Справа № 160/20103/24
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рянської В.В.,
секретаря судового засідання Любої Н.Р.,
представники відповідача і третьої особи не прибули,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «НАДРА», про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі також Новомосковський ВДВС, відповідач), у якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Новомосковського ВДВС щодо зняття арешту (запис про обтяження № 3839205 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), накладеного на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Резніченко А.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 40737841 від 15.11.2013 на нерухоме майно, а саме житлову квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Новомосковський ВДВС зняти арешт з нерухомого майна - житлової квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Резніченко А.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 40737841 від 15.11.2013 (реєстраційний номер обтяження № 3839205, зареєстроване 13.12.2013 реєстратором Державної реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2 ), та вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . 08.07.2024 їй стало відомо про обтяження вказаного нерухомого майна арештом, накладеним на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Резніченко А.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 40737841 від 15.11.2013. На звернення позивача листом Новомосковського ВДВС від 11.07.2024 було повідомлено підстави накладення арешту на квартиру у виконавчому провадженні № 40737841, яке завершено 26.06.2014, та роз`яснено, що арешт може бути знято рішенням суду. Позивач зазначає, що повністю виконала зобов`язання за кредитним договором № 8/2005/840-К052-Н від 01.07.2005, укладеним із ПАТ «КБ «НАДРА». Будь-яких виконавчих проваджень щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів, боржником у яких була би позивач, і для забезпечення яких накладався арешт на майно боржника та оголошення заборони його відчуження, немає. Позивач вважає, що державним виконавцем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у незнятті арешту з майна боржника одночасно із закінченням виконавчого провадження, чим порушено права позивача як власника квартири.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 позовну заяву було залишено без руху та встановлено строк для усунення її недоліків.
15.08.2024 у порядку усунення недоліків надійшла заява позивача з доданими до неї документами.
Ухвалою від 16.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «НАДРА» (далі також ПАТ «КБ «НАДРА», третя особа), призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 02.09.2024 з повідомленням учасників справи; встановлено строк для подання відповідачем відзиву та третьою особою - пояснень до 26.08.2024; витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження № 40737841; постановлено надати суду витребувані докази до 26.08.2024.
Копії ухвали та повістки доставлено до електронних кабінетів відповідача і третьої особи 16.08.2024.
27.08.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява відповідача, у якій він просив відмовити у задоволенні позову та повідомив про відсутність можливості надати витребувані судом докази у зв`язку зі знищенням матеріалів виконавчого провадження.
29.08.2024 надійшла заява представника відповідача ОСОБА_3 про проведення судового засідання 02.09.2024 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою від 02.09.2024 було відмовлено у задоволенні вказаної заяви.
У судове засідання представники відповідача та третьої особи не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Станом на час розгляду справи відзив, пояснення третьої особи до суду не надійшли.
Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, не заперечувала проти розгляду справи за відсутності представників відповідача і третьої особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.
З урахуванням вищенаведених положень Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи на те, що відповідача і третю особу було належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу ВСС № 966059, укладеного 01.07.2005 та посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Маймор С.Ю., зареєстрованого у реєстрі за № 3325, право власності на квартиру АДРЕСА_1 , 11.07.2005 зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 , що підтверджується копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.08.2024 (номер інформаційної довідки 389551552).
Вказана інформаційна довідка містить відомості про обтяження (арешт нерухомого майна, заборона на нерухоме майно) зазначеної вище квартири на підставі постанови ВП № 40737841 від 15.11.2013 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Резніченко А.О. Обтяження зареєстровано 13.12.2013 за № 3839205 державним реєстратором Новомосковського міськрайонного управління юстиції Співак Світланою Геннадіївною.
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 09.07.2024 відповідач надав відповідь листом від 11.07.2024 № 28.17-28/103139, яким повідомив, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 40737841 з примусового виконання виконавчого напису № 7804, виданого 13.12.2013 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 . Зазначене нерухоме майно передано в іпотеку ПАТ «КБ «НАДРА» на підставі договору іпотеки, посвідченого 01.07.2005 приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Маймор С.Ю. за реєстровим № 3328. Виконавче провадження № 40737841 було завершено 26.06.2014 відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», передано до архіву та у подальшому знищено. У листі роз`яснено, що арешт може бути знято виключно за рішенням суду.
Згідно з відомостями Автоматизованої системи виконавчого провадження статус боржника у виконавчому провадженні № 40737841, відкритому 15.11.2013, мала ОСОБА_1 , статус стягувача ПАТ «КБ «НАДРА», виконавче провадження завершено.
У листі ПАТ «КБ «НАДРА» від 20.08.2020 № 03-4435, копію якого додано до позовної заяви, вказано, що ОСОБА_1 повністю виконала зобов`язання за кредитним договором 8/2005/840-К/052-Н від 01.07.2005. ПАТ «КБ «НАДРА» буль-яких фінансових претензій щодо зазначеного договору до ОСОБА_1 не має. Договір іпотеки № 052/1, посвідчений 01.07.2005 приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Маймор С.Ю. за реєстровим № 3328, вважати таким, що припинив свою дію.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом, що визначав умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, був Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV (далі - Закон № 606-ХІV, чинний на момент накладення арешту на нерухоме майно позивача та втратив чинність 05.01.2017).
Відповідно до статті 1 Закону № 606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно зі статтею 2 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці.
Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону № 606-ХІV за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному цим Законом.
З наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що позивач була боржником у межах виконавчого провадження № 40737841, однак 26.06.2014 вказане виконавче провадження було заверешно на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV, відповідно до якого виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
Станом на час розгляду справи в Автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні відомості про виконавчі провадження, боржником у яких є позивач. Відповідачем також не надано жодних пояснень та доказів щодо наявності стосовно позивача відкритих виконавчих проваджень, які б зумовили необхідність накладення арешту на її майно.
Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Положенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що набрала чинності для України з 11.09.1997 та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Вказані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість протиправного позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.
Конституційний Суд України у Рішенні від 29.06.2010 № 17-рп/2010 вказав, що одним із елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної (абзац 3 пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини).
Виходячи з принципу правової визначеності, як складової частини поняття верховенства права, права позивача не повинні обмежуватись шляхом наявності арешту, який не є заходом забезпечення примусового виконання будь-яких виконавчих проваджень.
Суд звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 27.03.2020 у справі № 817/928/17, відповідно до якого як закінчення виконавчого провадження так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. Порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача.
Частиною 5 статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016
№ 1404-VIII у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
На підставі викладеного, зважаючи на те, що матеріали адміністративної справи не містять доказів правомірності існування станом на час розгляду справи арешту нерухомого майна позивача квартири АДРЕСА_1 , такий за відсутності виконавчого провадження підлягає зняттю, а належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача зняти арешт із зазначеного нерухомого майна, що належить позивачу на праві власності.
З огляду на ту обставину, що в матеріалах справи відсутні відомості про державного виконавця, яким вчинялися виконавчі дії із завершення вказаного виконавчого провадження, відсутні підстави для задоволення позовних вимог у частині визнання протиправною бездіяльності Новомосковського ВДВС щодо зняття арешту майна.
З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Як встановлено з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією № 5791-2598-7137-2365 від 12.07.2024.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати зі сплати судового збору за подання до суду позовної заяви у сумі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 90, 139, 243-246, 287 КАС України, суд
Позов ОСОБА_1 до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «НАДРА», про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Зобов`язати Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності, накладений постановою ВП № 40737841 від 15.11.2013 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Резніченко А.О. (реєстраційний номер обтяження № 3839205).
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, буд. 7, .

Третя особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «НАДРА», місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 15, .

Суддя В.В. Рянська