Справа № 560/12579/24
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2024-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 серпня 2024 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Печений Є.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28.08.2024 звернулася до суду із позовною заявою, відповідно до якої просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене довідкою № 745 від 05.06.2024 року;

- зобов`язати 11 Регіональну військово-лікарську комісію, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , повторно провести медичний огляд ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_2 ), з урахуванням висновків, викладених у цій постанові суду;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 видати направлення на проходження повторного медичного огляду 11 Регіональною військово-лікарською комісією та направити військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до місця проживання зі супроводом його батьків.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за цим позовом суд виходить з такого.

Відповідно до статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Частиною 5 статті 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;

4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;

10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;

11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1- 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частина перша статті 2 КАС України встановлює, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, зокрема, на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункти 1, 2 частини першої статті 4 КАС України).

У рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що відносини, які виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Щодо "порушеного права", за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що "поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним".

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України та конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним і стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

За правилами частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Із зазначеного вище випливає, що особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать.

Зі змісту позовної заяви, зокрема її прохальної частини, вбачається, що ОСОБА_1 просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняте щодо ОСОБА_2 ; зобов`язати 11 Регіональну військово-лікарську комісію, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та командира військової частини НОМЕР_1 здійснити дії щодо ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право.

При цьому, зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Наведений висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 по справі № 640/7310/19.

У той же час, ОСОБА_1 не обґрунтовано, чим оскаржуване рішення, дії або бездіяльність Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11 Регіональної військово-лікарської комісії та командира військової частини НОМЕР_1 порушують її права, свободи, інтересів в контексті статті 2 КАС України.

При цьому, суд вказує на те, що, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 має навести, які правові наслідки безпосередньо для неї породжує рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , дії або бездіяльність 11 Регіональної військово-лікарської комісії, командира військової частини НОМЕР_1 як суб`єктів владних повноважень саме при здійсненні ними владних управлінських функцій щодо позивачки, адже захисту у порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції стосовно заявника.

Виклад обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, не дозволяє визначити підстави адміністративного позову, зокрема, встановити: які публічно-правові відносини виникли між ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , 11 Регіональною військово-лікарською комісією, командиром військової частини НОМЕР_1 , час їх виникнення, якими саме актами, діями чи бездіяльністю відповідача у спірних правовідносинах позивачка вважає порушені її права або законні інтереси; не наведено у позовній заяві і даних про докази, які, на думку позивачки, засвідчують виникнення між нею та відповідачем публічно-правового спору.

Позивачка не зазначає в чому полягає порушення її особистих прав, свобод та інтересів з боку відповідача під час здійснення публічно-владних управлінських функцій та, відповідно, відсутнє правове обґрунтування позовних вимог у цій частині, що не узгоджується зі змістом позовних вимог і повноваженнями суду, наведеними в частині першій статті 5 КАС України.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, за наслідками розгляду адміністративної справи, він може, серед іншого: визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт чи окремі його положення; визнати дії суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії.

Частиною 2 ст. 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, виходячи з наведеного, зобов`язання суб`єктів владних повноважень вчинити певні дії є способом відновлення права позивачки, порушеного саме діями чи бездіяльністю таких осіб, які вона просить визнати протиправними.

При цьому спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

За таких обставин і правових підстав, вимоги ОСОБА_1 не відповідають наведеним приписам норм процесуального права та позбавляють суд можливості встановити дійсний зміст і суть правовідносин, що виникли між позивачкою і відповідачем.

З урахуванням наведеного, позивачці слід привести позовну заяву у відповідність з процесуальним законодавством шляхом подання до суду виправленої позовної заяви із зазначенням обґрунтуванням порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11 Регіональної військово-лікарської комісії, командира військової частини НОМЕР_1 прав, свобод або законних інтересів позивачки із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

Окрім того, суд зазначає, що у поданій позовній заяві у якості відповідача ОСОБА_1 зазначено ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Водночас у прохальній частині позовної заяви позивачка просить, серед іншого: зобов`язати 11 Регіональну військово-лікарську комісію повторно провести медичний огляд ОСОБА_2 , з урахуванням висновків, викладених у цій постанові суду; зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 видати направлення на проходження повторного медичного огляду 11 Регіональною військово-лікарською комісією та направити військовослужбовця ОСОБА_2 до місця проживання зі супроводом його батьків.

Отже, позивачу необхідно уточнити відповідачів ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , 11 Регіональна військово-лікарська комісія, командир військової частини НОМЕР_1 ) для цілей розгляду цієї справи із обґрунтуванням, в межах компетенції визначеного відповідача, позовних вимог.

Також при вивченні позовної заяви, судом встановлено, що ОСОБА_1 в позовних вимогах заявлено клопотання про призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи.

У той же час, статтею 160 КАС України не передбачено право заявляти в позовних вимогах клопотання про призначення судової експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 КАС України передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

Отже, позивачці необхідно: належним чином сформулювати свої позовні вимоги відповідно до вимог до КАС України; у разі необхідності проведення судово-економічної експертизи у даній справі заявити окреме клопотання у порядку визначеному ст. 102 КАС України.

Окрім того, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з приписами частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Законом України "Про Державний бюджет України" на 2024 рік з 01 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028 грн.

Позивачкою до суду на підтвердження сплати судового збору надано два фіскальні чеки від 27.08.2024 на загальну суму 2422, 40 грн.

Суд звертає увагу, що, згідно із прохальною частиною позовної заяви ОСОБА_1 , нею заявлено фактично чотири позовні вимоги:

- визнати протиправним та скасувати рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене довідкою № 745 від 05.06.2024 року;

- зобов`язати 11 Регіональну військово-лікарську комісію, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , повторно провести медичний огляд ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_2 ), з урахуванням висновків, викладених у цій постанові суду;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 видати направлення на проходження повторного медичного огляду 11 Регіональною військово-лікарською комісією;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 направити військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до місця проживання зі супроводом його батьків.

Отже, під час звернення до суду позивачці належало сплатити судовий збір у розмірі 4844, 80 грн.

Відтак, позивачці слід надати платіжній документ про сплату судового збору в повному розмірі.

Враховуючи викладене, позивачці необхідно усунути вказаний недолік позовної заяви та додатково сплатити судовий збір в розмірі 2422, 40 грн, надати суду докази його сплати.

Судовий збір слід сплачувати за наступними реквізитами: одержувач коштів - ГУК у Хмелю обл/Хмельниц. мтг/22030101, , Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) - 899998, Рахунок - UA4022775, код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Відповідно до ч.1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин адміністративний позов належить залишити без руху. Недоліки повинні бути усунені позивачкою шляхом:

- зазначення в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачці, які обставини про це свідчать;

- уточнення відповідачів ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , 11 Регіональна військово-лікарська комісія, командир військової частини НОМЕР_1 ) для цілей розгляду цієї справи із обґрунтуванням, в межах компетенції визначеного відповідача, позовних вимог;

- у разі уточнення списку відповідачів додати до уточненої позовної заяви її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи;

- належного формулювання своїх позовних вимог відповідно до вимог ст. 160 КАС України; у разі необхідності проведення судово-економічної експертизи у даній справі заявити окреме клопотання у порядку визначеному ст. 102 КАС України;

- додаткової сплати судового збору в розмірі 2422, 40 грн, надання суду доказів його сплати.

За правилами пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, якщо позивачка не усуне недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява підлягатиме поверненню.

Керуючись статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддяЄ.В. Печений