Справа № 520/16599/24
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 р.Справа № 520/16599/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 р. (постановлену суддею Лук`яненко М.О.) по справі № 520/16599/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив: визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у не виплаті судді у відставці ОСОБА_1 заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з 15.04.2023 р. по 29.02.2024 р. в розмірі 136997,80 грн.; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з грошового утримання судді у відставці в сумі 136997,80 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2024 р. закрито провадження у справі.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2024 р., а справу направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: вимог Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, позивач просив розгляд справи проводити за його відсутністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 р. по справі № 520/9449/23, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2024 р., визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в частині встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та в частині не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання: половину періоду навчання в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого з 01.09.1992 р. по 30.06.1997 р. 2 роки 5 місяців та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога що до якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді 3 роки; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання: 2 роки 5 місяців навчання в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого та 3 роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області встановити ОСОБА_1 з 15.04.2023 р. щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці у розмірі 64 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснивши перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 15.04.2023 р., виходячи з розміру 64%, з урахуванням раніше виплачених сум.

01.02.2024 р. на виконання вищевказаного рішення суду, відповідачем позивачу здійснено перерахунок його довічного грошового утримання

За результатами розгляду звернення позивача листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 12083-11171/с-03/8-2000/24 від 22.04.2024 р. повідомлено позивачу, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 р. по справі № 520/9449/23 йому проведено перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці, нараховані а на виконання рішення суду кошти за період з 15.04.2023 р. по 29.02.2024 р. в розмірі 136997,80 грн. будуть виплачені з 15.04.2023 р. по 29.02.2024 р. в розмірі 136997,80 грн.

Позивач, не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо невиплати йому заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, звернувся до суду з цим позовом.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу для захисту порушених прав необхідно звернутись до суду із заявами в порядку статті 383 КАС України у справі № 520/9449/23, а не з новим позовом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У разі відсутності добровільного виконання судових рішень, вимогами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямованих на примусове виконання таких рішень.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, що у першу чергу забезпечується через примусове виконання судових рішень, відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Статтею 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Тобто, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставами застосування вимог статей 382 та 383 КАС України є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Таким чином, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Судовим розглядом встановлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 р. по справі № 520/9449/23 позивачу 01.02.2024 р. проведено перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці з 15.04.2023 р. у розмірі 64 % суддівської винагороди та нараховано кошти за період з 15.04.2023 р. по 29.02.2024 р. в розмірі 136997,80 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 15.04.2023 р. по 29.02.2024 р. в розмірі 136997,80 грн. та стягнути вказану заборгованість.

Тобто, позивач фактично не погоджується з бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 р. по справі № 520/9449/23, яке полягає у невиплаті йому заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 15.04.2023 р. по 29.02.2024 р. в розмірі 136997,80 грн.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічний висновок щодо застосування вимог процесуального права, викладений в постановах Верховного Суду від 24.09.2020 р. у справі № 640/15623/19, від 29.07.2021 р. у справі № 460/350/19, від 17.05.2023 р. у справі № 580/5096/22.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються, а підлягають розгляду в порядку статті 383 КАС України.

Аналогічний висновок щодо застосування вимог процесуального права, викладений в постановах Верховного Суду від 18.01.2024 р. у справі № 160/2888/23.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 .

Доводи апелянта, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 р. по справі № 520/9449/23 не зобов`язано відповідача провести ОСОБА_1 виплати заборгованості суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 15.04.2024 р. по 29.02.2024 р. та рішення суду не містить вказівок про необхідність стягнення з відповідача на його користь суми такої заборгованості, суд апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки в мотивувальній частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 р. по справі № 520/9449/23 зроблено висновок щодо наявності правових підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 64 % суддівської винагороди, починаючи з 15.04.2023 р. (дня призначення грошового утримання), з урахуванням раніше виплачених сум.

Інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 р. без змін, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 р. по справі № 520/16599/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. .

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 02.09.2024 року