Справа № 580/359/24
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/359/24 Суддя (судді) першої інстанції: Алла РУДЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Штульман І.В.

суддів: Маринчак Н.Є.,

Черпака Ю.К.,

при секретарі судового засідання Верес П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

08 січня 2024 року в Черкаський окружний адміністративний суд, через підсистему «Електронний суд», звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати йому, - ОСОБА_1 , грошової компенсації за невикористані календарні дні соціальної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 16 серпня 2015 року по 17 жовтня 2016 року, із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому, - ОСОБА_1 , грошову компенсацію за невикористані календарні дні соціальної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби та індексацію грошового забезпечення за період з 16 серпня 2015 року по 17 жовтня 2016 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 11 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

12 червня 2024 року до Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 , на виконання вимог ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 11 червня 2024 року, подано заяву про усунення недоліків, в якій зазначено, що спеціальною нормою, що регулює строки стягнення грошового забезпечення є пункт 14 Розділу І Наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, затвердженого Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260), який визначає, що військовослужбовці, або особи, які проходили службу в Збройних силах України мають право на виплату такого грошового забезпечення в будь-який час. Також зазначив, що звернення до суду про стягнення заборгованості, яка виникла до 01 липня 2022 року не обмежується будь-яким строком відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП) України, оскільки його звільнення відбулося до 01 липня 2022 року, тобто до внесення змін Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX до Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" від 15 березня 2022 року №2136-IX (далі - Закон №2352-IX).

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії - залишено без розгляду.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявник не надав належних доказів існування причин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі заявника, обставин, які б зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду, тому наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Не погодившись з ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року, посилаючись на порушенням норм процесуального права, ОСОБА_1 (далі - апелянт) подав апеляційну скаргу про скасування зазначеної ухвали суду і направлення справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що спеціальною нормою, що регулює строки стягнення грошового забезпечення є пункт 14 Розділу І Порядку №260, який визначає, що військовослужбовці, або особи, які проходили службу в Збройних силах України мають право на виплату такого грошового забезпечення в будь-який час. Також зазначив, що звернення до суду про стягнення заборгованості, яка виникла до 01 липня 2022 року не обмежується будь-яким строком відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України, оскільки його звільнення відбулося до 01 липня 2022 року, тобто до внесення змін Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу не подано.

ОСОБА_1 подано до суду апеляційної інстанції клопотання про залучення до участі у справі, в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - військову частину НОМЕР_2 , оскільки військова частина НОМЕР_1 - відповідач по даній справі перебуває на її фінансову забезпечені.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - військову частину НОМЕР_2 - підлягає під час відкриття провадження у справі, а не на стадії залишення позовної заяви без розгляду.

ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до слідуючого.

За правилами частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред`явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (частина перша статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною третьої цієї ж статті обумовлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У своїх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України у редакції, яка діяла до 19 липня 2022 року, передбачалось, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, до 19 липня 2022 року звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строком.

При цьому, офіційне тлумачення статті 233 КЗпП України надав Конституційний Суд України у Рішеннях від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 і №9- рп/2013.

Так, у Рішенні від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 (справа №1-13/2013) Конституційний Суд України дійшов висновку, що в аспекті конституційного звернення, положення частини другої статті 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник може звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Згідно з пунктом 2.1 мотивувальної частини вказаного Рішення поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків.

Під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

З огляду на те, що вказаним Рішенням Конституційний Суд надавав офіційне тлумачення частини другої статті 233 КЗпП України, у редакції до змін, внесених у вказану статтю Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, відповідно до якої звернення до суду не обмежувалося будь-яким строком, однак після внесення вказаних змін, у справах про виплату працівнику всіх сум, що належать йому при звільненні, було встановлено тримісячний строк звернення до суду.

Так, за приписами частини першої статті 233 КЗпП (в редакції, яка набула чинності з 19 липня 2022 року) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

За правилами частини другої статті 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Таким чином, починаючи з 19 липня 2022 року у КЗпП України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року по справі №260/3564/22 та у постановах від 19 січня 2023 року по справі №460/17052/21 і від 25 квітня 2023 року у справі №380/15245/22.

Згідно з частиною третьою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що приписами чинного законодавства визначено спеціальний тримісячний строк звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, який обчислюється з дня одержання особою письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення належних йому сум індексації не обмежувалось будь-яким строком, станом на час подання позовної заяви строк звернення до суду з таким позовом складав три місяці з дня одержання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, а обов`язок надати працівнику таке письмове повідомлення покладено на роботодавця, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що у даному випадку строк звернення до суду становить три місяці та починає свій відлік з дати отримання відповідного письмового повідомлення.

Даний висновок узгоджується із позицією Верховного Суду висловленою у постановах від 06 квітня 2023 року по справі №260/3564/22, від 19 січня 2023 року по справі №460/17052/21.

Твердження суду першої інстанції про те, що під час ознайомлення з наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 17 жовтня 2016 року №258 позивач міг дізнатися про всі складові розрахунку при звільненні, зокрема й про відсутність серед вказаних виплат індексації, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду не вважає такими, що можуть враховуватись при вирішенні питання про дотримання позивачем строку звернення до суду із вказаним позовом.

Предметом позову в даному випадку є правомірність проведеного відповідачем розрахунку за невикористані календарні дні соціальної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 16 серпня 2015 року по 17 жовтня 2016 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

При цьому, письмове повідомлення про те, що розрахунок за невикористані календарні дні соціальної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 16 серпня 2015 року по 17 жовтня 2016 року, ОСОБА_1 станом на 08 січня 2024 року не отримано.

Таким чином, відлік тримісячного строку на звернення до суду із заявленими позовними вимогами розпочався з 23 листопада 2023 року, - дати направлення на адресу військової частини - польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) заяви про здійснення нарахування та виплати грошового забезпечення за невикористані календарні дні соціальної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби та можливої не виплати індексації грошового забезпечення за період з 16 серпня 2015 року по 17 жовтня 2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що з позовом до Черкаського окружного адміністративного суду позивач звернувся 08 січня 2024 року, тобто у межах тримісячного строку, передбаченого частиною другою статті 233 КЗпП України, що свідчить про помилковість висновку суду першої інстанції про пропуск ОСОБА_1 строку звернення до суду.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року постановлена з порушення норм процесуального права, що призвело до необґрунтованого залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, а тому ухвалу суду першої інстанції належить скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Керуючись статтями 240, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії - скасувати, а справу направити до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: Н.Є. Маринчак

Ю.К. Черпак