Справа № 537/3485/24
Суддя: МАХАНЬКОВ О. В.
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження: 2-а/537/35/2024
Справа № 537/3485/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2024 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі

головуючого судді Маханькова О.В.,

за участі секретаря судового засідання Поколоти О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Пшеничного О.Л.,

представника відповідача Коломієць О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом представника позивача адвоката Пшеничного Олександра Леонідовича, який діє в інтересах фізичної особи ОСОБА_1 до відповідачів: Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 2 взводу 1 роти УПП БПП в м. Кременчук УПП України в Полтавській області Третяка Ігоря Руслановича

про визнання протиправною та скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення,

установив:

Представник позивача адвокат Пшеничний О.Л. звернувся до суду з адміністративним позовом, відповідно до якого просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 2432213 від 20.06.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності; судові витрати покласти на відповідача.

Позов обґрунтовано тим, що постановою інспектора 2 взводу 1 роти Управління патрульної поліції в м. Кременчуці УПП в Полтавській області Сахненка Р.І. було притягнуто до адміністративної відповідальності в порядку ст. 122 ч. 1 КУпАП ОСОБА_1 за нібито скоєне ним порушення ПДР, про що було складено постанову серії ЕНА № 2432213. Оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що 20.06.2024 близько 07 год. 47 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «MERSEDES-BENZ» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Соборній в м. Кременчуці в напрямку від АДРЕСА_1 , де розташований торгівельний центр «Будинок торгівлі», розташований нерегульований перехід, ні поруч з яким не знаходилось пішоходів, та пішоходів, які мали намір здійснити перехід проїзної частини. Проте, відповідачем було здійснено зупинку керованого ОСОБА_1 транспортного засобу та складено оскаржувану постанову, в якій зазначив, що нібито ОСОБА_2 наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість і не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, при цьому в постанові, як вбачається з її тексті, зазначено, що пішоходів було декілька. Зазначає, що викладені в оскаржуваній постанові обставини не відповідають дійсності, адже до нерегульованого пішохідного переходу не було пішоходів, які наближалися.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.07.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від відповідача ОСОБА_3 надійшов до суду відзив, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що доводи передставника позивача, викладені в адміністративному позові не заслуговують на увагу, факту вчиненого водієм правопорушення не спростовують. також, доводи представника позивача не є підставою для скасування постанови та звільнення водія від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, мають оцінюватися судом критично, як єдиний спосіб водія уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. Зазначає, що 20.06.2024 під час патрулювання в м. Кременчук по вул. Соборній було виявлено транспортний засіб MERSEDES-BENZ В 250Е, номерний знак НОМЕР_1 , водій якого, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 та дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкості та не зупинився, чим створив перешкоду для пішохода, що є порушенням п.п. 18.1 ПДР України. Зазначає, що водієві було повідомлено про порушення ним Правил дорожнього руху, ознайомлено з відеозаписом з відео реєстратора, встановленого в службовому авто. Під час з`ясування фактичних обставин справи усні пояснення та доводи позивача факту вчиненого правопорушення не спростовували, свідчили про те, що водій під час руху на транспортному засобі, в порушення п.п. 2.3 «б» ПДР України був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та не відреагував на її зміну. Надати письмові пояснення ОСОБА_1 по факту вчиненого правопорушення водій бажання не виявив, клопотання не заявляв, користувався правовою допомогою засобом телефонного зв`язку, внаслідок чого було складена відповідна постанова про адміністративне правопорушення.

Від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_4 до суду подано відзив, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що доводи передставника позивача, викладені в адміністративному позові не заслуговують на увагу, факту вчиненого водієм правопорушення не спростовують. також, доводи представника позивача не є підставою для скасування постанови та звільнення водія від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, мають оцінюватися судом критично, як єдиний спосіб водія уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. Зазначає, що 20.06.2024 під час патрулювання в м. Кременчук по вул. Соборній було виявлено транспортний засіб MERSEDES-BENZ В 250Е, номерний знак НОМЕР_1 , водій якого, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 та дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкості та не зупинився, чим створив перешкоду для пішохода, що є порушенням п.п. 18.1 ПДР України. Зазначає, що водієві було повідомлено про порушення ним Правил дорожнього руху, ознайомлено з відеозаписом з відео реєстратора, встановленого в службовому авто. Під час з`ясування фактичних обставин справи усні пояснення та доводи позивача факту вчиненого правопорушення не спростовували, свідчили про те, що водій під час руху на транспортному засобі, в порушення п.п. 2.3 «б» ПДР України був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та не відреагував на її зміну. Надати письмові пояснення ОСОБА_1 по факту вчиненого правопорушення водій бажання не виявив, клопотання не заявляв, користувався правовою допомогою засобом телефонного зв`язку, внаслідок чого було складена відповідна постанова про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник позивача адвокат Пшеничний О.Л. в судовому засіданні зазначив, що додаткових пояснення не має, всі докази наявні в матеріалах справи, просить позов задовольнити.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Коломієць О.Ю. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що відповідно до змісту постанови серії ЕНА номер 2432213 від 20.06.2024, 20.06.2024 о 07 год. 47 хв. в м. Кременчук, вул. Соборна, буд. 16/9 водій керуючи транспортним засобом, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим порушив п. 18.1 ПДР України. Водій не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з положенням ст. 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до п. 18.1 ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

За ч. 1 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками

Згідно з п. 1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що при розгляді справи повинно бути всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Згідно ст. 252 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи піддягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, що й було зроблено інспектором поліції. Відео з камери було долучено представником відповідача до відзиву в якості доказу та надано до суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Дослідивши долучений відповідачем до матеріалів справи оптичний диск з відеозаписом, суд приходить до висновку, що з вказаного відео не вбачається факт порушення ОСОБА_1 п.18.1 Правил дорожнього руху, оскільки на ньому зафіксовано рух автомобіля MERSEDES-BENZ В 250Е, номерний знак НОМЕР_1 за керуванням ОСОБА_1 по проїзній частині, проте на відео не зафіксована наявність пішоходів, які наближаються до пішохідного переходу або чекають для переходу пішохідного переходу, тобто факт порушення не зафіксовано.

Суд критично оцінює долучений до відзиву на позовну заяву відеозапис як джерело доказу інкримінованого ОСОБА_1 постановою серії ЕНА № 2432213 від 20.06.2024 адміністративного правопорушення, оскільки з вказаного відеозапису описані в ній обставини не підтверджуються.

Інших доказів порушення позивачем п.18.1 Правил дорожнього руху України відповідачем суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що факт вчинення позивачем 20.06.2024 року порушення вимог п.18.1 ПДР України не підтверджується належними доказами, що свідчить про протиправність оскаржуваної постанови серії ЕНА № № 2432213 від 20.06.2024.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення в постанові про накладення адміністративного стягнення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а.

Отже, оскаржувана постанова ґрунтується виключно на даних, дійсність яких заперечується позивачем. Інших доказів, які б відповідно до ст. 251 КУпАП свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, в процесі провадження адміністративної справи не здобуто.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху, а доказів, які б свідчили про протилежне, працівниками поліції не надано.

Презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а прийняте посадовою особою оскаржуване рішення (постанова) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи, належні та допустимі докази щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення відсутні. Всупереч приписам КАС України відповідач не довів правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим оскаржувана постанова серії ЕНА № 2432213 від 20.06.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження - закриттю.

На підставі ст. 19 Конституції України, керуючись ст.ст.7, 9, 23, 213, 251, 280 КУпАП, ст. ст.2, 77, 241-246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив:

Адміністративний позов представника позивача адвоката Пшеничного Олександра Леонідовича, який діє в інтересах фізичної особи ОСОБА_1 до відповідачів: Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 2 взводу 1 роти УПП БПП в м. Кременчук УПП України в Полтавській області Третяка Ігоря Руслановича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 2432213 від 20.06.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. 00 коп. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та проголошено 28.08.2024.

Суддя Маханьков О.В.