Справа № 120/10534/24
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

02 вересня 2024 р. Справа № 120/10534/24

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Маслоід Олена Степанівна, розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 )

про: визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу.

У відповідності до ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ухвалою суду від 13.08.2024 дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку.

22.08.2024 за вх.№49146/24 до суду від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в якій як поважну причину пропуску строку вказано хворобу позивача, а також введення в України воєнного стану. Крім того, представник позивача зауважує на ненаданні відповідачем у відповідь на адвокатські запити документів, зокрема матеріалів службового розслідування та копій посадових інструкцій начальника відділення медичного постачання військової частини НОМЕР_1 № 314 та заступника начальника госпіталю з медичного постачання військової частини НОМЕР_1 № 310.

Розглянувши заяву про поновлення строку на звернення до адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Інститут строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою спонукання учасників адміністративного судочинства до своєчасного вчинення ними процесуальних дій. Регламентування строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Крім цього, строки звернення до суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними.

Перебіг строку для звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не може визнаватися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Щодо відліку строку звернення із адміністративним позовом, суд зазначає, що порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен дізнатися», що містяться в ч. 2 ст. 122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку позивача знати про стан своїх прав. При цьому, суд з`ясовує момент, коли позивач фактично дізнався або мав реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (заподіяння збитків).

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).

Предметом позову у даній справі є наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 28.06.2024 № 252 «Про посилення виконавчої дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців відділення медичного постачання» в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани за результатами службового розслідування, призначеного наказом начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону від 05.06.2024 № 418.

З наведеного слідує, що цей спір стосується питання проходження військової служби, яка відноситься до публічної служби.

Відтак, строк на оскарження у судовому порядку наказу про оголошення догани встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України та становить один місяць.

Судом встановлено, що з оскаржуваним наказом позивач ознайомився 28.06.2024, про що свідчить його підпис на арк. 6 зазначеного наказу.

Таким чином, останнім днем звернення до суду з даним позовом було 29.07.2024, водночас позивач звернувся лише 08.08.2024.

Надаючи оцінку аргументам представника позивача, що викладені в заяві про поновлення строку звернення, суд зауважує, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 13.08.2024 суд вказав, що посилання на ненадання відповідачем документів на адвокатський запит як на поважну причину пропуску строку звернення до суду є суперечливим, оскільки в підсумку така позовна заява подана без отримання матеріалів службового розслідування.

Натомість представник позивача в заяві про поновлення строку звернення до суду вдається до повторного зазначення вищевказаних обставин, яким вже попередньо надана оцінка судом.

Крім того, суд наголошує, що процесуальним законом передбачено можливість витребування відповідних доказів в ході судового розгляду справи.

Щодо посилань на хворобу позивача, то суд зауважує, що на підтвердження вказаної обставин до заяви долучено консультаційний висновок спеціаліста від 24.06.2024 за формою №028/о.

Водночас такий висновок не приймається судом до уваги, адже згідно з Інструкцією щодо заповнення форми первинної облікової документації №028/о Консультаційний висновок спеціаліста, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №110 від 14.02.2012, форма № 028/о заповнюється лікарями-консультантами лікувально-профілактичних закладів (науково-дослідних інститутів, обласних лікарень, консультаційно-діагностичних центрів тощо), куди направляється на консультацію (обстеження) пацієнт.

Закладами охорони здоров`я та фізичними особами - підприємцями, які отримали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, якими внесено медичні записи до Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я, форма № 028/о не ведеться. На вимогу пацієнта йому надається витяг з цього реєстру.

Форму № 028/о заповнює і підписує лікар-консультант, висновок завіряється печаткою закладу охорони здоров`я, де проводилась консультація.

Наданий представником позивача висновок не містить підпису лікаря-консультанта, а також у висновку відсутні такі реквізити як "Найменування міністерства, іншого органу виконавчої влади, підприємства, установи, організації, до сфери управління якого належить заклад охорони здоров`я", "Найменування та місцезнаходження (повна поштова адреса) закладу охорони здоров`я, де заповнюється форма", "код ЄДРПОУ".

Отже, такий висновок не є допустимим доказом для підтвердження посилань представника позивача на хворобу позивача.

Щодо посилань на введення в Україні воєнного стану та перебування позивача у статусі військовослужбовця, то слід врахувати таке.

Верховний Суд у постанові від 25.08.2022 у справі № 240/3771/21 вказав на те, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Питання поновлення або наявності підстав для продовження відповідного процесуального строку вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у відповідній заяві.

Отже, саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу заявника, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.

Суд вказує, що представником позивач не зазначено жодних конкретних обставин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану, які перешкодили своєчасному зверненню до суду з цим позовом, та не надано відповідних доказів.

У постанові від 28.11.2022 у справі № 140/11951/21 Верховний Суд вказував, що при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково необхідно брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та часу, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

В контексті вищенаведеного суд враховує, що позивач з 24.02.2023 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що знаходиться в АДРЕСА_3 , яке, в свою чергу, не відносилось й не відноситься до територій ведення бойових дій.

Розпорядчих документів щодо відрядження позивача до інших військових частин в зону проведення бойових дій не надано.

Таким чином, факт проходження військової служби у військовій частині, розташованій на території, де не ведуться бойові дії, не свідчить про однозначну неможливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що заява представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду не є обґрунтованою та відсутні підстави для її задоволення.

Суд зазначає, що наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані ст. 123 КАС України, згідно із частинами першою, другою якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Положення ч. 2 ст. 123 КАС України кореспондують приписам п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, якими передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених ч. 2 ст. 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, наявні підстави для повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу.

Відповідно до ч. 6 ст. 169 КАС України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Суд роз`яснює, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. 120, 122, 123, 160, 161, 169, 171, 248, 255, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Маслоід Олена Степанівна