Справа № 500/7548/23
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/7548/23 пров. № А/857/5197/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Матковської З.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року (головуючий суддя: Мандзій О.П., місце ухвалення - м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

встановив:

ОСОБА_1 , 21.11.2023 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Тернопільській області від 17.07.2023 № Ф-53327-17-У.

Обґрунтовує позов тим, що 17.07.2023 Головне управління ДПС у Тернопільській та на підставі даних інформаційної системи податкових органів склало вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-53327-17-У, згідно якої станом на 15.09.2023 заборгованість зі сплати єдиного внеску ОСОБА_1 становить 42821,58 грн, в тому числі штраф 2248,72 грн та пеня 40572,86 грн. Позивач з 25.03.1996 і по даний час зареєстрований як фізична особа-підприємець та з 26.06.2013 і по даний час є пенсіонером та отримує пенсію за віком. ОСОБА_1 договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не укладала, заяви про добровільну участь в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не подавала. Відтак на позивача розповсюджуються пільги щодо звільнення від сплати єдиного внеску, встановлені ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ (далі Закон №2464-VІ).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодилася позивачка та оскаржила в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, не ґрунтується на належних та допустимих доказах і зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи, допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення по справі, тому просить скасувати рішення і прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що судом не враховано, що у даному випадку Головне управління ДПС у Тернопільській склало та надіслало позивачу на підставі даних інформаційної системи вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.07.2023 №Ф-53327-17-У, згідно якої у ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є заборгованість зі сплати єдиного внеску, незважаючи на те, що ОСОБА_2 з 26.06.2013 є пенсіонеркою, отримує пенсію за віком, а тому згідно ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», звільняється від сплати за себе єдиного внеску.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 25.03.1996 зареєстрована як фізична особа-підприємець та з 26.06.2013 є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком.

Згідно з інтегрованою карткою платника інформаційної системи «Податковий блок», яка обліковується в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області (по коду класифікації доходів бюджету 71040000), заборгованість ОСОБА_1 з єдиного внеску, яка виникла з 22.01.2013, повністю сплачено 26.11.2018.

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області 12.01.2022 винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № , яким до ОСОБА_1 застосовано штраф в розмірі 2248,72 грн за період з 22.01.2013 по 26.11.2018 та нараховано пеню в розмірі 40572,86 грн.

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області 17.07.2023 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-53327-17-У, згідно якої станом на 15.09.2023 заборгованість зі сплати єдиного внеску ОСОБА_1 становить 42821,58 грн, в тому числі: штраф 2248,72 грн та пеня 40572,86 грн.

Не погоджуючись з вказаною вимогою про сплату боргу (недоїмки), позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимога Головного управління ДПС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) від 17.07.2023 № Ф-53327-17-У відповідає вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КАС України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові і організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Як передбачено п.2 ч.1 ст.1 Закону № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пп.1 ч.2 ст.6 Закону № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з пп. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VI особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до абз. 17 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними громадянами визнає осіб, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або осіб з інвалідністю, у тому числі дітей з інвалідністю, а також осіб, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до закону.

Розглядаючи у системному взаємозв`язку вказані норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та положення ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VI, досягнення пенсійного віку (визначеного ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») є загальним страховим ризиком, який поруч із інвалідністю, вказує на втрату особою працездатності та передбачає право на отримання відповідного соціального забезпечення за рахунок системи загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку та на умовах, визначених чинним законодавством.

Відповідно, застрахована особа у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування замість обов`язку подальшої сплати внесків набуває право на отримання відповідних страхових виплат у вигляді пенсій (за наявності необхідного страхового стажу), що виключає можливість покладення на неї обов`язку одночасної сплати єдиного внеску та є нормативно визначеною підставою для звільнення такої особи від його подальшої сплати.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 по справі № 814/779/17, що відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Також, 20.03.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, у справі № № 805/2195/17-а, розглядав позов фізичної особи підприємця до управління Державної фіскальної служби в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності відповідача через невідшкодування йому помилково сплаченого єдиного внеску. У рішенні суд зауважив, що, відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VI, фізичні особи підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Верховний Суд також наголосив, що звільнення фізичної особи підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування, від сплати єдиного внеску можливе за наявності двох умов: по-перше, необхідно мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 25.03.1996 зареєстрована як фізична особа-підприємець та з 26.06.2013 є пенсіонером та отримує пенсію за віком.

Отже вірним є висновок суду першої інстанції, що враховуючи статус позивача, він може бути платником єдиного внеску виключно за умови його добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 укладала договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Судом встановлено, що заборгованість згідно з оскаржуваною вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 17.07.2023 № Ф-53327-17-У складається із штрафу 2248,72 грн та пені 40572,86 грн, нарахованих на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 12.01.2022 № .

Вимогами п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI встановлено, що недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Як передбачено ч. 10 ст. 25 Закону № 2464-VI, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка недоплати за кожний день прострочення платежу.

Згідно з п. 2 ч. 11 ст.25 Закону № 2464-VI, за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф в розмірі 10% своєчасно несплачених сум.

Законом України № 77- VIІІ від 28.12.2014 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» внесено зміни до п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI про збільшення розміру штрафної санкції за порушення, що виникли з 01.01.2015 до 20 % своєчасно несплачених сум єдиного внеску.

Відповідно до ч. ч. 14, 15, 16 ст.25 Закону № 2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов`язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування регламентується Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Мінфіну України за № 449 від 20.04.2015 (далі Інструкція № 449), у п.1 розділу VIІ якої визначено, що за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Як передбачено пп.2 п.1 розділу VIІ Інструкції № 449, згідно з частиною одинадцятою статті 25 Закону до платників, визначених пунктами 1, 4, 5, 15 та 16 частини першої статті 4 Закону, податкові органи застосовують штрафні санкції в таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних ІКС. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди (при цьому недоїмка за кожен такий період повинна бути повністю сплачена (погашена)).

Як визначено п.5 розділу VIІ Інструкції № 449, суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Згідно з п.3 розділу VI Інструкції №449 податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо, дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС (далі - ІКС) на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Аналіз приписів Інструкції № 449 свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС, зокрема, у разі наявності у платника на кінець календарного місяця боргу зі сплати фінансових санкцій (штрафи та пеня) на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

У спірних правовідносинах, Головним управлінням ДПС у Тернопільській області повідомлено позивачка, шляхом виставлення та надіслання спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.07.2023 № Ф-53327-17-У про наявність у неї заборгованості.

Відповідно до інтегрованої картки платника інформаційної системи «Податковий блок», яка обліковується в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області (по коду класифікації доходів бюджету 71040000), станом на 15.09.2023 заборгованість зі сплати єдиного внеску ОСОБА_1 становить 42821,58 грн, з них: штраф 2248,72 грн та пеня 40572,86 грн.

Як встановлено з матеріалів справи, вказані суми штрафу та пені нараховані позивачу на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 12.01.2022 № за період з 22.01.2013 по 26.11.2018.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачкою не подано доказів на підтвердження оскарження вказаного рішенням від 12.01.2022 № , тому суд першої інстанції вірно зазначив, що правомірність нарахування штрафу та пені не є предметом спору.

Фактично у цій справі позивачка вказує на безпідставність рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 12.01.2022 № за період з 22.01.2013 по 26.11.2018 на підставі якого і сформована оскаржена вимога, однак не оскарживла таке рішення в судовому порядку.

Судом також враховано, що вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.07.2023 № Ф-53327-17-У відповідачем сформовано з огляду на наявність у позивачка на кінець календарного місяця саме боргу зі сплати фінансових санкцій (штрафи та пеня), а не недоїмки зі сплати єдиного внеску, тому посилання позивача на звільнення від сплати за себе єдиного внеску, який отримує пенсію за віком, у спірних відносинах не впливає на правомірність спірної вимоги.

Крім того, з приводу доводів, що згідно інформації, розміщеної контролюючим органом в електронному кабінеті платника податків ОСОБА_1 , до 31.12.2021 у позивача не було заборгованості з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, суд першої інстанції правильно наголосив, що відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону № 2464 строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені по єдиному внеску не застосовуються.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідач при винесенні оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.07.2023 № Ф-53327-17-У, діяв на підставі закону, в межах своїх повноважень, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат на користь відповідача не має.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року у справі № 500/7548/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін