Справа № 553/1778/24
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2024-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 р.Справа № 553/1778/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Полтава від 08.07.2024, головуючий суддя І інстанції: Фоміна Ю.В., вул. Пролетарська, 37, м. Полтава, Полтавська, 36022, по справі № 553/1778/24

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції , Поліцейського взводу 2 роти ТОР УПП в Полтавській області Чеша Віталія Анатолійовича

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулась до Ленінського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції (далі - відповідач1), поліцейського взводу 2 роти ТОР УПП в Полтавській області ОСОБА_2 (далі - відповідач2), в якому просила суд:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №533805 від 22.05.2024;

- стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 605,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу.

В обгрунтування позовних вимог вказала, що 22.05.2024 року о 19.00 годині вона рухалася на автомобілі марки VOLKSWAGEN E-GOLD, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Полтава по вул. Харківське шосе, 2 та була зупинена працівником патрульної поліції. Після зупинки відповідач повідомив про порушення нею п.п.8.7.3 Правил дорожнього руху, тобто про те, що вона проїхала регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора. Позивачка вказала, що це не відповідає дійсності, оскільки вона виїхала на перехрестя на зелений сигнал світлофора та проїжджаючи перехрестя керувалася п.16.8 ПДР, оскільки на дорожньому полотні перед світлофором на виїзді з перехрестя по вул. Харківське шосе 2 відсутня дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) та само як і дорожній знак 5.69, а тому вона і здійснила проїзд на червоний сигнал світлофора, оскільки вважала свої дії такими, що не порушують норм ПДР. Посилалась на висновки, викладені у постанові Верховного суду від 26.07.2019 року по справі №751/4088/17.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 08.07.2024 позов задоволено.

Скасовано постанову серії БАД №533805 від 22.05.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським взводу 2 роти ТОР УПП в Полтавській області ДПП Чешем Віталієм Анатолійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а справу закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 800 грн.

Департамент патрульної поліції, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 08.07.2024 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позивачка проїхала регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушила п. 8.7.3. "е" ПДР. Вказане порушення було зафіксоване екіпажем патрульної служби. Позивачка після її зупинки вказувала, що вона знає, що порушила ПДР, але побачила червоний сигнал світлофору вже як проїхала його. Апелянт зазначив, що пішохідний перехід розташований так, щоб всі транспортні засоби, які рухаються, встигли покинути межі перехрестя і зупинитися перед переходом, крім того, навіть якщо відсутні дорожні розмітки, як вказує суд першої інстанції, то відповідно до п. 8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного)або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитись перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 метрів до найближчої рейки перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещувальною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів. Відтак, позивачка, залишивши перехрестя та під`їхавши до регульованого світлофорними об`єктами пішохідного переходу, повинна була зупинитись перед ним і продовжувати рух тільки після ввімкнення зеленого сигналу.

Позивачка надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Також надала заяву, в якій просила стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу за апеляційний перегляд справи у розмірі 3600 грн.

Відповідач2 не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою поліцейського взводу 2 роти ТОР УПП в Полтавській області ДПП Чеша Віталія Анатолійовича від 22.05.2024 року, серії БАД №533805 у справі про адміністративне правопорушення позивачку ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за те, що вона, керуючи ТЗ VOLKSWAGEN E-GOLD, реєстраційний номер НОМЕР_1 22.05.2024 о 18 год. 58 хв. в м. Полтава, вул. Харківське Шоссе, 2, проїхала регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушила вимоги п.8.7.3 "е" ПДР України.

Не погодившись з постановою про накладення адміністративного стягнення, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відеозапис із бодікамери поліцейського не надає можливості встановити, на який сигнал світлофора позивачка виїхала на перехрестя, отже її пояснення про те, що вона виїхала на перехрестя на зелений сигнал світлофора та при проїзді перехрестя, врахувавши другий світлофор дублюючим, керувалася п.16.8 ПДР України, нічим не спростовані. Поліцейські, рухалися у зустрічному їй напрямку, а отже не могли сприймати дорожню обстановку, в якій знаходилася водій - ОСОБА_1 , не бачили та не зафіксували сигнал світлофора, який встановлено по ходу руху позивачки, також не зафіксований сигнал світлофора для пішохода. Крім цього, відповідно до висновків, викладених у Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 року по справі №177/525/17, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону визначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395 (далі Інструкція).

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП України, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що посадова особа органів Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням ПДР України його учасниками, які реалізуються, зокрема, шляхом розгляду справ про адміністративні правопорушення у разі їх виявлення.

У свою чергу, у випадку встановлення під час судового розгляду справи відсутності факту скоєння особою адміністративного правопорушення, належним способом захисту порушених прав та інтересів особи, є скасування відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення у судовому порядку.

Що стосується наявності в діях позивачки складу адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Положеннями ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Приписами ст. 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02.07.2015 р. № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР України).

Згідно з п. 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.7.3 ПДР України встановлено, що сигнали світлофора мають, серед іншого, такі значення: а) зелений дозволяє рух; в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло; ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; е) червоний сигнал, у т.ч. миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів (п. 8.10 ПДР України).

Таким чином, перед вмиканням забороняючого жовтого сигналу світлофору, вмикається зелений миготливий сигнал світлофору, що інформує водія про подальше вмикання забороняючих сигналів світлофору (жовтого, червоного) та необхідність виконання п.8.10 ПДР щодо зупинення автомобіля перед перехрещуваною проїзною частиною. Далі вмикається жовтий сигнал світлофору, що забороняє рух.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підтвердження факту вчинення позивачкою адміністративного правопорушення відповідачем до суду надано відеозапис бодікамери відеореєстратора з патрульного автомобіля.

Дослідивши наданий відповідачем відеозапис, колегія суддів зазначає, що з нього вбачається факт вчинення позивачкою порушення ПДР України (проїзду регульованого пішохідного переходу на заборонений сигнал світлофора), а саме, що жовтий сигнал світлофору, який забороняє рух, ввімкнувся, проте водій транспортного засобу VOLKSWAGEN E-GOLD, наближаючись до світлофору не зменшила швидкість, не зупинила автомобіль перед стоп-лінією та продовжила рух на ввімкнутий вже червоний сигнал світлофора. Вказане відео є безперервним, відеозапис, який здійснений відповідачем як до так і після зупинки транспортного засобу позивачки підтверджує той факт, що позивачка проїхала регульований пішохідний перехід на заборонений сигнал світлофора. Посилання на вказане відео є у постанові про адміністративне правопорушення серії БАД №533805 від 22.05.2024.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що відеозапис не надає можливості встановити, на який сигнал світлофора позивачка виїхала на перехрестя, оскільки поліцейські рухались у зустрічному їй напрямку, а отже не могли сприймати дорожню обстановку, в якій знаходилася водій - ОСОБА_1 , не бачили та не зафіксували сигнал світлофора, який встановлено по ходу руху позивачки, колегія суддів зазначає, що наданою циклограмою світлофорного об`єкта по вул. Харківське Шоссе, 2 м. Полтава підтверджується, що у разі вмикання червоного сигналу світлофору у напрямку руху, де рухались поліцейські, що чітко видно на відео, то і в зустрічному напрямку, в якому рухалась позивачка, теж ввімкнений червоний сигнал світлофора, оскільки вони вмикаються в один і той самий час.

Крім того, відповідно до листа підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» від 15.07.2024 №02.1-13/477, світлофорний об`єкт по вул. Харківське Шоссе, 2 в м. Полтава 22.05.2024 року працював в робочому режимі.

Колегія суддів також зазначає, що п. 12.1 ПДР України визначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати, зокрема, дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Тобто, на думку колегії суддів, позивачка під`їжджаючи до регульованого пішохідного переходу, не врахувала дорожню обстановку, не вибрала необхідної безпечної швидкості руху, яка б дозволяла зупинити свій автомобіль з дотриманням вимог п.п.8.7.3, 8.10 ПДР України не створюючи своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Варто зазначити, що Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух« встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Вказане підтверджує обставини, зазначені в постанові серії БАД №533805 від 22.05.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а саме пункту 8.7.3 "е" ПДР України.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про недоведеність вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

А відтак, висновок суду першої інстанції є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи та зроблений при неповному з`ясуванні судом обставин у справі.

Колегія суддів зазначає, що подія та склад адміністративного правопорушення підтверджується наданими відповідачем до матеріалів справи доказами, є належним чином доведені та відображені у спірній постанові.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог про скасування постанови від 22.05.2024 серія БАД №533805 та закриття провадження по справі.

Суд першої інстанції вищенаведеного не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Частиною 6 ст. 139 КАС України встановлено, що якщо суд апеляційної та касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на результат апеляційного розгляду, а саме відмову у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтава від 08.07.2024 по справі № 553/1778/24 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції, поліцейського взводу 2 роти ТОР УПП в Полтавській області Чеша Віталія Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №533805 від 22.05.2024 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді Л.В. Мельнікова А.О. Бегунц