Справа № 140/8669/24
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2024-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року ЛуцькСправа № 140/8669/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Відділ примусового виконання рішень, відповідач) про зобов`язання виключити ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, підставою внесення якого є виконавче провадження № 74732693.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком Луцького міськрайонного суду від 27.02.2024 у справі №161/3309/24 позивача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України та призначено покарання у виді штрафу в сумі 85000 грн з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

02.04.2024 Луцьким міськрайонним судом видано виконавчий лист №161/3309/24/26348/2024. Постановою державного виконавця Ковельського ВДВС 15.04.2024 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №74732693, якою також було внесено відомості про ОСОБА_1 до реєстру боржників та встановлено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження 250 грн.

В подальшому було здійснено передачу даного виконавчого провадження до відповідача. 11.06.2024 позивач сплатив суму мінімальних витрат, визначених постановою про відкриття виконавчого провадження. Однак, не дивлячись на це постанова суду в частині конфіскації майна та в подальшому знищенні речових доказів не виконана та відповідно позивача не виключено з реєстру боржників.

08.07.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про те, що всі дії з його сторони як боржника виконані, все інше не залежить від його волі, а тому підстави для перебування його у реєстрі відсутні. Листом від 10.07.2024 відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача та вказав про відсутність підстав для завершення виконавчого провадження або ж повернення виконавчого документа стягувачу.

З посиланням на норми чинного законодавства, позивач вказує на те, що ним як боржником виконано всі дії, а перебування в реєстрі є порушенням його прав, зокрема, як власника майна, та несе негативні наслідки для його репутації. З огляду на що просить зобов`язати Відділ примусового виконання рішень виключити ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом, розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін з урахуванням §2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Розгляд справи призначено на 14:00 год. 29.08.2024. 29.08.2024 в справі було оголошено перерву до 10:30 год. 30.08.2024.

Відповідач копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі від 21.08.2024 разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами отримав, проте відзив на позов не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 29.08.2024 позивач та його представник позовні вимоги підтримали із підстав, викладених у позовній заяві та просили позов задовольнити.

У судове засідання 30.08.2024 представники сторін не прибули, хоча належними чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Враховуючи особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, зокрема передбаченої частиною 7 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень частини 2 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (частина 3 статті 268 КАС України).

Згідно із частиною третьою статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням приписів частини третьої статті 194, частини четвертої статті 229, частини третьої статті 268 КАС України, судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши вступні слова позивача та представника позивача 29.08.2024, дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що вироком Луцького міськрайонного суду від 27.02.2024 у справі №161/3309/24 позивача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України та призначено покарання у виді штрафу в сумі 85000 грн з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів (а.с.56-62).

02.04.2024 Луцьким міськрайонним судом видано виконавчий лист №161/3309/24/26348/2024, відповідно до якого було вирішено конфіскувати та знищити незаконно виготовлені товари, а саме речові докази (а.с. 49-55).

Постановою державного виконавця Ковельського ВДВС від 15.04.2024 відкрито виконавче провадження № 74732693 з виконання виконавчого листа №26348/2024 (а.с. 63-67).

Також в межах даного ВП 15.04.2024 державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 250 грн (а.с.68-70).

21.05.2024 державним виконавцем Ковельського ВДВС винесено постанову про передачу ВП № 74732693 до Відділу примусового виконання рішень (а.с.71-75).

Постановою від 28.05.2024 прийнято ВП № 74732693 до провадження старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень (76-84).

Боржником 11.06.2024 сплачено витрати виконавчого провадження у сумі 250 грн (а.с.85).

ОСОБА_1 08.07.2025 звернувся із заявою до відповідача про виключення його з реєстру боржників (а.с.86).

Листом за №17557 від 10.07.2024 повідомив позивачу, що нормами чинного законодавства передбачено підстави для виключення боржника з реєстру. Станом на 10.07.2024 ВП № 74732693 є відкритим та по ньому вчиняються виконавчі дії. Зважаючи на те, що на даний час предмети конфіскації не знищені, підстав для закриття виконавчого провадження та виключення боржника з реєстру не має (а.с.87).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд застосовує наступні нормативні акти.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

З врахуванням ст.52, 59 КК України конфіскація майна є додатковим покаранням, яке полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII ( далі -Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як установлено пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

За правилами частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частин 1, 5 статті 9 Закону №1404-VIII єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже, судові вироки в частині конфіскації майна підлягають примусовому виконанню у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» і отримання виконавчого листа є підставою для відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною 7 статті 9 Закону №1404-VIII відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

В свою чергу, частиною 1 статті 39 даного Закону визначено, що провадження передбачає 20 підстав закінчення виконавчого провадження.

За приписами частини 1 статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа (п. 1); стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення (п. 3); запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру (п. 11).

Аналогічні норми передбачені Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2432/5 від 5 серпня 2016 р. (далі - Положення № 2432/5).

Пунктом 23 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі Інструкція №512/5) визначено, що за виконавчим провадженням, виконавчий документ за яким повернуто стягувачу, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження на підставі постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Аналізуючи зміст вищевказаних норм суд доходить висновку, що законодавством визначено вичерпний перелік підстав, за яких відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників.

Судом, встановлено і вказана обставина не заперечується позивачем та його представником, що виконавче провадження ВП № 74732693 відкрито за виконавчим листом Луцького міськрайонного суду в частині конфіскації та знищення незаконно виготовлених товарів, а саме речові докази.

На даний час відсутні докази, що вирок суду в цій частині є виконаним та предмети є знищеними та виконавче провадження є завершеним.

При цьому, сплата боржником витрат виконавчого провадження ніяким чином не впливає на хід виконавчого провадження в частині конфіскації майна, а є лише однією із дій, вчинених в межах його виконання.

Крім того, суд зазначає, що якщо позивач вважає, що так як виконання постанови суду про конфіскацію майна не залежить від нього, адже є виключною компетенцією відповідача, а відповідач припустився протиправної бездіяльності не виконуючи таку постанову суду, внаслідок чого відомості про позивача наявні в Єдиному реєстрі боржників, він вправі оскаржити таку бездіяльність до суду, і з урахуванням характеру спірних правовідносин, оскільки при наявності невиконаного зобов`язання у виді конфіскації майна, в якому боржником виступає саме позивач, виключення відомостей про нього з Єдиного реєстру боржників, суперечитиме меті ведення цього реєстру.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на те, що Закон України «Про виконавче провадження», Інструкція №512/5 та Положення № 2432/5 закріплюють вичерпний перелік підстав для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, в той же час, доказів настання однієї з таких обставин суду не надано.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачу відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 243-246, 271, 272, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя Р.С. Денисюк