Справа № 420/12975/24
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону клініка амбулаторно-поліклінічної допомоги, за участю третьої особи Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Південного регіону Міністерства оборони України, оформленого довідкою військово-лікарської комісії від 22.01.2024 року №1198, про визнання військовослужбовця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 обмежено придатним до військової служби; зобов`язати військово-лікарську комісію Військово-медичного клінічного центру Південного регіону Міністерства оборони України повторно провести медичний огляд військовослужбовця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до довідки Клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги Військово-медичного клінічного центру Південного регіону Міністерства оборони України №1198 від 22.01.2024 проведено медичний огляд ВЛК солдата за призовом ОСОБА_1 , призваного Подільським РТЦКСП Одеської області у лютому 2022 року, визнано обмежено придатним до військової служби. Не погодившись із вказаним висновком ВЛК, позивач звернувся із відповідною скаргою до ВЛК ЗСУ. 25.03.2024 року 18 регіональна ВЛК розглянула скаргу позивача, та листом №246з повідомила, що для зміни висновку підстав немає.

Позивач не погоджується із рішенням ВЛК, оформленим довідкою №1198 від 22.01.2024, вважає його протиправним та незаконним, оскільки під час ВЛК не було взято до уваги скарги позивача, проігноровано документи надані з лікарень щодо його захворювань та відповідно не вірно визначено ступінь придатності до військової служби, у зв`язку із чим звернувся до суд із даним позовом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 1.05.2024р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №420/12975/24 за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону клініка амбулаторно-поліклінічної допомоги, за участю третьої особи Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил про визнання протиправним та скасування рішення.

Відповідач Військово-медичний клінічний центр Південного регіону клініка амбулаторно-поліклінічної допомоги, з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вхід. №20346/24 від 23.05.2024р.), наголошуючи, зокрема, що правові підстави стверджувати, що ВМКС ПР ЦАПД було допущено порушення вимог чинного законодавства при проведенні процедури ВЛК та правомірності винесення експертного висновку щодо придатності позивача, оформлення його результатів довідкою ВЛК, відсутні. Так, відповідач вказав, шо позивачем не надано жодних доказів щодо порушення відповідачем процедури прийняття оскаржуваного рішення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України, з позовними вимогами також не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вхід. №ЕС/21488/24 від 28.05.2024р.), зазначаючи, зокрема, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи відповідає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

30.05.2024 до суду надійшла відповідь на відзив від ОСОБА_1 (вхід. №ЕС/22082/24), в якому, позивач вказав, що на ВЛК не було взято до уваги довідки з лікарських установ щодо стану здоров`я та проігноровано скарги позивача, що вплинуло на визначення ступеня придатності до військової служби. Також, позивач зазначив, що відповідачем було проігноровано його прохання щодо направлення на додаткове обстеження з метою проведення додаткового лікування.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

У лютому 2022 позивач був призваний Подільським РТЦКСП Одеської області та проходить службу у ВЧА7351.

Згідно Довідки Гарнізонної військово-лікарської комісії №8624 Військово-медичного клінічного центру Південного регіону клініка амбулаторно-поліклінічної допомоги , 7.11.2023 проведено медичний огляд ВЛК солдата за призовом ОСОБА_1 .

За результатами вказаної ВЛК встановлено: Стан після операції (17.10.2023) лівобічної торакотомії, атипової резекції S2 лівої легені з приводу туберкуломи. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 11 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 календарних днів.

В подальшому, ОСОБА_1 направлено на повторну ВЛК з метою подальшої мобілізації. За результатами проведення ВЛК солдата військової служби за призовом ОСОБА_1 складено Довідку №1198 від 22.01.2024.

Згідно вказаної довідки, у графі «Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва)» зазначено: Психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання алкоголю та інших ПАР (ОР:ЗОО,ГНСЮМДТ), синдром залежності. Хронічний вірусний гепатит «С», з незначним порушенням функції. Бронхіальна астма інтермітуючи, контрольований варіант, І ступінь терапії.

Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби.

В90. ВЗЗТБ (10.08.2023) наслідки операції (17.10.2023) атипової резекції S2 ліворуч з приводу туберкуломи, пневмофіброз. Дестр -, МБТ -, М0, МГ -, К 0, Гіст +. Кат 5.1, без порушення ФЗД рестриктивного типу. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі сприйняттям ШМ 4.0м на ліве вуха, 3.5м на праве вухо. Хронічний панкреатит, стадія нестійкої ремісії. Деформуючий артроз обох колінних суглобів 1 ступеня, з больовим синдромом, незначним порушенням функції. Міопія ст.. 1.0 правого ока; Простий міопічний астигматизм ст. 1.0 лівого ока при гостроті зору з корекцією 1.0/1.0. Пресбіопія обох очей. Часткова вторинна адентія верхньої та нижньої щелепи, відсутність, 12,13,14,24,25,26,36,35,46 зубів.

Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

На підставі статей 15-б,2-в,4-в,36-в,54-в, 61-в, 47-г,52-г графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ Обмежено придатний до військової служби. (Непридатний до служби у ДШВ, плавскладі, морській піхоті, спец спорудах, за винятком підрозділів забезпечення. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, ТЦК та СП, установах, організаціях, навчальних закладах) Не залучати до несення військової служби зі зброєю, роботи з таємними документами та керування транспортними засобами.

Не погодившись із вказаним висновком ВЛК, позивач подав відповідну скаргу про ступінь придатності до військової служби до ВЛК ЗСУ.

Згідно листа Центральної ВЛК ЗСУ за №598/9/4910 від 8.03.2024 скаргу військовослужбовця ВЧ НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 щодо незгоди з постановою ВЛК про ступінь придатності до військової служби згідно довідки ВЛК №1198 від 22.01.2024 направлено для розгляду та надання відповіді за належністю до 18 регіональної ВЛК.

За результатами розгляду вищевказаної скарги, листом 18 регіональної ВЛК за №246з від 25.03.2024 повідомлено позивача, що експертний висновок, оформлений довідкою №1198 від 22.01.2024 клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги ВМКЦ Південного регіону МОУ, винесений відповідно до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України від 14.08.2008 №402 (з додатками), в якому на момент огляду, з урахуванням діагнозів та наявності порушення функцій органів та систем, обґрунтовано визначена ступінь придатності до військової служби на воєнний час, на підставі ст.15-б,2-в,4-в,36-в,54-в, 61-в, 47-г,52-г графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ Обмежено придатний до військової служби. (Непридатний до служби у ДШВ, плавскладі, морській піхоті, спец спорудах, за винятком підрозділів забезпечення. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, ТЦК та СП, установих, організаціях, навчальних закладах) Не залучати до несення військової служби зі зброєю, роботи з таємними документами та керування транспортними засобами.

З огляду на представлені до ВЛК матеріали, підстав для зміни ст.15-б немає.

Не погодившись із такими діями відповідача, позивач вважає висновок ВЛК, оформлений Довідкою №1198 від 22.01.2024 протиправним та незаконним, у зв`язку із чим звернувся до суд із даним адміністративним позовом.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону клініка амбулаторно-поліклінічної допомоги, за участю третьої особи Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил про визнання протиправним та скасування рішення, є такими, що не підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 43 Конституції України закріплено право кожного громадянина на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він обирає. При цьому громадянам гарантується захист від незаконного звільнення, а право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» №2232-XII.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону №2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14 серпня 2008 року №402 затверджено «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» (далі Положення №402).

Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно з пунктом 1.2 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I - II груп патогенності; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Як передбачено пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 на Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України (ЦВЛК) покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.

Згідно з підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.

Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку (пп.2.3.5 п.2.3 глави 2 розділу І Положення № 402).

Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3) - пункт 1.2 глави 1 розділу ІІ Положення №402.

Виходячи з наведених правових норм в їх сукупності, а також положень Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді по суті спору в адміністративних справах, у яких оспорюються рішення лікарських комісій, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому така оцінка виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.

Верховний Суд у Постанові від 13 червня 2018 року у справі №806/526/16 наголосив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Також відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Також, Верховний Суд у Постанові від 10 лютого 2022 року у справі № 160/7153/20 зазначив, що дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.2 ст.2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

З огляду на визначений позивачем предмет спору у цій справі, суд перевіряє законність постанови військово-лікарської комісії виключно в межах дотримання процедури її ухвалення.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, згідно з довідкою Гарнізонної військово-лікарської комісії від 22.01.2024 р. №1198, за результатами медичного огляду солдата військової служби за призовом ОСОБА_1 військово-лікарською комісією проведено медичний огляд ВЛК 22 січня 2022 року. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Обмежено придатний до військової служби. (Непридатний до служби у ДШВ, плавскладі, морській піхоті, спец спорудах, за винятком підрозділів забезпечення. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, ТЦК та СП, установах, організаціях, навчальних закладах) Не залучати до несення військової служби зі зброєю, роботи з таємними документами та керування транспортними засобами.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 01.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради та відповідно до консультаційного висновку спеціаліста йому встановлено діагноз А19.8 ВДТБ (28.0.2024) обох легень (диссем.) дестр-(ф.інфільтації) МБТ + (від 18.10.2023) М+МГ+/ріф- (част.легені №15967 від 18.10.2023) К0 рез- Гіст+ кат1 ког1 (2024) Стан після атипової резекції S2 ліворуч (17.10.2023). Призначено амбулаторне лікування з 01.03.2024 по 27.08.2024 року.

Відповідно до консультаційного висновку від 03.04.2024року 28.02.2024 був поданий на ЦЛКК: діагноз ВДТБ підтверджено. Розпочато лікування у схемі HPZMxf. 11.03.2024 року у зв`язку з виникненням поб.дії: гепатотоксичність лікуванням призупинено і призначено дезінтоксикаційну терапію. За рішенням ЦЛКК схему було змінено на HREZ, відновлено лікування з 19.03.2024року.

Окрім вищевказаних встановлених діагнозів виявлено хронічний вірусний гепатит С, високої лабораторної активності, хронічний панкреатит в ст.загострення, хронічний гастродуоденіт в ст.загострення.

Позивач вказує, що з такими захворюванням він фізично не може здійснювати військову службу та виконувати поставлені перед ним завдання, оскільки потребує тривалого лікування.

Так, надаючи оцінку вказаним обставинам, суд вважає за необхідне наголосити, що вказані висновки про наявність у позивача різних діагнозів, було встановлено після здійснення ВЛК та прийняття спірного рішення, оформленого довідкою за №1198 від 22.01.2024 року.

Будь-яких документально-підтверджених доказів наявності у позивача, зокрема, станом на момент проведення медичного огляду - 22.01.2024 року, захворювань, що невраховані при проведенні ВЛК, як і належних доказів звернення позивача зі скаргами на стан здоров`я, матеріали справи не містять.

Окрім того, суд наголошує, що з урахуванням специфічного предмету спору у даній справі, підставою скасування спірного рішення може бути виключно порушення процедури його прийняття.

Натомість доводи адміністративного позову з урахуванням доданих доказів не містять підтверджених обставин щодо наявності таких порушень.

До того ж, суд вказує, що правомірність спірної довідки військово-лікарської комісії від 22.01.2024 р. №1198 також підтверджено листом 18 регіональної ВЛК за №246з від 25.03.2024, на яку, у відповідності до підпункту 2.4.4 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення №402 рішенням ЦВЛК на ВЛК регіону покладається розгляд, контроль, затвердження постанов позаштатних постійно діючих ВЛК, організованих при військових частинах, які дислокуються на території регіону, незалежно від підпорядкування..

Суд також звертає увагу, що оскаржувана довідка військово-лікарської комісії від 22.01.2024р. №1198 складена за формою, визначеною додатком №4 до Положення №402.

За таких обставин, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону клініка амбулаторно-поліклінічної допомоги, за участю третьої особи Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил про визнання протиправним та скасування рішення відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону клініка амбулаторно-поліклінічної допомоги, за участю третьої особи Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил про визнання протиправним та скасування рішення, не є правомірними, а отже, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77, 90, 139, 246, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону клініка амбулаторно-поліклінічної допомоги, за участю третьої особи Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил про визнання протиправним та скасування рішення військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Південного регіону Міністерства оборони України, оформленого довідкою військово-лікарської комісії від 22.01.2024 року №1198 про визнання військовослужбовця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 обмежено придатним до військової служби; зобов`язання військово-лікарську комісію Військово-медичного клінічного центру Південного регіону Міністерства оборони України повторно провести медичний огляд військовослужбовця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення складено 29.08.2024 p, з урахуванням знаходження судді Харченко Ю.В. у відпустці, у період з 23.05.2024 р. по 19.06.2024 р., з 13.08.2024 р. по 27.08.2024 р., включно, а також на лікарняному - з 20.06.2024 р. по 19.07.2024 р.

Суддя Ю.В. Харченко

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону клініка амбулаторно-поліклінічної допомоги, за участю третьої особи Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил про визнання протиправним та скасування рішення військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Південного регіону Міністерства оборони України, оформленого довідкою військово-лікарської комісії від 22.01.2024 року №1198 про визнання військовослужбовця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 обмежено придатним до військової служби; зобов`язання військово-лікарську комісію Військово-медичного клінічного центру Південного регіону Міністерства оборони України повторно провести медичний огляд військовослужбовця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити

29.08.24.