Справа № 240/11300/24
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Житомир справа № 240/11300/24

категорія 111030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

з участю секретаря судового засідання Федорчук Д.В.,

представника позивача Струкової Л.В., представника відповідача Малої І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Детвілер Ущільнюючі Технології Україна" до Головне управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 01.02.2024р. №1, яким зменшено ПрАТ «Детвілер» бюджетне відшкодування на 44458,0 грн. та про застосування штрафної фінансової санкції в сумі 11114,5 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 01.02.2024р. №, яким зменшено ПрАТ «Детвілер» від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за вересень 2023р. на суму 81444,0 грн.

В обґрунтування, що оскільки піддони дерев`яні, що списані позивачем за актами списання від 17.10.2022р. №WOI-000744 та №№WOI-000745 на суму 243313,0 грн. були закуплені ПрАТ «Детлівер» у ФОП ОСОБА_1 , який не є платником ПДВ, і підприємство, відповідно, кошти з їх придбання 243313,0грн. не відносило до складу податкового кредиту, то списання цих товарів позивачем було проведено у відповідності до норм податкового зобов`язання, а саме без нарахування компенсуючого ПДВ на списані товари; законодавцем надана можливість учасникам договірних правовідносин на власний розсуд визначити початок перебігу дати виконання правочину, зокрема і до моменту його укладення, а відтак позивачем дотримано вимог чинного законодавства у рамках спірних правовідносин.

Ухвалою від 18.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідач подав відзив на позов (а.с.165-169), в якому просить відмовити в задоволені позовних вимог, вказуючи, що спірні рішенні прийняті на підстав акта перевірки, якою встановлено порушення позивачем податкового законодавства.

Позивач відповіді на відзив не подав.

В судовому засіданні:

- представник позивача просив позовні вимоги задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві;

- представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що оскільки у позивача була нестача піддонів, вони не використовувались ним у господарській операції; юридичні послуги та консультацій щодо скорочення персоналу, яке відбулося у вересні 2022 року, були отримані до того, як був складений в травні 2023 року договір на їх отримання.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази у сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК).

Відповідачем була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень від`ємного значення з податку на додану вартість утому числі заявленого до відшкодування з бюджету та складено акт від 18.12.2023 № 20973/06-30-07-11/06009 (а.с.57-68), згідно висновків якого перевіркою встановлено порушення платником податків:

- п.14.1.191 п. 14.1 ст. 14, п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК, у результаті чого ПрАТ «ДЕТВІЛЕР» завищено суму від`ємного значення з ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за вересень 2023 року на загальну суму ПДВ 44458,00 грн;

- п.14.1.191 п. 14.1 ст. 14, п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК, у результаті чого ПрАТ «ДЕТВІЛЕР» завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду по рядку 21 Декларації з ПДВ за вересень 2023 року на загальну суму ПДВ 81 444,00 грн.

На підставі вказаного акта перевірки, контролюючим органом 01.02.2024 було прийнято податкові повідомлення-рішення, якими позивачу:

- № 1 (а.с.21-23) - зменшено бюджетне відшкодування з ПДВ на 44458,00 грн та застосовано штрафну (фінансову санкцію) у сумі 11114,5 грн;

- № 1 (а.с.24-26) - зменшено розмір від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 81444,0 грн.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом.

Віршуючи питання щодо правомірності спірних рішень, суд зазначає.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 1 (а.с.21-23).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи позивачем було придбано у ФОП ОСОБА_1 , який не є платником ПДВ, піддони дерев`яні та проведеною в вересні 2022 року інвентаризацією виявлено розбіжності (нестача) цих піддонів і вони в жовтні 2022 року були списані на загальну суму 243313,60 грн, при цьому позивачем не віднесено до об`єкта оподаткування сума вказаної нестачі та не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних зведена податкова накладна за вказаним товаром (а.с. 47, 53, 54, 63, 69-74, 77), у зв`язку із чим відповідач прийшов до висновку, що підприємством за жовтень 2022 року занижено податкове зобов`язання з ПДВ на загальну суму 48663,00 грн. і спірним рішенням зменшено бюджетне відшкодування з ПДВ на 44458,00 грн.

Позивач вважає, що оскільки списані як нестача запаси на суму 243313,60 грн були придбані не у платника ПДВ, вони не відносяться до об`єкту оподаткування податком на додану вартість.

Відповідно до п. 189.1 ст. 189 ПК, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

В ст. 198 ПК зазначено:

"198.5. Платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку".

Враховуючи встановлені обставини справи та п. 198.5 ст. 198 ПК, суд вважає, що придбані позивачем у ФОП ОСОБА_1 піддони на суму 44458,00 грн використани платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Суд звертає увагу, що відповідно до п 2.3 протоколу № 1 від 17.10.2022 засідання інвентаризаційної комісії ПрАТ "Детвілер Ущільнюючі Технології Україна" інвентаризацією була встановлена нестача вказаних піддонів, а позивач будь яких доказів того, що придбані у ФОП ОСОБА_1 списані піддони на суму 44458,00 грн були використанні в господарській діяльності або їх нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили - не надано.

Те, що ФОП ОСОБА_1 не є платником ПДВ, не звільняє позивача, враховуючи приписи п. 198.5 ст. 198 ПК, від обов`язку нарахування податкових зобов`язань виходячи з бази оподаткування, до якої відносяться придбані у такої особи товари, які не використовувались в операціях, що є господарською діяльністю позивача.

Враховуючи наведене, суд вважає спірне рішення правомірним.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 1.

Відповідач, згідно акту перевірки (а.с.63-64), вважає, що отримані позивачем відповідно до договору про юридичні послуги № 2031-23-1 від 08.05.2023 (а.с.84-85, 126-137) від Адвокатського об`єднання "ЮРИДИЧНА ФІРМА "ВАСИЛЬ КІСІЛЬ І ПАРТНЕРИ" юридичні консультації щодо скорочення персоналу на суму на суму 386193,20 грн (без урахування ПДВ), окрім того ПДВ 77238,64 грн, які віднесено до складу податкового кредиту за травень 2023 року використано в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, оскільки в ході перевірки встановлено, що позивачем вже у вересні 2022 року масово звільнено працівників (30.09.2022 було звільнено 93 працівника, при загальній кількості на початок періоду - 95 осіб).

Тобто позивач ставить під сумнів правомірність віднесення позивачем до складу податкового кредиту за травень 2023 року суми 77238,64 грн, на підтвердження якої постачальником послуг були виписані податкові накладні:

- № 37 від 16.05.2023 на загальну суму 262985,51 грн., в тому числі ПДВ 43830,92 грн.;

- № 38 від 16.05.2023 на загальну суму 200446,33 грн., в тому числі ПДВ 33407,72 грн,

які були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не заперечував представник відповідача.

В ст. 198 ПК зазначено:

"198.6. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту."

Оскільки сума сплаченого, згідно платіжних інструкцій від 16.05.2024 (а.с.86,87), позивачем Адвокатському об`єднанню "ЮРИДИЧНА ФІРМА "ВАСИЛЬ КІСІЛЬ І ПАРТНЕРИ" ПДВ 77238,64 грн підтверджена вищевкавказаними податковими накладними, які були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, позивач мав право віднести її до податкового кредиту.

Відносно твердження відповідача, що юридичні послуги та консультацій щодо скорочення персоналу, яке відбулося у вересні 2022 року, були отримані до того, як був складений в травні 2023 року договір на таки послуги, то це не свідчить про порушення позивачем податкового законодавства, враховуючи, що відповідно до п. 3 "Спеціальні Умови" договору про юридичні послуги № 2031-23-1 від 08.05.2023 (а.с.84-85), сторонами визначена дата набуття ним чинності 08.07.2022, а відповідно до частин 2, 3 ст. 631 ЦК України, договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором; сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Таким чином, враховуючи наведене та те, що відповідач не доказав, як то передбачено ч. 2 ст. 77 КАС України, правомірність свого рішення, суд визнає протиправним та скасовує податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області № 1.

Враховуючи часткове задоволення позову та приписи ст. 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору (а.с.27), в сумі 3028 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов Приватного акціонерного товариства "Детвілер Ущільнюючі Технології Україна" (вул. Неманихіна, 2, м. Малин, Житомирська обл., 11602, код 32306009) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Ю. Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003, код 44096781) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 01.02.2024 №.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Детвілер Ущільнюючі Технології Україна" судові витрати в сумі 3028 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк

Повне судове рішення складене 02 вересня 2024 року