Справа № 200/4976/24
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2024 року Справа№200/4976/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Загацької Т.В., розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 страхових виплат з вересня 2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з щомісячної страхової виплати з 01.09.2023 по місяць поновлення страхових виплат.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він є одержувачем страхових виплат безстроково та перебуває на обліку у відповідача. З 01.09.2023 позивачу припинено нарахування щомісячних страхових виплат що він вважає порушенням конституційних прав, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Ухвалою суду від 22 липня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він не заперечив право позивача на отримання соціальних виплат, проте зазначив, що з 01 серпня 2023 року ОСОБА_1 щомісячні страхові виплати припинено у зв`язку з надходженням інформації про його проживання за кордоном на підставі пункту 1 частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV. Для поновлення виплат необхідно звернутись до відповідача в установленому порядку, що позивач не здійснює належно. В зв`язку з наведеним відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що не погоджується із твердженням відповідача та просить суд позовну заяву задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований за адресом: адреса АДРЕСА_2 , згідно паспорту серії НОМЕР_2 .

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 позивач є отримувачем пенсії за віком, інвалід 3 групи (професійне захворювання).

З матеріалів справи встановлено, що з 01.01.2023 по теперішній час позивач перебуває на обліку як отримувач щомісячної страхової виплати в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області. Нарахування щомісячної виплати здійснювалося потерпілому по 31.07.2023. (довідка про нараховані страхові виплати позивачу, додатки до відзиву на позовну заяву)

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує, що з 01 серпня 2023 позивачу щомісячні страхові виплати припинено у зв`язку з надходженням інформації про його проживання за кордоном на підставі пункту 1 частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV.

Будь-яких письмово оформлених рішень про припинення щомісячних страхових виплати позивачу з 01.08.2023 суд не було надано.

До матеріалів справи зокрема було додано листом Пенсійного фонду України від 17.11.2023 №2800-030402-8/65311 на звернення позивача від 20.10.2023, у якому повідомлено, що поновлення щомісячної страхової виплати здійснюється на підставі заяви про здійснення страхової виплати за визначеною правлінням Пенсійного фонду України формою. Частиною першою статті 37 Закону №1105-XIV визначено, що заява потерпілим може надаватись до Пенсійного фонду України як в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України, так і в паперовому вигляді, як особисто, так і через уповноваженого представника. Для продовження страхових виплат необхідно звернутись до будь-якого сервісного центру Пенсійного фонду України або в електронній формі через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням кваліфікованого електронного підпису. Через вебпортал заява надається разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), а саме: паспорту, реєстраційного номеру облікової картки платника податків, довідки про відкритий рахунок в банківській установі, висновку медико-соціальної експертної комісії (за наявності), акту розслідування нещасного випадку або акту розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами (за наявності), довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (за наявності). Подання заяви на продовження щомісячних страхових виплат засобами особистого кабінету на вебпорталі здійснюється за посиланням: https://portal.pfu.gov.ua/sidebar/Templates/Profile. У разі перебування за кордоном разом із заявою про продовження страхових виплат необхідно надати скановану копію документу, виданого відповідним органом країни перебування (легалізоване в установленому законодавством порядку) або консульською установою чи дипломатичним представництвом України про підтвердження факту перебування за кордоном із зазначенням підстав.

Також додано лист Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.02.2024 №2859-965/Г-02/8-0500/24 на звернення позивача від 15.01.2024 яким повідомлено, що для поновлення страхових (регресних) виплат необхідно звернутися до органів Пенсійного фонду України із заявою про продовження страхової виплати. До заяви необхідно долучити копію документу, що посвідчує особу, довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, довідку про відкритий рахунок в банку, документи що підтверджують право на одержання страхових виплат. Звернутися до органів Пенсійного фонду можна таким способом:

особисто до будь-якого сервісного центру;

засобами поштового зв`язку на таку адресу: 49000, м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, буд. 106, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області;

в електронній формі (через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України, мобільний додаток Пенсійного фонду України або Портал Дія. Для цього потрібно відкрити розділ «Комунікації з ПФУ» - «Заява на страхову виплату» - «Заява про продовження страхової виплати у зв`язку з нещасним випадком на виробництві (професійним захворюванням»);

через офіційний вебсайт Мінсоцполітики або інтегровані з ними інформаційні системи органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування;

через інформаційні системи Мінсоцполітики (з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису).

Як вказує позивач та не заперечує відповідач, 11 березня 2024 року позивач за допомогою веб-порталу ПФУ звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Донецькій області про поновлення страхових виплат. До вказаної заяви додано ксерокопію паспорта, пенсійного посвідчення із зазначенням групи інвалідності у зв`язку із професійним захворюванням.

Представник відповідача зазначає, що вказана заява позивача була розглянута відповідачем та повідомлено заявника, що обов`язковими документами для продовження страхових виплат є оригінали паспорта, довідка про присвоєння ідентифікаційного коду, довідка про відкритий рахунок в банку, довідка МСЕК.

Вважаючи неправомірними дії відповідача щодо припинення страхових виплат, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд зазначає про таке.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, унормовано Законом України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

У відповідності до вимог статті 40 Закону №1105-XIV (у редакції чинної на момент припинення страхових виплат позивачу) страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:

1) якщо потерпілим є особа, якій оформлено документи для виїзду за кордон на постійне проживання/залишення на постійне проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;

3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;

4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;

5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню;

6) у разі смерті отримувача страхових виплат;

7) у разі добровільної відмови від страхової виплати потерпілим або особам, які мають право на страхові виплати в разі смерті потерпілого;

8) в інших випадках, передбачених законодавством.

Частиною 1 статті 27 Закону України від 14 січня 1997 року №16/98-ВР «Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №16/98-ВР) передбачено, що виплати та надання соціальних послуг, на які має право застрахована особа за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, може бути припинено: якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості, якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність, якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи, внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування, в інших випадках, передбачених законами.

Судом встановлено, що відповідачем з 01 серпня 2023 позивачу щомісячні страхові виплати припинено у зв`язку з надходженням інформації про його проживання за кордоном на підставі пункту 1 частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV.

Між тим, Законами №16/98-ВР та № 1105-ХIV не передбачено таких підстав для припинення страхових виплат.

Згідно з частинами 4, 7 статті 47 Закону № 1105-XIV виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

Оскільки припинення виплат відбулося з підстав, не передбачених законодавством, порушене право позивача на отримання виплат підлягає поновленню.

Суд не приймає доводи відповідача, що припинення страхових виплат позивачу відбулось у зв`язку з отриманням інформації про проживання позивача за кордоном, оскільки сам факт проживання за межами України отримувачем страхових виплат не є підставою для їх припинення згідно норм Закону № 1105-ХIV.

Так, згідно зі статтею 40 Закону №1105-ХIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються, якщо потерпілим є особа, якій оформлено документи для виїзду за кордон на постійне проживання/залишення на постійне проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Однак, відповідачем не встановлений факт оформлення документів для виїзду та виїзду позивача за кордон на постійне проживання/залишення на постійне проживання за кордоном.

Так, судом встановлено, що позивач проживає/зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . У зв`язку із наближенням лінії фронту до міста в березні 2022 року позивач евакуювався до Королівства Нідерланди та отримав тимчасовий захист, про що свідчить лист про тимчасовий захист відповідно директиви про тимчасовий захист (2001/55/ЕС), який надано позивачем до матеріалів справи.

Проте суд вказує, що Україні Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації. 04 березня 2022 року рішенням Ради Європи (ЕС) 2022/382 у зв`язку з масовим напливом переміщених осіб з України в розумінні 5 Директиви 2001/55/ЕС вводиться режим тимчасового захисту для громадян України. Метою тимчасового захисту є швидка інтеграція українців у європейському суспільстві, забезпечення їм можливості реалізації основоположних прав людини, таких як житло, їжа, освіта, лікування, праця, соціальна допомога, а також розподіл підтримки переміщених осіб між Україною та Європейським Союзом.

Отже, знаходження позивача за межами України, під захистом іншої Європейської держави

через постійну загрозу нанесення ракетних ударів/воєнних дій на території Донецької області ворожими збройними силам не є доказом того, позивач оформив документи для виїзду за кордон на постійне проживання/залишення на постійне проживання за кордоном, оскільки дія 5ї директиви 2001/55/ЕС має тимчасовий характер по відношенню до людей, які були вимушені виїхати за кордон на час ведення активних бойових дій. Більш того, лист про тимчасовий захист позивача відповідно директиви про тимчасовий захист (2001/55/ЕС) не встановлює такого статусу, як постійне проживання позивача за кордоном. Такі обставини ніяк не корелюються з висновками відповідача щодо припинення виплати позивача страхових виплат.

Ба більше - висновки відповідача щодо припинення виплати позивача страхових виплат навіть ніяк не корелюються із самою нормою пункту 1 частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV, оскільки підставною для припинення є саме «оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання/залишення на постійне проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України» а не «надходженням інформації відповідачу про його проживання за кордоном».

Однак, відповідачем не встановлений факт оформлення документів для виїзду та виїзду позивача за кордон на постійне проживання/залишення на постійне проживання за кордоном. Доказів зворотного суду не надано. А доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, відповідач вказує, що 11 березня 2024 року позивач за допомогою веб-порталу ПФУ звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Донецькій області про поновлення страхових виплат. До вказаної заяви додано ксерокопію паспорта, пенсійного посвідчення із зазначенням групи інвалідності у зв`язку із професійним захворюванням. Вказана заява була розглянута відповідачем та повідомлено заявника, що обов`язковими документами для продовження страхових виплат є оригінали паспорта, довідка про присвоєння ідентифікаційного коду, довідка про відкритий рахунок в банку, довідка МСЕК.

Разом з тим, суд вказує, що порядком № 22-1 передбачено для осіб, які у зв`язку з агресією Російської Федерації тимчасово проживають за кордоном та отримали тимчасовий захист або статус біженця у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох наступних місяців після місяця, в якому його буде припинено чи скасовано, заяву про призначення (поновлення) та документи, необхідні для призначення (поновлення) пенсії, можуть надсилати засобами поштового зв`язку. Для поновлення пенсії до заяви про призначення / перерахунок пенсії додаються: копія документу / документів про отримання тимчасового захисту або статусу біженця, реєстрацію їх місця тимчасового проживання / перебування за кордоном (з перекладом); оригінал документу про посвідчення факту, що фізична особа є живою (з перекладом); копія паспорта громадянина України; копія Рішення структурного підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем реєстрації про дію (скасування дії) довідки про взяття на облік ВПО. Форма заяви про призначення (поновлення) пенсії наведена в додатку 1 до Порядку № 22-1.

А отже, повідомлення відповідача про обов`язковість надання документів для продовження страхових виплат, а саме оригіналу паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, довідки про відкритий рахунок в банку, довідки МСЕК не збігається із нормами порядку № 22-1, який також посилається відповідач.

Також суд зазначає, що стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Статтею 14 Конвенції визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні «Суханов та Ільченко проти України» (Заяви № 68385/10 та № 71378/10) від 26 червня 2014 року Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод, що забезпечуються Конституцією України та не можуть бути скасовані.

Право громадянина на призначення йому страхових виплат не можна пов`язувати з такою умовою, як постійне місце проживання (реєстрація місця проживання), а держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначені страхові виплати.

Суд наголошує, що статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України, зокрема, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства, виховання, освіти, культури і охорони здоров`я, екологічної безпеки.

Водночас, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

В даному випадку поняття «закон» розуміється як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, що регулює найважливіші суспільні відносини шляхом встановлення загальнообов`язкових правил, прийнятий в особливому порядку (законодавчим органом влади), або безпосередньо народом. Тому конституційне поняття «закон», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню. Відповідно, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Відповідно до частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У вищезазначеному рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді страхових виплат суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто прийняття рішення не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що припинення та невиплата позивачеві раніше призначеної щомісячної страхової виплати здійснено за відсутності підстав, передбачених частиною першою статті 40 Закону № 1105-ХIV, або підстав, передбачених іншим законом, а отже такі дій відповідача є протиправними.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом про поновлення та виплату заборгованості по страховим виплатам та її наявність відповідачем не заперечується, суд дійшов висновку, що сплата страхових виплат була піддана формальним обмеженням з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції та законів України, через що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідачем не спростовано твердження позивача про відсутність належної реакції на його неодноразові звернення з метою поновлення страхових виплат, що і зумовило його звернення до суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем вказані вимоги щодо доказування правомірності своєї поведінки не виконано.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що непоновлення страхових виплат свідчить про протиправність дій, які не відповідають визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям поведінки відповідача і чинному законодавству та порушує право позивача на отримання страхових виплат.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд керується частиною другою статті 245 КАС України.

За встановленого судом факту припинення з 01.08.2023 страхових виплат, право позивача на поновлення виплат підлягає відновленню з 01.08.2023, а не з 01.09.2023, як просить позивач.

Відповідно до частини 1 статі 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 968,96 грн. підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 страхових виплат з 01 серпня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відновити ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку та виплатити заборгованість з 01 серпня 2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Т.В.Загацька