Справа № 520/16897/24
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2024-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 серпня 2024 року № 520/16897/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Студентська, буд.5/4, м. Харків, 61024, ) про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо невиконання вимог п.1 ч.2 ст.18 та ст.63 Закону України Про виконавче провадження в рамках ВП №74829817 та ВП № 74829827, при перевірці стану виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/31611/23 в розрізі вчинення боржником Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області неналежного перерахунку та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 ;

- скасувати постанови від 06.06.2024 року про закінчення виконавчих проваджень ВП №74829817 та ВП № 74829827;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відновити виконавчі провадження ВП №74829817 та ВП № 74829827 та, у процедурі перевірки стану виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/31611/23, вчинити коло дій та повноважень, передбачених п.1 ч.2 ст.18 та ст.63 Закону України Про виконавче провадження щодо вчинення боржником Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області належного та правильного перерахунку та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у рамках виконання рішення Харківського окружного адміністративного від 25.12.2023 року по справі № 520/31611/23 боржник надав державному виконавцю лист від 04.06.2024, в якому вказав про добровільне виконання рішення. Постановами державного виконавця від 06.06.2024 закінчено виконавче провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження. Однак, за змістом вказаного листа боржника від 04.06.2024 з додатками та постанов про закінчення виконавчих проваджень №74829817 та № 74829827 вбачається, що державним виконавцем по суті не вчинено дій, передбачених ст. 63 ЗУ Про виконавче провадження з перевірки стану виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/31611/23, що є протиправною бездіяльністю, а зазначена бездіяльність обумовила протиправне закінчення зазначеного виконавчого провадження, оскільки відповідне рішення суду у справі № 520/31611/23 залишається фактично невиконаним. Позивач зазначив, що на виконання рішення суду № 520/31611/23 сума перерахованого грошового забезпечення з 29.01.2020 по 31.12.2020 та з 01.01.2021 по 19.07.2021 обрахована невірно. Отже, попри вчинення боржником дій з виконання рішення суду по справі № 520/31611/23, останнє залишилось невиконаним. Однак, державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином не перевірив виконання рішення суду у справі № 31611/23 та передчасно прийняв постанови від 06.06.2024 року про закінчення виконавчого провадження №74829817 та № 74829827

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позову. Зазначив, що незгода позивача з характером виконання суб`єктом владних повноважень рішення суду не спростовує сам факт виконання боржником свого обов`язку щодо проведення розрахунку, що узгоджується зі змістом рішення суду, що, в свою чергу, не може свідчити про порушення відповідачем охоронюваного інтересу позивача. Просить відмовити в задоволенні позову. Також, відповідач подав до суду витребувані судом документи.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 року по справі № 520/31611/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Харківській області, щодо не проведення ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні, яка полягає у не нарахуванні та невиплати грошового забезпечення з 29.01.2020 по 31.12.2020 та з 01.01.2021 по 19.07.2021 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії. Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Харківській області здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за періоди: з 29.01.2020 по 31.12.2020 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України в 14.11.2019 № 294-ІХ Про Державний бюджет України на 2020рік на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, з урахуванням раніше сплачених сум. Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Харківській області здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за періоди з 01.01.2021 по 19.07.2021 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України в 15.12.2020 № 1082-ІХ Про Державний бюджет України на 2021 рік на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, з урахуванням раніше сплачених сум. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області сплачену суму судового збору у розмірі 858 грн. 88 коп.

Рішення набрало законної сили 25.12.2023р.

На виконання вказаного рішення суду Харківським окружним адміністративним судом 17.04.2024 видано виконавчі листи № 520/31611/23.

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дар`єю Шаровою 23.04.2024 винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень №74829817 та № 74829827 з приводу виконання виконавчого листа № 520/31611/23та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 днів з моменту отримання постанови.

На адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла відповідь від 23.05.2024 № 65050-4788/65151 від Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, згідно якої повідомлено, що Головним управлінням в добровільному порядку, до відкриття виконавчого провадження, на виконання рішення суду здійснено перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні (з урахуванням раніше сплачених сум).

Разом із відповіддю боржник, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, надав: витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; довідку-розрахунок перерахунку розміру грошового забезпечення за період з 29.01.2020р. по 19.07.2021р. по ОСОБА_1 згідно рішення суду від 25.12.2023 року по справі № 520/31611/23; платіжну інструкцію № 2580 від 17.05.2024; платіжну інструкцію № 2582 від 17.05.2024; платіжну інструкцію № 2581 від 17.05.2024; лист Державної служби з надзвичайних ситуацій про виконання рішень судів щодо перерахунку розмірів грошового забезпечення та інших виплат; зразок здійснення перерахунку розміру грошового забезпечення відповідно до рішень судів.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що, спираючись на вищенаведену відповідь боржника, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, державний виконавець дійшов висновку, що рішення суду виконано в повному обсязі, з огляду на що 06.06.2024, керуючись вимогами п. 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України Про виконавче провадження, державним виконавцем на підставі відповіді боржника, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень №74829817 та № 74829827.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач, звертаючись до суду з даним позовом, фактично не погоджується з проведеним ГУ ДСНС України в Харківській області перерахунком грошового забезпечення на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 року по справі № 520/31611/23, з мотивів того, що сума перерахованого грошового забезпечення обрахована невірно. Отже, попри вчинення боржником дій з виконання рішення по справі № 520/31611/23, останнє залишилось невиконаним.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1 та 2 статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII (далі за текстом - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VІІІ).

Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Відповідно до 1 частини 1, пункту 1 частини 2 статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно пункту 1 частини 3, частини 4 стаття 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Частиною 6 ст. 26 Закон № 1404-VIII встановлено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин 1 - 3 ст. 63 Закон № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, Законом України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Вищезазначене узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною в постанові від 25 листопада 2020 року по справі №554/10283/18.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За приписами п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, державний виконавець, приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 Закону № 1404-VIII має пересвідчитись у обставинах повноти фактичного виконання боржником рішення (у даному випадку, виконавчого листа), однак виключно у межах змісту такого рішення.

Однак, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач вважає, що боржником не виконано в повному обсязі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 року у справі № 520/31611/23, виходячи з наступного.

Відповідно до пп.2 п.5 ПКМУ № 704 від 30 серпня 2017 р. надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків (для військовослужбовців розвідувальних органів - не менш як 30 відсотків) посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Формулою обрахунку премії на виконання пп.2 п.5 ПКМУ № 704 від 30 серпня 2017 р. є відповідний встановлений її відсоток від посадового окладу, а саме: до перерахунку ГЗ відсоток премії, встановлений у відповідних наказах ГУ ДСНС України в Х/о від посадового окладу, який визначався в порядку, передбаченому п.4 ПКМУ від 30.08.2017 року № 704 з урахуванням змін, внесених п.6 ПКМУ від 21.02.2018 року № 103, після перерахунку ГЗ: за 2020 р. - відсоток премії, встановлений у відповідних наказах ГУ ДСНС України в Х/о від посадового окладу, який визначався за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу, за 2021 р. - відсоток премії, встановлений у відповідних наказах ГУ ДСНС України в Х/о від посадового окладу, який визначався за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу.

Згідно наказів про преміювання позивача за період з 29.01.2020 по 19.07.2021 (період, задоволений судом), наданих боржником на адвокатський запит, позивачу реально встановлено премію у відповідних відсотках від посадового окладу ( далі ПО), а саме: у 2020 році: січень лютий 131% ПО, березень 90% ПО, квітень грудень 131% ПО, у 2021 році: січень липень 150% ПО.

Після перерахунку грошового забезпечення за рішенням суду посадовий оклад позивача збільшився, однак, боржником не врахований відсотковий розмір премії, який був реально встановлений позивачеві у відповідних місяцях 2020-2021 років.

Відтак, суд зауважує, що з наданого ГУ ДСНС України в Харківській області листа від 23.05.2024 № 65050-4788/65151 не можливо встановити фактичне виконання рішення в повному обсязі.

З матеріалів справи судом не встановлено, що державним виконавцем вчинялися дії задля витребування в ГУ ДСНС України в Харківській області детального розрахунку грошового забезпечення позивача на виконання рішення суду від 25.12.2023 року по справі № 520/31611/23, розрахунку грошового забезпечення позивача до перерахунку за рішенням суду, відомостей щодо складових грошового забезпечення позивача на момент звільнення та після перерахунку, з метою порівняння нарахованих сум до перерахунку за рішення суду та після перерахунку на виконання рішення суду, та встановлення факту перерахунку грошового забезпечення позивача саме таким чином, як зазначено в рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 року по справі № 520/31611/23.

Таким чином, відповідач формально підійшов до виконання обов`язків та наданих йому законом повноважень в частині досягнення мети виконавчого провадження - виконання рішення суду та відновлення прав позивача, та зробив висновок про фактичне виконання рішення боржником в повному обсязі без фактичної перевірки такого виконання, що потягло за собою прийняття протиправної та передчасної постанови про закінчення виконавчого провадження та порушення прав стягувача, який є позивачем у даній справі.

Як вже зазначалося, частиною третьою статті 18 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1); звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 22).

Разом з цим, матеріалами справи не підтверджено виконання державним виконавцем вказаних приписів чинного законодавства.

Оскаржувані постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального та повного виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Відтак, суд вважає, що у відповідача були відсутні обґрунтовані підстави для закінчення виконавчих проваджень №74829817 та № 74829827, з огляду на що постанови про закінчення виконавчих проваджень №74829817 та № 74829827 від 06.06.2024 року прийняті без урахування всіх обставин, що мають значення для їх прийняття, передчасно, отже є необгрунтованими, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відновити виконавчі провадження ВП №74829817 та ВП № 74829827 та, у процедурі перевірки стану виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/31611/23, вчинити коло дій та повноважень, передбачених п.1 ч.2 ст.18 та ст.63 Закону України Про виконавче провадження щодо вчинення боржником Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області належного та правильного перерахунку та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 41 Закону № 1404-VІІІ, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Враховуючи вищезазначене, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження тягне за собою обов`язок державного виконавця відновити виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення про скасування постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Отже, вимоги позивача про зобов`язання відповідача відновити виконавче провадження після скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та вчинити коло дій для виконання рішення суду є передчасними. У даній частині позовних вимог на даний час права позивача не є порушеними.

Таким чином, суд зазначає, що ефективним та достатнім способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування постанов Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 06.06.2024 року про закінчення виконавчих проваджень №74829817 та № 74829827.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Студентська, буд.5/4, м. Харків, 61024, ) про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 06.06.2024 року про закінчення виконавчих проваджень №74829817 та № 74829827.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Студентська, буд.5/4, м. Харків, 61024, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.