Справа № 580/5004/24
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року справа № 580/5004/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі Головне управління, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 26 від 02.05.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком за Списком №1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058- IV ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 період роботи на Сєвєродонецькому виробничому об`єднанні Укрхімеменерго з 28.05.1991 по 12.12.1991, з 06.12.1993 по 12.05.1997 та на Сєвєродонецькому державному виробничому підприємстві Об`єднання Азот з 20.05.1997 по 31.12.2004 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 від 25.04.2024 на підставі пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представниця позивача зазначає, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 у зв`язку з досягненням віку та наявністю необхідного стажу, що підтверджується відповідними доказами, проте відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу відповідні періоди роботи та відмовив у призначенні пенсії.

Ухвалою від 23.05.2024 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

11.06.2024 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниця відповідача просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки, оскільки відсутні накази про проведення атестації робочих місць. А також пільгова довідка від 11.12.2002 не відповідає додатку № 5 Порядку 637, у зв`язку із чим прийнято рішення про відмову у призначені пенсії на пільгових умовах у зв`язку із відсутнім пільговим стажем за Списком № 1.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

25.04.2024 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Рішенням від 02.05.2024 № 26 відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, не зарахувавши пільговий стаж за Списком № 1. Зазначив, що для зарахування необхідно долучити наказ про проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Рішення Головного управління про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивач вважає протиправним, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Частиною першою статті 4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Суд врахував, що підставою відмови у призначенні позивачеві пенсії є не зарахування пільгового стажу за Списком № 1.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

У тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. У разі відсутності трудової книжки, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій.

Згідно відомостей трудової книжки НОМЕР_1 від 28.05.1991 позивач працював на Сєвєродонецькому виробничому об`єднанні Укрхімременерго (в подальшому перейменоване у Державне виробниче об`єднання Укрхіменерго (перетворене у ВАТ Укрхіменерго)):

- з 28.05.1991 прийнятий в цех по ремонту енергетичного, тепломеханічного обладнання систем контролю і управління № 1 слюсарем-ремонтником 2-го розряду, для проходження виробничої практики (запис в трудовій книжці № 1);

- з 26.11.1991 р. присвоєний 3-й розряд кваліфікації (запис в трудовій книжці № 2);

- по 12.12.1991 звільнений у зв`язку з закінченням виробничої практики (запис в трудовій книжці № 3).

- з 06.12.1993 в цеху по ремонту енергетичного, тепломеханічного обладнання систем контролю і управління № 1 слюсарем-ремонтником 4-го розряду (запис в трудовій книжці № 5);

- по 12.05.1997 звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (запис в трудовій книжці № 8).

Вказані відомості підтверджуються довідкою уточнюючою особливий характер роботи чи умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії № 80 від 11.12.2002.

Суд зазначає, що у вказані періоди роботи позивача були чинними:

- список № 1 виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах.

У розділі VIІІ (Хімічне виробництво) Списку № 1 постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 визначено, що його дія поширюється на робітників та інженерно-технічних робітників, зайняті повний робочий день в цехах, виробництвах (на правах цехів) и окремих установках, зокрема виробництв органічних кислот.

- список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженим постановою КМУ від 11 березня 1994 № 162. У розділі VIІІ (Хімічне виробництво) Списку № 1 визначено, що його дія поширюється на робітників цехів, зайнятих на ремонті, профілактиці і обслуговуванні технологічного обладнання і електрообладнання (крім контрольно-вимірювальних приладів і вентиляції), комунікацій, дегазації (1080А010).

Суд врахував, що довідка № 80 від 11.12.2002, видана ВАТ Укрхіменерго підтверджує пільговий характер роботи позивача у спірний період. Таким чином, робота позивача у періоди з 28.05.1991 по 12.12.1991, з 06.12.1993 по 12.05.1997 в цеху по ремонту енергетичного, тепломеханічного обладнання систем контролю і управління № 1 слюсарем-ремонтником відноситься до робіт із шкідливими і важкими умовами праці, робота на яких дає право на пенсію на пільгових умовах за Списками № 1 зазначених постанов.

Суд врахував, що у вказаній довідці є посилання на відповідні первинні документи, як на підстави внесення записів, довідка засвідчена підписами уповноважених осіб та печаткою ВАТ Укрхіменерго, не містить виправлень, підчисток, тобто оформлена належним чином, що не викликає у суду сумнівів у достовірності зазначених у ній відомостей.

При цьому суд не бере до уваги посилання відповідача щодо невідповідності довідки від 11.12.2002 формі згідно з Додатком № 5 Порядку № 637, адже такі довідки можуть бути підтвердженням наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. В цьому випадку невідповідність уточнюючої довідки не може слугувати самостійною та достатньою підставою для неврахування періодів роботи позивача до його пільгового стажу з огляду на їх підтвердження відомостями трудової книжки позивача та може вважатися формальною підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

При цьому, суд зазначає, що довідка № 80 від 11.12.2002, видана ВАТ Укрхіменерго в повному обсязі підтверджує відомості трудової книжки позивача про період його роботи, та підтверджує право позивача на зарахування вказаних вище періодів до пільгового стажу за Списком № 1. При цьому, вказана довідка підписана керівником та начальником відділу кадрів.

Суд також врахував, що Порядок № 637 доповнено формою довідки (додаток № 5) згідно з Постановою КМ України № 920 від 05.07.2006 (набрання чинності якої відбулась - 19.07.2006), тобто зразок довідки із підписом бухгалтера затверджено законодавством після видачі довідки № 80 від 11.12.2002, у зв`язку із чим вона не суперечить вимогам законодавства.

Суд зазначає, що відсутність підпису бухгалтера у довідці, підписаній керівником підприємства та начальником відділу кадрів, відомості якої відповідають відомостям трудової книжки позивача, не може слугувати самостійною та достатньою підставою для неврахування періодів роботи позивача до його пільгового стажу з огляду на їх підтвердження відомостями трудової книжки позивача.

Доводи відповідача про те, що для зарахування необхідно долучити наказ про проведення атестації робочих місць за умовами праці суд вважає необґрунтованими, оскільки відомостями трудової книжки та довідки № 80 від 11.12.2002 в повному обсязі підтверджує пільговий стаж позивача за Списком № 1.

При цьому, суд врахував, що у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, місто Сєвєродонецьк перебуває на непідконтрольній Україні території, що позбавляє позивача можливості отримати будь-які додаткові довідки, та витяги з наказів про атестацію.

Разом з тим, суд врахував, що Велика Палата Верховного Суду у рішенні від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а сформулювала правовий висновок, згідно з яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 1, відповідно до пункту а статті 13 Закону № 1788-XII.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вищезазначені періоди роботи позивача мають бути зараховані до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 1, оскільки вони підтверджений належними та допустимими доказами.

Крім того, відомостями трудової книжки НОМЕР_1 від 28.05.1991 підтверджується робота позивача у період з 20.05.1997 по 31.12.2004 на Сєвєродонецькому державному виробничому підприємстві Об`єднання Азот:

- з 20.05.1997 прийнятий слюсарем-ремонтником (зайнятим на ремонті, профілактиці і обслуговуванні технологічного обладнання) ЦЦР-2 по 5-розряду (запис в трудовій книжці № 9);

- з 17.12.1998 присвоєний 6-й розряд слюсаря-ремонтника (запис в трудовій книжці № 10);

- з 01.10.2001 переведений майстром по ремонту (зайнятим на ремонті, профілактиці і обслуговуванні технологічного обладнання) того ж цеху (запис в трудовій книжці № 11);

Трудова книжка містить відмітку про те, що за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі наказу № 396 від 23.05.2000 (запис в трудовій книжці між записами № 11 та № 12);

- з 05.05.2003 переведений старшим майстром по ремонту (зайнятим на ремонті, профілактиці і обслуговуванні технологічного обладнання) того ж цеху (запис в трудовій книжці № 12);

Трудова книжка містить відмітки про те, що за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі наказу № 396 від 23.05.2000 (запис в трудовій книжці між записами №№ 10-11, №№ 11-12, №№ 12 - 13);

- з 19.11.2004 переведений заступником начальника того ж цеху (запис в трудовій книжці № 13);

- по 31.12.2004 звільнений по переведенню на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України запис в трудовій книжці № 14).

Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженим постановою КМУ від 11 березня 1994 № 162. У розділі VIІІ (Хімічне виробництво) Списку № 1 визначено, що його дія поширюється на робітників цехів, зайнятих на ремонті, профілактиці і обслуговуванні технологічного обладнання і електрообладнання (крім контрольно-вимірювальних приладів і вентиляції), комунікацій, дегазації (1080А010).

Таким чином, період роботи позивача з 20.05.1997 по 31.12.2004 відносяться до робіт з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, від 16.01.2003 № 36.

Суд врахував, що трудова книжка позивача містить відповідні відмітки про атестацію робочого місця за умовами праці позивача за вказаний період у зв`язку із чим суд не вбачає підстав для відмови в зарахуванні вищезазначеного періоду роботи позивача до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 1, оскільки він підтверджений належними та допустимими доказами.

У зв`язку з тим, що трудова книжка позивача є належним чином оформленою, містить всі необхідні записи, суд дійшов висновку про неправомірність відмови відповідача у зарахуванні спірних періодів до пільгового стажу роботи позивача.

Тому суд дійшов висновку про протиправність спірного рішення у зв`язку із чим його належить скасувати.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для зобов`язання відповідача (як органу, що прийняв протиправне рішення) зарахувати спірні періоди до пільгового стажу позивача за Списком № 1 та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки наданої судом у цьому рішенні.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 26 від 02.05.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком за Списком № 1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до його пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи: у Сєвєродонецькому виробничому об`єднанні Укрхімременерго (в подальшому перейменоване у Державне виробниче об`єднання Укрхіменерго (перетворене у ВАТ Укрхіменерго) з 28.05.1991 по 12.12.1991, з 06.12.1993 по 12.05.1997 та у Сєвєродонецькому державному виробничому підприємстві Об`єднання Азот з 20.05.1997 по 31.12.2004 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.04.2024 про призначення пенсії із доданими матеріалами та прийняти рішення за наслідками розгляду заяви з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині цього рішення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 02.09.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК