Справа № 380/7828/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/7828/24 пров. № А/857/16820/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання: Коць Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року у справі №380/7828/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій (головуючий суддя першої інстанції Кисильова О.Й., у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 30.05.2024),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача від 27.03.2024 щодо відмови позивачу - судді у відставці зарахувати до його стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження служби в армії з 10.11.1981 по 11.11.1983, половину строку навчання в Львівському ордена Леніна державному університеті ім. І. Франка з 25.08.1983 по 28.06.1988, періоди стажиста Червоноармійського районного суду міста Львова з 01.08.1988 по 05.11.1988 (стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді) та в.о. народного судді Червоноармійського районного суду міста Львова з 05.11.1988 по 20.12.1990;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу - судді у відставці до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження служби в армії з 10.11.1981 по 11.11.1983, половину строку навчання в Львівському ордена Леніна державному університеті ім. І. Франка з 25.08.1983 по 28.06.1988, періоди стажиста Червоноармійського районного суду міста Львова з 01.08.1988 по 05.11.1988 (стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді) та в.о. народного судді Червоноармійського районного суду міста Львова з 05.11.1988 по 20.12.1990, визначивши його сукупний стаж роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 39 років 10 місяців 12 днів;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII у розмірі 88% (вісімдесяти восьми відсотків) його суддівської винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.01.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Вищої ради правосуддя від 11.01.2024 ОСОБА_1 звільнений з посади судді Восьмого апеляційного адміністративного суду. З 19.01.2024 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Львівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Зауважує, що під час первинного призначення довічного грошового утримання судді у відставці, пенсійний орган неправомірно визначив ОСОБА_1 спеціальний стаж роботи 33 роки 00 місяців 22 дні, оскільки фактично його спеціальний стаж становить 39 років 10 місяців 12 днів.

Позивач відмічає, що внаслідок не зарахування відповідачем до стажу роботи спірних періодів, пенсійний орган визначив відсоток його щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 76% суддівської винагороди, у той час, як позивач має право на 88% розміру суддівської винагороди.

Відтак, на переконання позивача, при призначенні йому довічного грошового утримання відповідач діяв всупереч вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, так і Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-XII та Закону СРСР «Про статус суддів в СРСР» від 04.08.1989 № 328-I.

05.03.2024 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про зарахування спірного періоду роботи до спеціального стажу, отримавши відмову у такому зарахуванні, з покликанням відповідача на те, що чинне законодавство не передбачає зарахування до стажу роботи на посаді судді періодів проходження строкової військової служби, навчання у вищому навчальному закладі та роботи на посадах стажиста, консультанта, на яких позивач працював з 01.08.1988 по 20.12.1990.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного судового утримання, періоду проходження строкової військової служби з 10.11.1981 по 11.11.1983; половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі з 25.08.1983 по 28.06.1988; період стажиста Червоноармійського районного суду міста Львова з 01.08.1988 по 05.11.1988; період роботи на посаді судді в.о. народного судді Червоноармійського районного суду міста Львова з 05.11.1988 по 20.12.1990. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді для призначення довічного грошового утримання судді у відставці період проходження строкової військової служби з 10.11.1981 по 11.11.1983 тривалістю 02 роки 01 день; половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі з 25.08.1983 по 28.06.1988 тривалістю 02 роки 05 місяців 02 дні; період стажиста Червоноармійського районного суду міста Львова з 01.08.1988 по 05.11.1988 тривалістю 03 місяці 03 дні; період роботи на посаді судді в.о. народного судді Червоноармійського районного суду міста Львова з 05.11.1988 по 20.12.1990 тривалістю 02 роки 01 місяць 14 днів, визначивши стаж роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 39 років 10 місяців 12 днів. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 19.01.2024 перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII у розмірі 88% суддівської винагороди, з урахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права та невірним встановленням обставин у справі. Зокрема апелянт вказує на те, що відповідно до ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII до стажу роботи на посаді суді зараховується робота на посаді судді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до ч 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Крім того, апелянт зазначає про відсутність підстав для зарахування до суддівського стажу періоду проходження позивачем строкової військової служби в армії з 10.11.1981 по 11.11.1983, половину строку навчання в Львівському ордена Леніна державному університеті ім. Франка з 25.08.1983 по 28.06.1988, періоди стажиста Червоноармійського районного суду міста Львова з 01.08.1988 по 05.11.1988 (стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді) та в.о. народного судді Червоноармійського районного суду міста Львова з 05.11.1988 по 20.12.1990. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовну відмовити.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

У судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у ній та просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач та його представник про дату судового засідання повідомлені належним чином, що про свідчить довідка про доставку документу в електронному вигляді в електронний кабінет 08.08.2024.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено та з матеріалів справи слідує, що 11.01.2024 Вища рада правосуддя ухвалила рішення № 72/0/15-24 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Восьмого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку», яким звільнила ОСОБА_1 з посади судді Восьмого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

У рішенні від 11.01.2024 № 72/0/15-24 Вища рада правосуддя встановила, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає йому право на відставку, підлягають зарахуванню:

період проходження строкової військової служби з 10 листопада 1981 року по 11 листопада 1983 року - 2 роки 1 день;

половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі з 25 серпня 1983 року по 28 червня 1988 року - 2 роки 5 місяців 2 дні;

час роботи на посаді судді з 5 листопада 1988 року по 11 січня 2024 року - 35 років 2 місяці 6 днів;

стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, - 3 місяці 3 дні.

Загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , що дає йому право на відставку, становить 39 років 10 місяців 12 днів.

Наказом в.о. голови суду Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2024 № 15/к/тв ОСОБА_1 , суддя Восьмого апеляційного адміністративного суду, 11.01.2024 відрахований зі штату суду у зв`язку із звільненням у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 11.01.2024 № 72/0/15-24.

07.02.2024 Восьмий апеляційний адміністративний суд видав ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 23, а також Розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 від 12.01.2024 №02-52/5/24, згідно із яким відповідний стаж становить 39 років 10 місяців 12 днів, у тому числі:

- служба в Армії з 10.11.1981 по 11.11.1983 тривалістю стажу 02 роки 00 місяців 01 день;

- навчання в Львівському ордена Леніна державному університеті ім. І. Франка з 25.08.1983 по 28.06.1988 (зараховано 1/2 строку навчання) 02 роки 05 місяців 02 дні;

- стажист Червоноармійського районного суду міста Львова з 01.08.1988 по 05.11.1988 00 років 03 місяці 03 дні;

- в.о. народного судді Червоноармійського районного суду міста Львова з 05.11.1988 по 20.12.1990 02 роки 01 місяць 14 днів;

- суддя Червоноармійського районного суду міста Львова з 20.12.1990 по 24.06.1996 05 років 06 місяців 04 дні;

- суддя Апеляційного суду Львівської області з 24.06.1996 по 30.11.2006 10 років 05 місяців 07 днів;

- суддя Львівського апеляційного адміністративного суду з 01.12.2006 по 01.10.2018 11 років 10 місяців 01 день;

- суддя Восьмого апеляційного адміністративного суду з 02.10.2018 по 11.01.2024 05 років 03 місяці 10 днів.

Головне управління ПФУ у Львівській області призначило ОСОБА_1 з 19.01.2024 щомісячне довічне грошове утримання судді у розмірі 76% суддівської винагороди, обчисливши спеціальний стаж, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді роботи на посаді судді в розмірі 33 роки 22 дні.

05.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ у Львівській області із заявою про зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження служби в армії з 10.11.1981 по 11.11.1983, половину строку навчання в Львівському ордена Леніна державному університеті ім. І. Франка з 25.08.1983 по 28.06.1988, періоди стажиста Червоноармійського районного суду міста Львова з 01.08.1988 по 05.11.1988 та в.о. народного судді Червоноармійського районного суду міста Львова з 05.11.1988 по 20.12.1990, визначивши сукупний стаж роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 39 років 10 місяців 12 днів; та здійснення перерахунку та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII у розмірі 88% суддівської винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.01.2024.

Головне управління ПФУ у Львівській області у листі-відповіді від 27.03.2024 № 8634-8426/У-1300/24 зазначило, що відповідно до статті 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Загальний страховий стаж становить 42 роки 11 місяців 09 днів, у тому числі спеціальний стаж, що дає право на щомісячне грошове утримання судді 33 роки 22 дні, а саме: з 21.12.1990 по 24.06.1996, з 25.06.1996 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 30.11.2006, з 01.12.2006 по 01.10.2018, з 02.10.2018 по 11.01.2024.

Також відповідач у листі-відповіді від 27.03.2024 вказав, що чинне законодавство не передбачає зарахування до стажу роботи на посаді судді періодів проходження строкової військової служби, навчання у вищому навчальному закладі та роботи на посадах стажиста, консультанта, на яких працював позивач з 01.08.1988 по 20.12.1990 згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 .

Не погоджуючись із діями відповідача щодо відмови у зарахуванні спірного стажу та здійсненні перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88% суддівської винагороди, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідач протиправно не зарахував позивачу до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, спірні періоди роботи, що мало наслідком обчислення його довічного утримання у розмірі меншому, ніж позивачу належить

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до положень ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами ч. 4 ст. 142 Закону №1402 у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений ч. 3 ст. 142 Закону №1402- VIII.

Згідно ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VI передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

При цьому, абз. 4 п. 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

У відповідності до п. 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Зокрема, згідно з ч. 4 ст. 43 Закону №2862-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України від 24.02.1994 року «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Також відповідно до абз. 2 ст. 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 №584/95 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби. Після втрати чинності ст. 1 вказаного Указу Президента України питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України №545 пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 (865-2005-п) «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» доповнено абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби». Зазначена постанова Кабінету Міністрів України (№865-2005-п) втратила чинність 01 січня 2012 року.

Тобто, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, було визначено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, періоду проходження строкової служби, а також роботу на посадах прокурорів і слідчих.

Вказані висновки узгоджуються із позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 08.03.2018 справа №308/6953/17, від 19.06.2018 справа №243/4458/17, від 05.12.2019 справа №592/2737/17, від 31.03.2021 справа №235/7316/16-а, від 13.02.2020 справа №592/5433/17, від 12.05.2020 справа №303/1504/17-а, від 30.03.2023 справа №280/2167/21.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на вищенаведене, суд першої інстанції приходить до обґрунтованого висновку про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку період проходження строкової військової служби, половини строку навчання в Львівському ордена Леніна державному університеті ім. І. Франка, стажиста Червоноармійського районного суду міста Львова та в.о. народного судді Червоноармійського районного суду міста Львова.

Отже, загальний стаж роботи позивача для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, у розумінні Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII складає повних 39 років 10 місяці 12 днів, про що свідчить розрахунок Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2024 №02-52/5/24 про стаж роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який не взято відповідачем до уваги при визначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання.

Відтак, відмова відповідача у зарахуванні до відповідного стажу роботи на посаді судді, період проходження строкової військової служби, половини строку навчання в Львівському ордена Леніна державному університеті ім. І. Франка, роботу на посаді стажиста Червоноармійського районного суду міста Львова та роботу на посаді в.о. народного судді Червоноармійського районного суду міста Львова є протиправною.

Зазначене, узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 23 червня 2022 року по справі №420/1987/21.

З урахуванням періодів проходження строкової військової служби, половини строку навчання в Львівському ордена Леніна державному університеті ім. І. Франка, роботу на посаді стажиста Червоноармійського районного суду міста Львова та роботу на посаді в.о. народного судді Червоноармійського районного суду міста Львова стаж позивача на посаді судді складає 39 роки 10 місяців 12 днів, що дає право на отримання грошового утримання в розмірі 88 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач протиправно не зарахував позивачу до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, спірні періоди роботи, що мало наслідком обчислення його довічного утримання у розмірі меншому, ніж позивачу належить.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року у справі №380/7828/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 29.08.2024