Справа № 420/13624/24
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул.В.Крицак,6, м.Херсон,73036) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській областіза результатом якого позивач просить:

визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду Українив Херсонській області, щодо не зарахування та нездійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 7 років стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді для подальшого перерахунку довічного щомісячного грошового утримання суддіу відставці з часу виникнення права протиправною.

зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України вХерсонській області зарахувати судді у відставці до стажуроботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 - 7 років стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді для подальшого перерахунку довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці з часу виникнення права.

зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України вХерсонській області провести перерахунок та здійснити виплату заборгованості щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з 19.02.2020 року згідно довідки виданої апеляційним судом Херсонської області №152/20 від 26.02.2020 в розмірі 78% від суддівської винагороди, яка складає 197403,82 грн. з врахуванням фактично виплачених сум.

зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України вХерсонській області сплачувати судді у відставці ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з 19.02.2020 року згідно довідки виданої апеляційним судом Херсонської області №152/20 від 26.02.2020 в розмірі 78% від суддівської винагороди, яка складає 197403,82 грн.

встановити судовий контроль в порядку вимог ст.382 КАС України та ч.2 ст.129-1 Конституції України зобов`язавши Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області протягом 30 днів з часу набуття чинності рішення суду подати звіт про виконання зазначеного рішення суду.

судові витрати: зі сплати судового збору в сумі 968.96 грн. та витрати направову допомогу в сумі 5000 грн. стягнути на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області .

винести окрему ухвалу щодо керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області в порядку вимог ст.249 КАС України та направити до ПФУ для реагування щодо навмисних дійслужбової особи невизнання правових висновків КСУ та ВС щодо гарантії та неконституційності заниження розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці службовими особами, які у своєї діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права висновки щодо застосуваннянорм права, викладені у постановах Верховного Суду, та є обов`язковими для всіхсуб`єктів владних повноважень, що є порушенням ч.5 та 6 ст.13 Закону України №1402-VIII, ч.1 ст.98 Закону України «Про Конституційний суд України» та їх не визнання.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивач перебуває наобліку в Головному управління ПФУ в Херсонській області з 09.03.2017 року. Станом з 19.02.2020 року ГУ ПФУ в Херсонській області нарахована та виплачується щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 50% від розміру суддівської винагороди згідно довідки №152/20 від 26.02.2020.

В той же час, в матеріалах особистої справи та персоналізованому розрахунку стажу зазначено, що стаж судді позивача складає 27 років 4 місяці та 1 день.

Позивач вважає, що їй неправомірно при здійсненні перерахунку довічного грошового утримання не зараховано 7 років стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді для подальшого перерахунку довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці з часу виникнення права та як наслідок зменшено відсотковий розмір довічного грошового утримання.

Ухвалою суду 07.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвалою суду від 17.07.2024 року продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 01.08.2024 року закрито підготовче провадження у справі.Призначити адміністративну справу до судового розгляду.

У судовому засіданні 22.08.2024 року був заслуханий представник позивача, який виклав правову позицію по даній справі та надав посилання на судову практику, після чого на підставі положень ч.9 ст.205 КАС України, враховуючи неявку в судове засідання представника відповідача, суд ухвалив рішення продовжити розгляд справи у письмовому провадженні та зазначено, що рішення по справі буде прийнято 02.09.2024 року.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідачі, у наданому суду відзиві, наголошують, що перерахунок довічного грошового утримання судді здійснено відповідно до норм чинного, на момент здійснення перерахунку, законодавства.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив в якій останній наполягає на задоволенні позову посилаючись на обставини трудової діяльності позивача.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні з 09.03.2017 та отримує щомісячне довічнегрошове утримання судді у відставці, призначене відповідно до пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402.

Під час звернення до органівПенсійного фонду України із заявою про призначення щомісячного довічногогрошового утримання судді у відставці, окрім інших документів Позивачкою наданоРозрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячногодовічного грошового утримання судді у відставці від 07.03.2017 за №08- 31/11/2017-Вих., що виданий Апеляційним судом Херсонської області за підписом голови суду - ОСОБА_2 та начальника відділу управління персоналом - Гришко Е.О.

Відповідно до Розрахунку, стаж роботи ОСОБА_1 станом на 07.03.2017 склав 27 років 04 місяці 01 день, в тому числі: - з 01.11.1989 по 14.01.1997- слідчий УВС Херсонського облвиконкому; - з 21.01.1997 по 07.11.2012 суддя Суворовського районного суду м. Херсона (15 років 09 місяців 17 днів); - з 08.11.2012 по 07.03.2017 суддя Апеляційного суду Херсонської області (04 роки 04 місяці 00днів).

На виконання постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 06.09.2017 по справі №766/13158/17, щомісячне довічне грошове утримання судді увідставці з 09.03.2017 було обчислено у розмірі 90% місячної суддівської винагородипрацюючого судді з урахуванням стажу судді 27 років 4 місяці 1 день.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 по справі №540/2031/20 зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок та виплатущомісячного довічного грошового утримання відповідно до довідки Херсонськогоапеляційного суду від 26 лютого 2020 року №152/20, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Постановою П`ятого апеляційногоадміністративного суду від 22.12.2020 рішення Херсонського окружногоадміністративного суду від 14.09.2020 по справі № 540/2031/20, змінено, виклавшипункт 3 резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Зобов`язати повторно розглянути заяву від 27.02.2020 про перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Херсонського апеляційного суду від 26.02.2020 №152/20, з урахуванням правової оцінки, наданої судом».

У вказаному рішенні суд дійшов наступних висновків:

«… з 18.02.2020 в законодавстві відсутні норми, які окремо регулюють питання суддівської винагороди та щомісячного грошового утримання судді у відставці, для суддів, які не пройшли кваліфікаційно оцінювання відповідно до вимог Закону України Про судоустрій і статус суддів № 1402-VIII від 02.06.2016.

За таких обставин, на ОСОБА_1 розповсюджується загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені статтею 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів № 1402-VIII від 02.06.2016.

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, який затверджений постановою правління ПФУ № 3-1 від 25.01.2008, до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду (довідка про винагороду судді КСУ) працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

…

Окрім цього, питання перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання суддів у відставці прямо врегульовано частиною 4 статті 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів № 1402-VIII від 02.06.2016 - у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Зазначена норма чітка, однозначна, зрозуміла та не вступає в колізію з іншими нормами. Тобто, для виконання вимог частини 4 статті 142 Закону немає ніякої необхідності у додатковому нормативно-правовому акті чи роз`ясненні.

Також, слід прийняти до уваги правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 16.06.2020 по зразковій адміністративній справі № 620/1116/20, про те, що право на здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці виникло саме з наступного дня після проголошення Рішення КСУ, тобто з 19.02.2020.».

Як встановлено судом, при перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідачем враховано дані трудової книжки від 15.08.1975 відповідно до яких Позивач працювала: на посаді судді 20 років 01 місяць 18 днів: - з 21.01.1997 по 07.11.2012 - суддею Суворовського районного суду м. Херсона; - з 08.11.2012 по 07.03.2017 - суддею Апеляційного суду Херсонської області.

Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці перераховано з 19.02.2020 напідставі довідки Херсонського апеляційного суду від 26.02.2020 №152/20 у розмірі50% суддівської винагороди працюючого судді.

За результатом перерахунку, розмірщомісячного довічного грошового утримання судді з 19.02.2020 склав - 98669,81 грн:- 98268,50 грн (196537,00 грн х 50%); - 401,31 грн - надбавка за особливі заслугиперед Україною (за померлого годувальника).

Позивач вважає, що вказаний перерахунок проведено неправомірно, оскільки не було враховано стаж роботи з 01.11.1989 по 14.01.1997 - слідчий УВС Херсонського облвиконкому, та як наслідок за захистом своїх прав звернулась до суду.

Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

У статті 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII Про судоустрій і статус суддів (далі Закон №1402-VIII).

Відповідно до пункту 25 Прикінцевих і перехідних положень Закону №1402-VІІІ право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною першою статті 116 Закону №1402-VIIІ передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Статтею 137 Закону №1402-VIIІ визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзацом 4 пункту 34 Прикінцевих і перехідних положень Закону №1402-VІІІ регламентовано, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

У свою чергу у відповідності до пункту11 Перехідних положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Так, до набрання чинності Законом «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VІ зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 №2862-ХІІ «Про статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до абзацу 2 статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Після втрати чинності статтею 1 вказаного Указу Президента України питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545 пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 (865-2005-п) «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» доповнено абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби».

Зазначена постанова Кабінету Міністрів України (№865-2005-п) втратила чинність 01.01.2012 року.

Таким чином, законодавством, яке діяло до набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, календарний період проходження строкової військової служби, час роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, а також час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях.

Вказані висновки узгоджуються із позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 08.03.2018 у справі №308/6953/17, від 19.06.2018 у справі №243/4458/17, від 05.12.2019 у справі №592/2737/17, від 31.03.2021 у справі №235/7316/16-а, від 13.02.2020 у справі №592/5433/17, від 12.05.2020 у справі №303/1504/17-а.

Судом встановлено, що відповідачем до стажу роботи позивача на посаді судді зараховано виключно періоди роботи суддею.

Станом на дату призначення ОСОБА_1 на посаду судді першої інстанції (21.01.1997 року -запис трудової книжки №11 - Указ Президента України №973/96 від18.10.1996 року, наказ №06-2/2 від 21.01.1997 року питання визначення стажу, якийдавав право на відставку судді, регулювалося частиною 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-ХІІ (в редакції станом на 16.11.1995 року).

Згідно записів трудової книжки №5 ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ УВД Херсонського облвиконкому в СІЗО - діловодом спец часті (наказ №149 о/с від 15.10.1979 року).

Згідно записів трудової книжки №6 ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ УВД Херсонського облвиконкому в СІЗО - інспектором спец часті (наказ №360 о/с 14.11.1980 року по 01.10.1981 року).

Згідно записів трудової книжки №9-10 ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ УВД Херсонського облвиконкому з 16.04.1984 року (наказ №32 о/с)по 14.01.1997 рік (наказ №2 від 14.01.1997 року).

Згідно послужного списку УМВС України в Херсонській області №912 від 18.01.2001року окрім зазначених у записів №5,6,9,10 трудової книжки та входять у запис 9-10працювала на наступних посадах рядового, середнього начальницького складу:

- контролер СІЗО УВС Херсонського облвиконкому з 16.04.1984 року по 01.11.1989 року;

- слідчий слідчого відділу Суворовського РОВД УМВС України в Херсонській області з 01.11.1989 року по 31.08.1992 року;

- старший слідчий слідчого відділу Суворовського РОВД УМВС України в Херсонській області з по 31.08.1992 року по 13.06.1995 року;

- заступником начальника слідчого відділу Комсомольського РОВД УМВС Українив Херсонській області з 13.06.1995 року по 14.01.1997 року.

- Звільнена в запас по ст.64 п.3 (у зв`язку з переходом на роботу у інші відомства, органи) вислуга складає 12 років 08 місяців 28 днів.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 №18 (07.11.2012 року, наказ№5-1-264 від 05.11.2012 року) відрахована зі штату Суворовського районного суду м.Херсону у зв`язку з обранням суддею апеляційного суду.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 №19 (08.11.2012 року,постанова ВРУ №5324-IV від 02.10.20121 року, наказ №147-ОС від 08.11.2012 року)приступила до виконання обов`язків суддею апеляційного суду Херсонської області.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 №20 (07.03.2017 року рішення ВРП №309/О/15-17 від 23.02.2017 року, наказ №22-ОС від 07.03.2017 року) звільнена у відставку.

Згідно розрахунку стажу №08-31/11-2017 від07.03.2017 року виданого Херсонським апеляційним судом зазначено, що загальний стаж судді на час звільненняскладає -27 років 04 місяці 01 день, з яких: (01.11.1989 по 14.01.1997 р.- слідчий УВС Херсонського облвиконкому (07 років 02 місяці 14 днів), з 21.01.1997 рокупо 07.11.2012 року суддя Суворовського районного суду м. Херсону - 15 років 09місяців 17 днів), з 08.11.2012 року по 07.03.2017 року - суддя Апеляційного суду Херсонської області (04 роки 04 місяці 00 днів).

Судом встановлено, що відповідачем до стажу роботи позивача на посаді судді зараховано виключно періоди роботи суддею.

Разом з тим, до стажу роботи позивача на посаді судді зараховано ОСОБА_1 період роботи з 01.11.1989 по 14.01.1997- слідчий УВС Херсонського облвиконкому зазначений у Розрахунку, стаж роботи ОСОБА_1 виданому Апеляційним судом Херсонської області.

Як вже було зазначено, Закон №2862-ХІІ передбачав зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, час роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Верховний Суд у постанові від 24.09.2020 у справі №515/709/17, предметом якої була правомірність рішення пенсійного органу, яким при визначенні відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, не було зараховано до стажу роботи на посаді судді періоду роботи позивача на посаді слідчого, сформував висновок, що стаж роботи позивача на посаді судді, до якого зараховується зазначений вище стаж (стаж слідчого), дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання. При визначенні відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці стаж роботи слідчим прирівнюється до суддівського стажу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №144/247/17, від 28.11.2019 у справі №589/4735/16-а, від 13.02.2020 у справі №592/5433/17, від 08.11.2022 у справі №400/3035/21.

Таким чином, час роботи на посаді слідчого УВС Херсонського облвиконкому підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.05.2020 у справі №242/1890/17 та підтримана Верховним Судом у постанові від 07.09.2020 у справі №426/14458/16.

Отже, період роботи позивача на посадіслідчого УВС Херсонського облвиконкому підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Однак, ГУ ПФУ в Херсонській області при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача з 19.02.2020 безпідставно не зараховано вказані вище періоди до стажу роботи на посаді судді.

При визначенні періодів трудової діяльності, які зараховуються до стажу роботи на посаді судді, відповідачем не враховано положення абзацу 4 пункту 34 Прикінцевих і перехідних положень Закону №1402-VІІІ, яким регламентовано, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Позивач був призначений (обраний) на посаду до набрання чинності Законом №1402-VIIІ, а тому норми Закону №1402-VIIІ, щодо порядку обчислення стажу роботи на посаді судді до позивача застосовуватись не можуть.

Незарахування певних періодів до стажу роботи на посаді судді позивача у випадку спірних правовідносин свідчить про протиправність дій органу Пенсійного фонду в частині невиконання покладених на нього обов`язків щодо правомірного та обґрунтованого визначення стажу роботи на посаді судді, який впливає на розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідач на вказану обставину уваги не звернув, а відтак, невірно обчислив стаж роботи позивача на посаді судді, що призвело до невірного визначення позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується судді у відставці.

З огляду на вказане суд дійшов висновку, що у даному випадку слід констатувати допущення ГУ ПФУ в Херсонській області протиправної поведінки у вигляді дій щодо відмови у зарахуванні позивачу спірних періодів до стажу на посаді судді, який дає право на відставку, та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправноюбездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, щодо не зарахування стажу роботи з 01.11.1989 по 14.01.1997 - слідчий УВС Херсонського облвиконкому (7 років 02 місяці 14 днів) та нездійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням зазначеного стужу та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 на посаді судді, який дає право на відставку й призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставцістажу роботи з 01.11.1989 по 14.01.1997 - слідчий УВС Херсонського облвиконкому (7 років 02 місяці 14 днів) та нездійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням зазначеного стужу.

В свою чергу, суд зазначає, що за ч.2 ст.137 Закону №1402-VІІІ, в редакції після внесення змін згідно Закону №2509-VIII від 12.07.2018 року, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Згідно з пунктом 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VІІІ судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Згідно з Додатком 4 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддіу відставці, ......територіальними органами Пенсійного фонду України (пункт 2розділу ІІ) затвердженого Постановою правління ПФУ №3-1 від 25.01.2008 року передбачено, що суд який видав наказ про звільнення має здійснити розрахунок стажу судді, який дає право на відставкута отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Розрахунок стажу роботи судді складається на день видання наказу про відрахування судді зі штату суду.

п.2 Розділу І Постанови ПФУ №3-1 від 25.01.2008 року передбачено, що дозаяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання додаються: розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання (додаток 4).

З комп`ютерної програми «ДСС» судом встановлено, що на розгляді Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа №420/13631/24за позовом ОСОБА_1 до Херсонського апеляційного суду, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить: визнати протиправними дії відповідача щодо не здійснення дій - видачі наказу про зарахування додаткового стажу професійної діяльності судді у відставці апеляційного суду згідно вимог ч.2 ст.137 Закону №1402-VIII, ст.28 Закону №1402- VIII, не видачі оновленого розрахунку, не направлення зазначених документів згідно Порядку ПФУ №3-1 від 25.01.2008 року до ГУ ПФУ в Херсонській області для подальшого перерахунку згідно заяви ОСОБА_1 від 09.04.2024 року;зобов`язати відповідача видати наказ та оновлений розрахунок стажу про зарахування згідно ч.2 ст.137 Закону №1402-VIII - 7 років стаж (досвід) роботи (професійної діяльності)вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді;зобов`язати відповідача видати наказ про зарахування додаткового стажу 7 років та оновлений розрахунок стажу разом з довідкою №152/20 від 26.02.2020 направити до ГУ ПФУ в Херсонській області для подальшого перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 року у розмірі 78% від розміру суддівської винагороди.

У вказаній справі позивач посилався на те, що враховуючи, те що її було призначено суддею апеляційної інстанції 08.11.2012р. та на той час діяла норма Закону України №2453-VI (в редакції від 24.10.2012р.) частини четвертої ст.26 Закону України №2453 суддею апеляційного суду міг бути суддя який мав досвід роботи суддею не менш п`яти років. Та згідно ч.1 ст.69 Закону №1402-VIII визначено, що на посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років. Також ч.3 ст.127 Конституції України в редакції на час звільнення позивача (07.03.2017р.) зазначено, що на посаду судді може дути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років. Та диплом про вищу юридичну освіту вона отримала 24.06.1988р. та на той час працювала контролером СІЗО до 01.11.1989р. Тому просила зарахувати з 05.08.2018 року до стажу 5 років (професійної діяльності) яка надає право на призначення на посаду судді Апеляційного суду вперше,тобто до її розрахунку стажу 27 років 04 місяці 01 день додати 1 рік 4 місяці 6 днів роботи контролером СІЗО УВС Херсонського облвиконкому, що складе 28 років 8 місяців 7 днів.

В свою чергу в поясненнях від 22.08.2024 року по розглядаємій справі представник позивача зазначив, що у позивача після отримання вищої освіти вона займалапосаду «державної служби» ( контролер СІЗО УВС Херсонськогооблвиконкому з 16.04.1984 року по 01.11.1989 року) то цей стаж має бутизарахований за ч.2 ст.137 Закону №1402-VIII як стаж професійної діяльності.

Суд зазначає, що у цих двох справах спірні періоди та посади позивача є тотожними.

З огляду на викладене позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати судді у відставці до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 7 років стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді для подальшого перерахунку довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці з часу виникнення права до вирішення справи №420/13631/24 є передчасними та задоволенню не підлягають, оскільки питання щодо визначення розміру стажу та саме за якою посадою ще не вирішено Апеляційним судом Херсонської області шляхом видання відповідного наказу.

В свою чергу позовні вимоги щодо проведення перерахунок та здійснити виплату заборгованості щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з 19.02.2020 року згідно довідки виданої апеляційним судом Херсонської області №152/20 від 26.02.2020 в розмірі 78% від суддівської винагороди, є передчасними, оскільки перерахунок з 19.02.2020 з врахуванням 7 років 02 місяці 14 днів стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), на посаді слідчого УВС Херсонського облвиконкому з 01.11.1989 по 14.01.1997 р. відповідачем ще не проведено, та вказана вимога задоволенню не підлягає

Стосовно позовних вимог щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд вказує про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд зазначає, що інститут судового контролю за виконанням судового рішення спрямований на забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч.ч.1-2 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.4 ст.372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Суд зазначає, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Встановлення обов`язку суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Разом з цим, позивач не навів обставин та не надав доказів, які підтверджують необхідність встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній справі, а тому суд не вбачає підстав для його встановлення.

Щодо клопотання позивача про постановлення окремої ухвали суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Дана норма встановлює право суду у разі необхідності постановити окрему ухвалу та не є обов`язковою для суду.

Суд не знаходить підстав для прийняття окремих ухвал та як наслідок, відсутні підстави для задоволення клопотань позивача про постановлення окремих ухвал.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове позовних вимог лише у зв`язку з неправильним визначенням способу захисту порушеного права, що не впливає на розмір судового збору, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Разом з тим, відповідно до ч.ч.4,5 ст.134 КАС України законодавцем запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Так розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (ч.9 ст.139 КАС України).

Таким чином, у Кодексі адміністративного судочинства України закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та покладається на сторону, яка подає таке клопотання.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було винесене судове рішення у справі, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява №19336/04, п. 269).

Верховним Судом у своїх постановах від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16, від 17.09.2019 р. у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 р. у справі № 726/549/19, неодноразово висловлювалась правова позиція, згідно якої на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Кияшком О.О. укладено договір про надання правової (правничої) допомоги від 01.04.2024 р., згідно умов якого Виконавець надає Замовнику правову допомогу, а саме: надання консультацій, представництво інтересів Замовника: у судових органах з усіма правами, передбаченими КАС України щодо сторін по справі, у державних, комунальних та інших органах незалежно від форми власності та підпорядкування, у т.ч. ДСА та його територіальних управліннях, Херсонському апеляційному суді, Пенсійному фонді України (та їх територіальних підрозділах), МВС та Національній поліції Україні (та їх територіальних підрозділах, департаментах та ліквідаційних комісіях), Міністерстві юстиції )у тому числі ВДВС, приватних виконавців), ДБР; захисту соціальних (пенсійних прав, прав на довічне грошове утримання) та прав щодо виплат боргу за минулий час суддівської винагороди, тощо, доплат, підвищень та компенсації втрат доходу згідно вимог діючого законодавства 9п.1.1 договору).

Пунктом 3.1 договору визначено, що Сторони досягли згоди, що Замовник сплачує Виконавцю аванс у грошовій сумі 3000 грн. згідно окремим додатком за підготовку запитів, подання відповідних позовів та скарг, прийняття участі у судових процесах першої, апеляційної та касаційної інстанціях, ознайомлення з матеріалами справи, участь у судовому процесі судді першої інстанції. Подання запитів до відповідних служб, з метою отримання доказів. Аванс оплачується на протязі 3-х банківських днів з моменту підписання даного Договору за наявності фінансової можливості.

До суми авансу не входять судові витрати, держмито, представництво інтересів Замовника у суді першої інстанції (підготовка пояснень та відповіді на відзив, клопотань тощо) апеляційної та касаційної інстанцій, витрати на відрядження. У разі ухвалення рішення не на користь Замовника аванс не повертається, а залишок гонорару не сплачується (п.3.2 договору).

Відповідно до п.3.3 договору Сторони досягли згоди, що Замовник сплачує Виконавцю гонорар у сумі 10000 грн. за виконання умов, передбачених у п.3.1 договору у разі задоволення позовних вимог або у разі укладення мирової угоди (відмови від позову) у суді першої інстанції та за участь у суді апеляційної інстанції.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу у сумі 5000 грн., позивачем надано акт виконаних робіт.

Крім того, Сторони підтверджують, що Позивач згідно п.3.1 Договору сплатив аванс в сумі 3000 грн. у безготівковому розрахунку, що підтверджується квитанцією банку.

Відповідно до квитанції АТ "Ощадбанк" від 30.04.2024 р. ОСОБА_1 перераховано ОСОБА_3 3000 грн. за надання правової допомоги.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст.ст.19,20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суд вважає, що визначений представником позивача розмір понесених судових витрат на правничу допомогу не співмірний із складністю справи, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та виклику учасників справи.

Виходячи з наведеного, з урахування критеріїв пропорційності. суд приходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача та стягнення з Херсонського апеляційного суду за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул.В.Крицак,6, м.Херсон,73036) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. Валентини Крицак, 6, ) щодо не зарахування стажу роботи з 01.11.1989 по 14.01.1997 - слідчий УВС Херсонського облвиконкому (7 років 02 місяці 14 днів) та нездійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням зазначеного стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. Валентини Крицак, 6, ) зарахувати до стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді судді, який дає право на відставку й призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стажу роботи з 01.11.1989 по 14.01.1997 - слідчий УВС Херсонського облвиконкому (7 років 02 місяці 14 днів) та здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням зазначеного стужу з моменту виникнення у неї такого права та здійснити виплату заборгованості з урахуванням вже виплачених сум.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. Валентини Крицак, 6, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. Валентини Крицак, 6, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко