Справа № 753/5747/24
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 753/5747/24 Головуючий у 1-й інстанції: Лужецька О.Р.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Маринчак Н.Є., Штульман І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сулім А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Мельничук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач/апелянт/служба) про скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення, в якому просив скасувати постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, а саме: АА № 00016814 від 15 січня 2024 року, АА №00016983 від 22 січня 2024 року.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 послався на протиправність постанов, які прийняті без повного з`ясування обставин, не підтверджені доказами та за відсутності підстав застосування адміністративного стягнення за визначеною у постановах нормою. Оскаржуваними постановами помилково застосовано нормативний показник як до звичайної вантажівки - 40, 000 т., а не 44, 000 т. як до контейнеровоза. В спірній ситуації застосуванню підлягає збільшена вагова норма у розмірі 44, 000 т., оскільки перевезення вантажу здійснювалось спеціалізованим трьохвісним контейнеровозом, належним позивачу на праві приватної власності.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА № 00016814 від 15 січня 2024 року, та серії АА №00016983 від 22 січня 2024 року, винесені старшими державними інспекторами відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті, стосовно ОСОБА_1 за частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, Державної служби України з безпеки на транспорті () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 грн 60 коп.

В апеляційній скарзі служба, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що спірні постанови прийняті відповідачем згідно з приписами чинного законодавства, відображають усі істотні ознаки складу правопорушення, факт вчинення якого підтверджується проведеним габаритно-ваговим контролем з використанням належного технічного приладу, який здійснено з урахуванням похибки вагових і габаритних параметрів транспортного засобу належному позивачу. На думку апелянта, спеціалізований вантажний сідловий тягач, належний позивачу, не рухався з напівпричіпом - контейнеровозом, оскільки матеріалами фотофіксації чітко підтверджується, що це був напівпричеп з високими бортами, для якого встановлено максимальну фактичну масу 40, 000 тон. разом з сідловим тягачем. Окрім того, напівпричеп, яким позивачем транспортувався вантаж, не містить визначених для контейнеровоза позначень та маркувань. У разі зазначенні в реєстраційних документах транспортного засобу «контейнеровоз», який є типу причепа або напівпричепа для перевезення контейнерів по автомобільним дорогам, то лише при використанні такого транспортного засобу як засобу спеціального призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій-контейнерів, допускається навантаження, передбачене пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України. Щодо доводів суду першої інстанції про те, що оскаржувані постанови не містять даних щодо типу комбінованого транспортного засобу, що здійснював перевезення, його модель, марка та номерні знаки, то такі є безпідставними, оскільки положеннями чинного законодавства обов`язку щодо зазначення такої інформації не передбачено. Основними доказами у цій справі є показання технічних приладів та засобів, що мають функцію фото- і відеозйомки, відеозапису, працюючими в автоматичному режимі, з яких видно порушення позивачем вимог закону щодо перевищення фактичної маси транспортного засобу. Отже, транспортний засіб позивача рухався з порушенням вагових норм, адже в підпункті «б» пункту 22.5 Правил дорожнього руху України чітко вказано, що максимальне значення фактичної маси автомобіля 44 тони передбачене для перевезення трьохвісним автомобілем (тягачем) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13, 716 метра.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу - спеціалізованого вантажного сідлового тягача - «DAF XF 105.460», д.н.з НОМЕР_2 (а.с. 29-30), та спеціалізованого напівпричепа - контейнеровоза «SCHMITX», д.н.з. НОМЕР_3 (а.с. 31-32).

15 січня 2024 року старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Василенко Д.І., винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України, серії АА №00016814, відповідно до якої 12 січня 2024 року о 17 год. 30 хв. за адресою М-03, км 81+000, Київська обл., ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу «DAF XF 105.460», державний номерний знак НОМЕР_2 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 9,575 % (3,83 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон., чим вчинив порушення, відповідальність за яке передбачено частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 2 750 мм, 2-3: 1 350 мм, 3-4: 5 540 мм, 4- 5: 1 330 мм, 5-6: 1 300 мм; навантаження на вісь 1 - 6 550 кг, 2 - 6 700 кг, 3 - 10 300 кг, 4 - 8 400 кг; 5 - 8 400 кг, 6 - 8 350 кг; загальна маса - 48 700 кг.

Постановлено накласти штраф у сумі 8 500, 00 гривень.

22 січня 2024 року старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Дорошенко О.В., винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України серії АА №00016983, відповідно до якої 20 січня 2024 року о 21 год. 29 хв. за адресою М-03, км 81+000, Київська обл., ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу «DAF XF 105.460», державний номерний знак НОМЕР_2 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,438% (2,975 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон., чим вчинив порушення, відповідальність за яке передбачено частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 2 790 мм, 2-3: 1 310 мм, 3-4: 5 570 мм, 4- 5: 1 310 мм, 5-6: 1 300 мм; навантаження на вісь 1 - 6 700 кг, 2 - 6 400 кг, 3 - 9 150 кг, 4 - 8 700 кг; 5 - 8 400 кг, 6 - 8 400 кг; загальна маса - 47 750 кг.

Постановлено накласти штраф у сумі 8 500, 00 гривень.

Автоматичне визначення фактичної загальної маси транспортного засобу позивача відбувалось на автомобільній дорозі державного значення.

Частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно.

20 березня 2024 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що про існування оскаржуваних постанов стало відомо лише 12 березня 2024 року у зв`язку з накладенням арешту на розрахункові рахунки виконавчою службою, а оскаржувані постанови отримані 18 березня 2024 року.

Судом першої інстанції з зазначених підстав зроблено висновок, що позивач строк оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не пропустив.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з підтвердження позивачем під час розгляду справи належними та допустимими доказами, що спеціалізований напівпричеп марки «SCHMITZ S01» є контейнеровозом, дозволена максимальна маса якого складає 44 тони. Зазначене свідчить про те, що посадова особа відповідача при складенні постанов неправильно визначила тип автомобіля при проведенні розрахунку відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу, взявши допустиму вагу не контейнеровоза в 44 тони, а вантажного тягача в 40 тон, та як наслідок, провела розрахунки, які не відповідають дійсним обставинам справи. Окрім того, оскаржувані постанови містять лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, однак не містить величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування.

Колегія суддів, переглядаючи судове рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує такі норми чинного законодавства і фактичні обставини справи.

Статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III) встановлено, що реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - постанова № 103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пункту 7 вказаного положення Укртрансбезпека для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, зокрема спеціалізовані, та засоби вимірювальної техніки; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання фіксації порушень законодавства про автомобільний транспорт» від 27 грудня 2019 року № 1174 було затверджено Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - Порядок № 1174).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційної телекомунікаційної системи.

Доказом у даній справі є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису, працюючими в автоматичному режимі, внесені до автоматично сформованої постанови (пункт 4 Порядку № 1174).

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (пункт 7 Порядку № 1174).

Таким чином, Укртрансбезпека з метою забезпечення виконання покладених на неї законодавством завдань, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, має право, зокрема, використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08 вересня 2005 року № 2862-IV визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту «б» пункту 22.5 Правил дорожнього руху України (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують на автомобільних дорогах державного значення фактичної маси, зокрема, трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40 тонн; трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 44 тонн.

Отже різниця між вантажними автомобілями (тягачами) з напівпричепами, для яких дозволена максимальна маса становить 40 тон або 44 тони, полягає в тому, що останні мають бути контейнеровозами, що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 251 КУпАП, зокрема, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідачем до суду першої інстанції на підтвердження в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, надано копії постанов серії АА № 00016814 від 15 січня 2024 року, АА №00016983 від 22 січня 2024 року та матеріали автоматичної фотофіксації належного позивачу автомобіля з причепом (передній вид вантажівки(тягача)).

З наявного в матеріалах справи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 01000-00821-23, дата складення 18 травня 2023 року, вбачається, що належний позивачу напівпричіп марки «SCHMITZ S01», номерний знак НОМЕР_3 , є контейнеровозом з переобладнаним кронштейном з перекидним обладнанням гідравлічної системи для встановлення контейнерів або кузовів для перевезення сипучих вантажів.

Отже в оспорених постановах відповідач згідно з вимогами статті 283 КУпАП щодо змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення та Додатку № 1 до Інструкції з оформлення уповноваженими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року за № 512, мав вказати конкретні дані про обставини вчинення позивачем адміністративних правопорушень, зокрема, щодо транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв.

Зміст оскаржених постанов відповідача свідчить про те, що в них відсутній не лише детальний опис того чи іншого транспортного засобу з напівпричепом в розумінні підпункту «б» пункту 22.5 Правил, який би давав змогу ідентифікувати його як просто тягач з напівпричепом або як контейнеровоз, а взагалі нема згадки про один із видів цих вантажних автомобілів, зокрема, марки, моделі, державного номерного знаку причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв, категорії транспортного засобу, тип транспортного засобу.

З доданих до постанови фотографій (двох з необхідних трьох) транспортного засобу позивача, виконаних відповідачем в темну пору доби та на значній відстані, неможливо достеменно встановити тип вантажного автомобіля з напівпричепом та неналежність його до контейнеровозу. З`ясувати наявність маркування та пломбування як необхідних реквізитів контейнеровоза теж не видається можливим із зазначених причин.

Таким чином, відповідач як суб`єкт владних повноважень не встановив та не довів, що транспортування вантажу 12 та 20 січня 2024 року здійснювалось не контейнеровозом, а всякі сумніви, за загальним правилом, тлумачяться на користь громадянина (позивача) в даній правовій ситуації.

Слід зауважити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення обставин події органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 15 листопада 2018 року у справі № 524/5536/17, від 30 травня 2018 року у справі № 337/3389/16, від 17 липня 2019 року у справі № 295/3099/17 та від 05 березня 2020 року у справі № 607/7987/17.

З урахуванням наведеного колегія суддів констатує, що суд першої інстанції правильно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 та скасував оскаржені індивідуальні акти, хоч і з інших частково помилкових мотивів.

Керуючись статтями 286, 308, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Черпак Ю.К.

Судді Маринчак Н.Є.

Штульман І.В.