Справа № 120/14699/23
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/14699/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Яремчук К.О.

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

28 серпня 2024 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Мацького Є.М. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 28 від 21 серпня 2023 року в частині, що стосується відмови в призначенні пенсії за віком з підстав незарахування до трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 періодів його роботи з 22 березня 2002 року по 20 грудня 2003 року, з 22 грудня 2003 року по 16 листопада 2004 року, з 18 листопада 2004 року по 15 вересня 2005 року, з 19 жовтня 2005 року по 15 вересня 2006 року, з 17 жовтня 2006 року по 28 червня 2007 року, з 10 серпня 2007 року по 17 червня 2008 року, з 18 червня 2008 року по 26 червня 2009 року та з 19 серпня 2009 року по 27 червня 2010 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 22 березня 2002 року по 20 грудня 2003 року, з 22 грудня 2003 року по 16 листопада 2004 року, з 18 листопада 2004 року по 15 вересня 2005 року, з 19 жовтня 2005 року по 15 вересня 2006 року, з 17 жовтня 2006 року по 28 червня 2007 року, з 10 серпня 2007 року по 17 червня 2008 року, з 18 червня 2008 року по 26 червня 2009 року та з 19 серпня 2009 року по 27 червня 2010 року, а також повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 серпня 2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки, наданої у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 14 серпня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 21 серпня 2023 року № 28 позивачеві відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зі змісту цього рішення слідує, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю у нього необхідного страхового та пільгового стажу.

Так, до страхового стажу не зараховано періоди роботи позивача з 22 березня 2002 року по 20 грудня 2003 року, з 22 грудня 2003 року по 16 листопада 2004 року, з 18 листопада 2004 року по 15 вересня 2005 року, з 19 жовтня 2005 року по 15 вересня 2006 року, з 17 жовтня 2006 року по 28 червня 2007 року, з 10 серпня 2007 року по 17 червня 2008 року, з 18 червня 2008 року по 26 червня 2009 року та з 19 серпня 2009 року по 27 червня 2010 року, оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Крім того, вказаним рішенням до пільгового стажу не зараховано період роботи позивача з 27 березня 1989 року по 11 березня 2002 року відповідно до архівних довідок № К/19/58647/01-19 від 03 серпня 2023 року та № К 19/58645/01-19 від 03 серпня 2023 року та трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки відсутня пільгова довідка згідно з додатком № 5, що передбачено Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1993 року № 637.

Водночас, у цьому рішенні зазначено, що страховий стаж заявника становить 28 років 3 місяці 28 днів при необхідному стажі не менше 30 років, а пільговий стаж у позивача взагалі відсутній.

Позивач вважаючи дії відповідачів протиправними, звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору та з урахуванням вимог ст. 308 КАС України переглядає рішення суду лише у частині, яка оскаржується, з огляду на наступне.

Так, статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) визначено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом а досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Положеннями частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Приписами ст. 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Таким чином, страховий стаж, набутий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV.

За змістом статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 28 від 21 серпня 2023 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком зокрема з підстав недостатності у нього необхідного страхового стажу та у зв`язку з відсутністю пільгового стажу.

При цьому до страхового стажу не зараховано періоди роботи позивача з 22 березня 2002 року по 20 грудня 2003 року, з 22 грудня 2003 року по 16 листопада 2004 року, з 18 листопада 2004 року по 15 вересня 2005 року, з 19 жовтня 2005 року по 15 вересня 2006 року, з 17 жовтня 2006 року по 28 червня 2007 року, з 10 серпня 2007 року по 17 червня 2008 року, з 18 червня 2008 року по 26 червня 2009 року та з 19 серпня 2009 року по 27 червня 2010 року, оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Нормами частини 2 статті 10 Закону України "Про зайнятість населення"передбачено, що права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України від 01 грудня 2022 року № 2783-IX "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року", відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" передбачено вихід України з Угоди від 13 березня 1992 року. Крім того, з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді від 13 березня 1992 року.

Після зупинення дії Конвенція 1993 року не застосовуватиметься у відносинах з російською федерацією щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених у російській федерації, незалежно від дати їх видачі, посвідчення.

Офіційні документи, видані компетентними органами російської федерації, приймаються на території України виключно за умови легалізації, в даному випадку шляхом проставлення апостилю.

За результатами письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав стосовно рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України 19 червня 2023 року.

Оскільки позивач набув спірний стаж до вказаної дати, тому суд розглядає справу за нормами законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, у тому числі з урахуванням положень Угоди.

Нормами статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року встановлено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 цієї Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

За змістом ст. 7 Угоди між Урядом України і урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року (далі - Угода від 14 січня 1993 року) встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Абзацами 2, 3 статті 6 Угоди від 14 січня 1993 року визначено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Відтак, положення Угоди від 14 січня 1993 року розповсюджуються також і на питання, пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних і з їх перерахунком. Наведене також підтверджує, що діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території російської федерації або на підприємстві, зареєстрованому на території російської федерації після 13 березня 1992 року, то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески можуть сплачуватися в російській федерації. Тобто існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Таким чином, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права особи на пенсію та при її обчисленні.

Приписами статті 11 Угоди встановлено, що необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в установленому порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, які входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

Частиною 2 статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів" від 15 квітня 1994 року, ратифікованої Законом України від 11 липня 1995 року № 290/95-ВР, визначено, що трудовий стаж, включаючи стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже, обчислення стажу роботи позивача здійснюється згідно із законодавством російської федерації, на території якої у спірний період відбувалась його трудова діяльність.

29 листопада 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", згідно з пунктом 1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві.

Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року підлягає врахуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в російській федерації, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Припинення участі російської федерації в Угоді, так само як і постанова Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" не є підставою для відмови в зарахуванні до страхового стажу позивача періодів його роботи з 22 березня 2002 року по 20 грудня 2003 року, з 22 грудня 2003 року по 16 листопада 2004 року, з 18 листопада 2004 року по 15 вересня 2005 року, з 19 жовтня 2005 року по 15 вересня 2006 року, з 17 жовтня 2006 року по 28 червня 2007 року, з 10 серпня 2007 року по 17 червня 2008 року, з 18 червня 2008 року по 26 червня 2009 року та з 19 серпня 2009 року по 27 червня 2010 року, адже такий стаж набутий позивачем до прийняття відповідних рішень.

Тому, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, повинні враховуватися при встановленні права особи на пенсію та її обчислення.

Слід зазначити, що надані позивачем документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії тільки з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво з країною-агресором.

Право позивача на пенсійні виплати не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди, а тому позиція відповідача суперечить принципу верховенства права, а отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області протиправно не зараховано до страхового стажу періоди роботи позивача на території російської федерації.

Стосовно підстав незарахування до пільгового стажу позивача окремих періодів його роботи, слід зазначити наступне.

З оскаржуваного рішення слідує, що до пільгового стажу не зараховано період роботи позивача з 27 березня 1989 року по 11 березня 2002 року відповідно до архівних довідок № К/19/58647/01-19 від 03 серпня 2023 року та № К 19/58645/01-19 від 03 серпня 2023 року та трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки відсутня пільгова довідка згідно з додатком № 5, що передбачено Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1993 року № 637.

Підстави незарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 22 березня 2002 року по 20 грудня 2003 року, з 22 грудня 2003 року по 16 листопада 2004 року, з 18 листопада 2004 року по 15 вересня 2005 року, з 19 жовтня 2005 року по 15 вересня 2006 року, з 17 жовтня 2006 року по 28 червня 2007 року, з 10 серпня 2007 року по 17 червня 2008 року, з 18 червня 2008 року по 26 червня 2009 року та з 19 серпня 2009 року по 27 червня 2010 року у рішенні пенсійного органу не наведено.

Натомість позивач у позовній наполягає на зарахуванні і до пільгового стажу саме цих періодів роботи, а не тих, які не зараховано пенсійним органом у рішенні (з 27 березня 1989 року по 11 березня 2002 року). При цьому зі змісту позовної заяви слідує, що позивач не оскаржує рішення про відмову в призначенні пенсії з підстав незарахування до пільгового стажу періоду роботи з 27 березня 1989 року по 11 березня 2002 року.

Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 21 серпня 2023 року № 28 слід визнати протиправним та скасувати в частині, що стосується відмови в призначенні пенсії з підстав незарахування до трудового (страхового) стажу періодів роботи ОСОБА_1 з 22 березня 2002 року по 20 грудня 2003 року, з 22 грудня 2003 року по 16 листопада 2004 року, з 18 листопада 2004 року по 15 вересня 2005 року, з 19 жовтня 2005 року по 15 вересня 2006 року, з 17 жовтня 2006 року по 28 червня 2007 року, з 10 серпня 2007 року по 17 червня 2008 року, з 18 червня 2008 року по 26 червня 2009 року та з 19 серпня 2009 року по 27 червня 2010 року.

Як наслідок, позовні вимоги щодо зобов`язання пенсійний орган зарахувати до трудового (страхового) стажу згадуваних вище періодів також підлягають задоволенню, а тому слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої у цьому судовому рішенні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Мацький Є.М. Залімський І. Г.