Справа № 620/7640/24
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/7640/24 Головуючий у 1-й інстанції: Ткаченко О.Є.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Маринчак Н.Є., Штульман І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сулім А.В.,

позивача і його представника - адвоката Маслак М.С.,

представника відповідача - Черноштан В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач/апелянт/ ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач/виконавча служба) про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича про закінчення виконавчого провадження від 02 квітня 2024 року ВП № НОМЕР_1.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначив, що при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець послався на фактичне повне виконання рішення, проте така постанова винесена передчасно, за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Виплата одноразової допомоги за 2021 рік, з урахуванням суми допомоги, яка була виплачена позивачу у 2015 році, є невиправданою та такою, що обмежує його права, тому рішення суду від 18 січня 2023 року у справі № 620/7462/22 не виконано в повному обсязі, а постанову про закінчення виконавчого провадження від 02 квітня 2024 року № НОМЕР_1 належить скасувати.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Зазначає, що підставою для закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання боржником в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом. Однак, відповідачем у спірному виконавчому провадженні не виконано законодавчого обов`язку щодо перевірки виконання судового рішення, оскільки виплата на його виконання прийшла не в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу виконавча служба підтримала висновки суду першої інстанції, просила залишити його рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зауважила, що рішення суду виконано боржником фактично і повно у спосіб та порядок, передбачений рішенням суду та виконавчим документом, тому прийняте рішення про закінчення виконавчого провадження відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що Чернігівський окружний адміністративний суд на виконання рішення цього суду від 18 січня 2023 року видав від 31 жовтня 2023 року виконавчий лист № 620/7462/22 про зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку з настанням ІІ групи інвалідності, згідно з пунктом «б» частини першої статті 16-2 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та їх сімей» у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум (т. 1, а.с. 54-55).

На підставі вказаного виконавчого листа головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець А.Т. 27 грудня 2023 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 (т. 1, а.с. 56- 57).

Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України заявою від 17 лютого 2024 року № 220/13/1364 повідомив державного виконавця про фактичне виконання рішення суду (т. 1, а.с. 61).

Відповідно до витягу з проколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 09 лютого 2024 року № 4/с ОСОБА_1 призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 300-кратоного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому встановлено ІІ групу інвалідності (2021), як це передбачено рішенням суду, у сумі 681 000, 00 грн та здійснити виплату з урахуванням раніше отриманої допомоги (182 700, 00 грн) у сумі 498 300, 00 грн (т.1, а.с.62).

Згідно з платіжною інструкцією від 07 березня 2024 року № 220/13/30 ОСОБА_1 нараховано та виплачено кошти у сумі 498 300, 00 грн на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 січня 2023 року № 620/7462/22 (т.1, а.с.63).

02 квітня 2024 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем А.Т. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (т.1, а.с. 14-15, 65-66).

Вважаючи вказану постанову протиправною, 25 травня 2024 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

Одночасно позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої послався на фактичне отримання оскаржуваної постанови виконавчої служби 17 травня 2024 року, що підтверджується поштовим відправленням з трек-номером № 569.

Судом першої інстанції з зазначених підстав зроблено висновок, що позивач строк оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження не пропустив.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи положення статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», резолютивну частину рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 січня 2023 року у справі № 620/7462/22, а також виплату допомоги у розмірі відповідно до цього рішення, вважав наявним повне фактичне виконання рішення суду відповідно до виконавчого документа.

Колегія суддів, переглядаючи судове рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує такі норми чинного законодавства і фактичні обставини справи.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що, відповідно до закону, підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Статтею 1 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Статтею 63 Закону № 1404-VIII передбачено обов`язок державного виконавця перевірити виконання рішення, за яким боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

За приписами пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (частина друга статті 39 Закону №1404-VIII).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що умовою закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII є фактичне виконання боржником в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. При цьому, державний виконавець повинен достеменно встановити вказаний факт.

Перевіряючи наявність підстав для закінчення виконавчого провадження, судом першої інстанції вірно зазначено, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 січня 2023 року у справі № 620/7462/22 (яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року), на підставі якого відповідачем було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1, зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку з настанням ІІ групи інвалідності, згідно з пунктом «б» частини першої статті 16-2 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та їх сімей» у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання зазначеного рішення, Міністерством оборони України призначено ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому встановлено ІІ групу інвалідності (2021), як це передбачено рішенням суду, у сумі 681 000, 00 грн та здійснено виплату з урахуванням раніше отриманої допомоги (182 700, 00 грн) у сумі 498 300, 00 грн.

Подаючи до виконавчої служби заяву про закінчення виконавчого провадження, разом із нею Міністерством оборони України надано витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, згідно з яким ОСОБА_1 раніше (2015 рік) нараховано та виплачено грошову допомогу у сумі 182 700,00 грн у зв`язку з призначенням інвалідності ІІІ групи.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 січня 2023 року у справі № 620/7462/22, суд зауважив, що в даному випадку йдеться не про первинне встановлення інвалідності, що дає право на виплату окремого виду допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, а про виплату такої допомоги у зв`язку зі зміною позивачеві групи інвалідності з ІІІ групи на ІІ групу, тому згідно із пунктом четвертим статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплати допомоги має провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми за первинне встановлення інвалідності ІІІ групи.

Тому, колегія суддів погоджується з мотивацією суду першої інстанції про те, що відповідачем правильно враховано попередню виплату позивачу одноразової допомоги за ІІІ групу інвалідності при виконанні виконавчого листа.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що Міністерством оборони України нараховано та виплачено суму одноразової допомоги у розмірі, що чітко передбачений судовим рішенням, а саме: 300-кратоного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому встановлено ІІ групу інвалідності (2021), з урахуванням виплачених раніше сум.

Отже, боржником було виконано рішення суду згідно з зобов`язанням у виконавчому листі, а відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Непогодження ОСОБА_1 з сумою виплаченої одноразової допомоги могли бути викладені в апеляційній скарзі на Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 січня 2023 року у справі № 620/7462/22. Однак, він апеляційну скаргу у зазначеній справі не подавав.

Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 287, 308, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Черпак Ю.К.

Судді Маринчак Н.Є.

Штульман І.В.