до військової служби з урахуванням наданими на розгляд медичними документами.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Довідкою ВЛК від 09.08.2023 № 708 КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради ОСОБА_1 на підставі статей 17в, 23в, 64в графи II Розкладу хвороб, визнано придатним до військової служби.

ЦВЛК ЗС України розглянуто заяву ОСОБА_1 та надано, відповідь від 02.09.2023 № 598/9078, в якій зазначено, що постанова ВЛК щодо ОСОБА_1 , яку оформила ВЛК КНП «ХОЗзНПД» ХОР довідкою ВЛК від 09.08.2023 № 708 винесена вірно. Підстав для проведення повторного медичного огляду ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби немає.

Вважаючи відмову Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України у перегляді вказаної довідки протиправною, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з таких підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі Положення №402).

Відповідно до пункту 1.1 Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно з пунктом 1.2 Положення №402 військово-лікарська експертиза це, зокрема визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом.

ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (підпункт 2.3.1 пункту 2.3 Положення №402).

На ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України (підпункт 2.3.3 пункту 2.3 Положення №402).

Відповідно до пункту 20.4. Положення №402 за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку непридатності до військової служби або обмежену придатність осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час»; «обмежено придатний до військової служби».

За статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: «обмежено придатний до військової служби»; «придатний до військової служби».

У воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає постанову «придатний до військової служби».

На час видачі довідки ВЛК від 09.08.2023 № 708 абзац 3 пункту 20.4. Положення №402 передбачав, що у воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає постанову «придатний до військової служби», за винятком статей 2-в, 4-в, 5-в, 12-в, 13-в, 14-в, 17-в, 21-в, 22-в.

Оскільки позивачу у довідці ВЛК від 09.08.2023 № 708 встановлено «придатний до військової служби» за наявності діагнозу за статтями « 17в» графи II Розкладу хвороб, яка на час видачі вказаної довідки була винятком з статей при прийнятті постанови «придатний до військової служби», то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача у відмові позивачу в перегляді довідки ВЛК від 09.08.2023 року № 708 КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради та проведенні повторного медичного огляду комісією ВЛК Центральної військово-лікарської комісії.

Обставини правомірності встановлення позивачу діагнозу за статтями 17в, 23в, 64в графи II Розкладу хвороб сторонами у справі не заперечуються.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено правові підстави для задоволення позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2024 року у справі № 380/22071/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко