Справа № 400/2570/23
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2024-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2024 р. № 400/2570/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачів1.Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,Миколаїв,54020, 2.Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, вул. Митрополита Андрія, 10,м. Львів,79016,

провизнання протиправним та скасування рішення від 08.02.23 № 32; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про:визнання протиправним та скасування Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 08.02.2023 №32; зобов`язання відповідача здійснити зарахування до стажу: період роботи з 03.01.1995 по 05.10.2000 (5 років 9 місяців 2 дні) період роботи з 03.05.2001 по 05.09.2001 (4 місяці 2 дні); період служби з 29.11.2015 по 20.10.2016 (10 місяців 21 день); період служби з 01.04.2022 по 31.12.2022 (9 місяців); зобов`язання нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності -18.01.2023 року.

Позивач вказує, що відповідачем прийнято рішення про відмову у призначення пенсії в якому відповідач вказав, що вік позивача 45 років 04 місяці 29 дні, страховий стаж становить 9 років 6 місяців 4 дні, що є недостатнім для призначення пенсії по інвалідності, згідно Закону №1058, оскільки необхідно мати для осіб з інвалідністю 2-3 групи на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема у віці від 43 років до досягнення особою 45 років включно 10 років.Позивач не погоджується з вказаною відмовою звернувся до суду за захистом своїх прав.

14.04.2023 відзив на позовну заяву подало Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому воно також заперечило проти позову. Відзив обґрунтовано тим, що оскаржувані рішення є правомірними, оскільки:

на день подання заяви про призначення пенсії позивач не мав страховий стаж 10 рокув., а для призначення їй пенсії за віком необхідно мати відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) страховий стаж 10 років; до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 03.01.1995 по 05.10.2000 (5 років 9 місяців 2 дні) період роботи з 03.05.2001 по 05.09.2001 (4 місяці 2 дні); період служби з 29.11.2015 по 20.10.2016 (10 місяців 21 день); період служби з 01.04.2022 по 31.12.2022 (9 місяців).

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (без виклику сторін у судове засідання).

Розглянувши заяви по суті, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є інвалідом III групи, внаслідок поранення пов`язаного з захистом Батьківщини.18.01.2023 року, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ в Миколаївській області з заявою про призначення пенсії по інвалідності. Разом з заявою, позивачем було подано необхідні документи.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 08.02.2023 №32 було відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 . В рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж, для призначення пенсії по інвалідності для осіб з інвалідністю III групи, становить 10 років, а страховий стаж позивача становить 9 років 6 місяців 4 дні. В той же час, відповідачем зазначено, що не зараховано до страхового стажу позивача періоди: Період роботи в колгоспі з 03.01.1995 по 05.10.2000 (5 років 9 місяців 2 дні) згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки відсутня довідка про встановлення мінімуму трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані вихододні. Також, в зазначений період відсутні дані про сплату страхових внесків в реєстрі застрахованої особи. Період роботи з 03.05.2001 по 05.09.2001 (4 місяці 2 дні) згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки в номері підстави звільнення наявне виправлення, яке не завірене належним чином та відсутні дані про сплату страхових внесків в реєстрі застрахованої особи.Період служби з 29.11.2015 по 20.10.2016 (10 місяців 21 день) згідно довідки №5095д від 24.12.2016, оскільки відсутня довідка про грошове забезпечення за вказаний період та відсутні дані про нарахування заробітку та сплату страхових внесків в реєстрі застрахованої особи. Період служби з 01.04.2022 по 31.12.2022 (9 місяців) згідно довідки про грошове забезпечення №118 від 18.01.2023, оскільки в зазначений період відсутні дані про нарахування заробітку та сплату страхових внесків в реєстрі застрахованої особи.Таким чином, відповідачем не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 7 років 8 місяців 25 днів.

Вважаючи протиправними рішення органів Пенсійного фонду України про відмову в призначенні йому пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом. Так, позивач вважає, що такими діями органів Пенсійного фонду України порушено його право на призначення та отримання пенсії по інвалідності

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Щодо періоду роботи в колгоспі з 03.01.1995 по 05.10.2000.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон №1058) страховий стажобчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058).

Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788 (далі Закон №1788) гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до п. д) ч. З ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788- XII (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору па підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно положень статті 2 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

У відповідності до п.1 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Пункт 2 вказаних Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників регламентує, що трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Згідно абзацу 2 пункту 2 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, трудові книжки колгоспників раніше встановленого взірця обміну на нові не підлягають. Всі записи в трудовій книжці підтверджуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі з підписом керівника колгоспу або спеціально уповноваженого правління колгоспу особи та печатки (п.6). Обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця (її. 13). Постановою Держкомтруда СРСР від 20.06.1974 №162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, згідно п. 1.1 якої, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до пункту 1.1 "Загальні положення" Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка, ведення якої покладається на роботодавця.

З викладеного вбачається, що відповідачем неправомірно не враховано страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в колгоспі з 03.01.1995 05.10.2000.

Щодо періоду роботи з 03.05.2001 по 05.09.2001.

Суд зазначає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Пунктом 1.1 Інструкції №58 від 29.07.1993 передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи особи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.4 Інструкції № 58 при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Порядок заповнення трудових книжок визначається розділом 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний падати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці, чи її оформлення. В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення ОСОБА_1 його конституційного права на соціальний захист.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, і в жодному разі, не може мати негативних наслідків для власника такої трудової книжки, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Також Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу. Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі №127/9055/17.

Щодо періоду служби з 29.11.2015 по 20.10.2016.

09 липня 2015 року, ОСОБА_2 було призвано на службу за мобілізацією. Даний факт підтверджується повісткою на відправку та записами у військовому квитку, згідно яких, ОСОБА_1 09.07.2015 виключено з військового обліку Заводського РВК, в зв`язку з мобілізацією, та 27.10.2016 прийнято на облік в Заводському РВК. Також, згідно запису у військовому квитку ОСОБА_1 , він з 29.11.2015 по 19.10.2016 брав участь у антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. Інформація підтверджується довідкою №5095д від 24.12.2016.

Згідно довідок Форми ОК-5 та ОК-7 з Реєстру застрахованих осіб, ОСОБА_1 має сплачені страхові внески та страховий стаж за травень, червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2016 року, в той же час, відповідачем в рішенні від 08.02.2023 №32 вказано про не зарахування зазначеного періоду до страхового стажу. Як вбачається з даної інформації, навіть зарахування даного періоду до страхового стажу, дало б підставу для призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, скільки, згідно з рішенням ПФУ, ОСОБА_1 не вистачило шести місяців страхового стажу до десяти років.

Щодо періоду служби з 01.04.2022 но 31.12.2022.

Згідно довідки №18 від 06.02.2023, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 24.02.2022 по теперішній час. Згідно запису у військовому квитку ОСОБА_1 , він проходить службу з 24.02.2022.

Відповідно до довідки №118 від 18 січня 2023 року, ОСОБА_1 отримував грошове забезпечення в ВЧ НОМЕР_2 в період з березня по грудень 2022 року, та в цей період було сплачено страхові внески.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Військова служба с державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також: до стажу державної служби.

Зазначена норма, є нормою спеціального закону, що визначає порядок зарахування періоду служби до страхового стажу, без визначення будь-яких додаткових умов, окрім проходження військової служби.

Щодо інформації про страхові внески, суд зазначає наступне.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески (ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до положень ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхувальниками відповідно до цього Закону є:1) роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують пращо фізичних осіб па умовах трудового договору (контракту) або па інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 етапі 11 цього Закону.

Платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій етапі 12 цього Закону (ч.І ст. 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Обов`язок сплати страхових внесків згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частини 6 та 12 етапі 20) та обов`язок сплати єдиного внеску за Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (пункт 10 частини 1 етапі 1, частини 1 статті 4) покладений на страхувальників (роботодавців), які є платниками таких внесків.

Отже, найманий працівник не є самостійним платником таких внесків. Періоди роботи, за які підприємство - страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватись до страхового стажу застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи можливо надати документальне підтвердження фактичної сплати страхувальником страхових внесків. Працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску).

Відсутність у інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу) відомостей про сплату роботодавцем страхових внесків за спірні періоди не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 в справі №208/6680/16-а. від 24.05.2018 в справі №490/12392/16-а, від 04.09.2018 в справі № 482/434/17

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задвольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 08.02.2023 №32;

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити зарахування до стажу: період роботи ОСОБА_1 з 03.01.1995 по 05.10.2000 (5 років 9 місяців 2 дні) період роботи з 03.05.2001 по 05.09.2001 (4 місяці 2 дні); період служби з 29.11.2015 по 20.10.2016 (10 місяців 21 день); період служби з 01.04.2022 по 31.12.2022 (9 місяців)та призначити, пенсію по інвалідності з 18.01.2023 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Мельник