Справа № 500/5247/24
Суддя: Юзьків Микола Іванович
Дата ухвалення: 2024-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні адміністративного позову

Справа № 500/5247/24

30 серпня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Юзьківа М.І., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про забезпечення адміністративного позову Управління житлово - комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради до Державної аудиторської служби України до пред`явлення позову,

ВСТАНОВИВ:

Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради (далі управління, або заявник) звернулося в суд із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить забезпечити позов шляхом:

зупинення дії вимоги Державної аудиторської служби України, що міститься в листі №002000-14/9381-2024 від 31.07.2024, до завершення розгляду справи щодо визнання її протиправною та набранням рішенням суду законної сили;

заборони Державній аудиторській службі України вчиняти дії, спрямовані на реалізацію результатів перевірки закупівлі управління та передачі матеріалів перевірки до Управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області.

В обґрунтування заяви управління зазначає, що Державною аудиторською службою України на підставі підпункту 1 пункту 4 Порядку проведення перевірок закупівель Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2013 року №631, проведено перевірку закупівель здійснених управлінням.

Перевірку проведено з 19.06.2024 по 02.07.2024 відповідно до питань програми перевірки закупівель, затвердженої 17.06.2024 фахівцями Державної аудиторської служби України. За результатами зазначеного контрольного заходу складено акт перевірки закупівель від 05.07.2024 №002000-24/12, який підписано посадовими особами об`єкта контролю із запереченнями, та надано вимогу щодо усунення виявлених порушень від 31.07.2024 №002000-14/9318-2024.

Даною вимогою Державна аудиторська служба України зобов`язує Управління: опрацювати матеріали перевірки закупівель та розглянути питання щодо притягнення у порядку, встановленому законодавством, до відповідальності винних у допущених порушеннях осіб; забезпечити відшкодування на користь Управління зайво сплачених коштів ТОВ «Країна-Будсервіс» на загальну суму 1957,4 тис. грн відповідно до норм статей 216-229 Господарського кодексу України, статей 610-625 Цивільного кодексу України.

Управлінням ведеться підготовка адміністративного позову до відповідача - суб`єкта владних повноважень - Державної аудиторської служби України про визнання вимоги щодо усунення виявлених порушень від 31.07.2024 №002000-14/9381-2024 протиправною. Разом з тим, зазначає на необхідності забезпечення позову до подання позовної заяви.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову управління вказує на очевидну протиправність вказаної вимоги, оскільки в ній неконретизовано які саме заходи слід вжити на усунення виявлених порушень. Крім того, її виконання призведе до збитків управління, погіршення його фінансового стану, накопичення заборгованості перед контрагентами та фактично блокуватиме роботу позивача та унеможливить виконання основних обов`язків, як виконавчого органу місцевого самоврядування. При цьому, у разі невжиття заходів забезпечення позову до ухвалення рішення в даній адміністративній справі, є вірогідність істотного ускладнення його виконання, так само, як і ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звертатиметься до суду.

За таких обставин управління звернулося до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2024 вказану заяву передано на розгляд судді Баб`юка П.М. з присвоєнням номеру справи №500/5247/24.

28.08.2024 суддею Баб`юком П.М. подано заяву про самовідвід у справі №500/5247/24 на підставі пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 29.08.2024 заяву про самовідвід судді Баб`юка П.М. задоволено та вирішено передати справу №500/5247/24 для здійснення розподілу між суддями в порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями, оформленим Протоком від 29.08.2024, дану справу передано на розгляд судді Юзьківу М.І.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Питання забезпечення позову регулюються главою 10 Розділу І Кодексу адміністративного судочинства України (статті 150-158).

Згідно частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно частини першої та другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Наведеною вище нормою процесуального закону передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову і суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Водночас будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам (роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову).

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 24 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, які суд враховує в силу частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім цього згідно правової позиції Верховного Суду у справі №826/14951/18 (постанова від 20 березня 2019 року) до вирішення справи по суті суд може застосувати заходи забезпечення позову. Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Також Верховним Судом (постанови від 28 жовтня 2020 року у справі № 140/2474/20 та від 25 травня 2023 року у справі №520/4563/21) наголошено, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Суд також враховує і те, що відповідно до статті 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з Рекомендацією N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Відтак, заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виключних, виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

Для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників переконатися, що загроза правам, свободам та інтересам особи має реальний характер.

Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункту 1 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналіз змісту поданої заяви про забезпечення позову дає підстави для висновку про не наведення заявником обґрунтованих та переконливих доводів й, відповідно, не надання належних доказів, які б у своїй сукупності могли свідчити про те, що невжиття заходів, про які просить позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити: 1) виконання рішення суду, прийнятого за результатом розгляду адміністративної справи; 2) ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся; 3) поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Отже, заявником не наведено переконливих підстав для забезпечення позову, передбачених пунктом 1 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суд виходить з того, що у поданій заяві не наведено обставин та, відповідно, не надано належних та достовірних доказів на підтримку доводів, що виконання вимоги Державної аудиторської служби України щодо розгляду питання про притягнення до відповідальності у встановленому законодавством порядку осіб, винних у допущених порушеннях, а також вжиття заходів щодо відшкодування зайво сплачених коштів ТОВ «Країна-Будсервіс», призведе до збитків управління, погіршення його фінансового стану, накопичення заборгованості перед контрагентами та фактичного блокування роботи управління.

У своїй заяві управління вказує, що ним ведеться підготовка адміністративного позову до відповідача - суб`єкта владних повноважень - Державної аудиторської служби України про визнання вимоги щодо усунення виявлених порушень від 31.07.2024 №002000-14/9381-2024 протиправною.

З цього приводу суд зазначає, що вимога про визнання протиправним та скасування акту індивідуальної дії Державної аудиторської служби України про усунення виявлених порушень не є позовною вимогою зобов`язального характеру, а тому, у разі ухвалення судом рішення про її задоволення, таке не потребуватиме вжиття заходів щодо його виконання.

З огляду на зазначене, суд вважає неспроможними доводи управління про вірогідність істотного ускладнення виконання судового рішення, так само, як і ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він планує звернутися до суду.

У заяві про забезпечення позову управління просить зупинити дію вимоги Державної аудиторської служби України, що міститься в листі №002000-14/9381-2024 від 31.07.2024, до завершення розгляду справи щодо визнання її протиправною та набранням рішенням суду законної сили, а також наводить доводи про наявність очевидних ознак її протиправності.

Однак суд приходить до висновку, що забезпечення позову у спосіб, який пропонує управління, та наведення в ухвалі суду про забезпечення позову очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення Державної аудиторської служби, фактично є вирішенням спору по суті без судового розгляду, що є неприпустимим та порушуватиме такі визначальні принципи адміністративного судочинства як змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі (стаття 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Правомірність та оцінка оскаржуваних рішень підлягає з`ясуванню під час розгляду справи по суті про їх оскарження та буде надана судом за результатами розгляду справи. Суб`єктивне переконання заявника не може свідчити про явну протиправність оскаржуваних в майбутньому позові дій.

Суд не вбачає очевидної протиправності рішення відповідача щодо винесення оскаржуваної вимоги.

На переконання суду, очевидна протиправність рішень суб`єкта владних повноважень, це прийняття ним таких рішень, які взагалі не передбачені законодавством України, або прийняття рішень, суб`єктами, які не наділенні компетенцією у відповідній сфері. Натомість у цьому випадку, відповідно п.7 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», органу державного фінансового контролю надається право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

У заяві про забезпечення позову також зазначено про спосіб забезпечення позову шляхом заборони Державній аудиторській службі України вчиняти дії, спрямованих на реалізацію результатів перевірки закупівлі управління та передачі матеріалів перевірки до Управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області.

При цьому, суд звертає увагу на те, що пропонуючи такий спосіб забезпечення позову управління не зазначає які конкретно дії необхідно заборонити вчиняти Державній аудиторській службі України. Крім того, як видно з листа Державної аудиторської служби від 15.08.2024 №002000-14/10106-2024, що адресований Тернопільському міському голові Сергію НАДАЛУ і доданий до заяви про забезпечення позову (а.с.8-9), матеріали перевірки вже передано до Управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність поданої заяви про забезпечення позову, а тому така задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150-154, 241,248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову Управління житлово - комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради до Державної аудиторської служби України до пред`явлення позову - відмовити.

Згідно зі статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

У відповідності до статтей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Юзьків М.І.