Справа № 383/1022/24
Суддя: Адаменко І. М.
Дата ухвалення: 2024-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 383/1022/24
Номер провадження 2-а/383/15/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі

головуючої - судді Адаменко І.М.,

за участю секретаря судового засідання - Зербул С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу №383/1022/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного спеціаліста відділу впровадження автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Шмельова Микити Вячеславовича та Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Замшу Дмитра Дмитровичаа звернулася з вказаним адміністративним позовом до відповідача посилаючись на те, що 07 серпня 2024 року головним спеціалістом відділу впровадження автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Шмельовим Микитою Вячеславовичем стосовно неї винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00021250. Даною постановою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

З вказаною постановою вона не згодна, вважає її такою, що суперечить вимогам закону і підлягає скасуванню з наступник підстав. Вказує, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 17.02.2024 року серії НОМЕР_1 вона є власником вантажного автомобіля MANTGX18.440, державний номерний знак НОМЕР_2 . Зважаючи на специфіку даного транспортного засобу, він фізично не може мати повну масу 42210 кг., оскільки є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем. Дана обставина відображена у свідоцтві про реєстрацію ТЗ, доступ до цих даних наявний у Укртрансбезпеки. Тобто, таку масу вказаний вантажний автомобіль може мати лише у складі (составу) автопоїзду, а саме: з причіпом/напівпричіпом. Однак, з невідомих причин, відповідач не зазначає чи був автомобіль MANTGX18.440 державний номерний знак НОМЕР_2 у складі автопоїзду чи ні, та який саме транспортний засіб використовувався в складі автопоїзду з даним автомобілем. На світлині, відображеній в оскаржуваній постанові, не зафіксовано інших транспортних засобів.

Згідно фото і відеозвіту, вказаний транспортний засіб, MANFGX18.440 державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався 24.07.2024 року о 18 годині 15 хвилин за адресою М-22, км 74+810 Полтавська область у складі (составі) автопоїзду разом з іншим транспортним засобом - напівпричепом KOEGELSNCO24. державний номерний знак НОМЕР_3 , що чітко зафіксовано на світлинах пункту автоматичної фіксації. При цьому світлини додатково визначають кількість вісей на транспортних засобах, безпосередньо автомобіль MANTGX18.440 державний номерний знак НОМЕР_2 має 2 вісі, а напівпричіп KOEGELSNCO24, державний номерний знак НОМЕР_3 - 3 вісі.Згідно із свідоцтвом про державну реєстрацію від 17.02.2024 року серії НОМЕР_4 , власником вказаного напівпричепу є також ОСОБА_1 .

У відповідності до даного свідоцтва про державну реєстрацію, напівпричіп KOEGELSNCO24, державний номерний знак НОМЕР_5 є спеціалізованим напівпричепом н/пр-контейнеровоз.І у відповідності до пп. б) п. 22.5 Правил дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, якщо їх параметри не перевищують фактичної маси длядвовісного автомобілю (тягача) з тривісним напівпричепом ( контейнеровоз) - 42 тони для автомобільних доріг державного значення. Таким чином, пункт 22.5 ПДР забороняє рух транспортних засобів та їх составів для контейнеровозів такого типу фактичною масою понад 42 тонн, а не понад 40 тон, як зазначає відповідач у оскаржуваній постанові, тому просить визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення та закрити справу на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання учасники не викликалися.

Від представника Державної служби України з безпеки на транспорті до суду надійшов відзив на позовну заяву, обґрунтований тим, що відповідно до п.22.5 ПДР України навантаження в 42 тони допускається до двовісного автомобіля (тягача) з тривісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, тому визначальною обставиною є перевезення контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 м, довжина контейнеру (змінного кузову), а не загальна довжина всього автопоїзду. Крім того, на транспортному засобі відсутні кутові кріплення, т.з. «фітингів» у напівпричепа контейнеровоза KOEGELSNCO24, державний номерний знак НОМЕР_3 , що ставить під сумнів даний транспортний засіб, як контейнеровоз. Також відсутні маркування на контейнері, крім того з особливих відміток вбачається, що контейнер типу А1 було переобладнано під кузов для перевезення сипучих вантажів. Вказане прямо виключає здійснення перевезення в контейнері або змінному кузові. Таким чином, максимальне допустиме навантаження для вказаного транспортного засобу відповідно до п.22.5 ПДР є 40 т. На цій підставі просять відмовити в задоволені позову в повному обсязі (а.с.32-45).

Від представника позивача адвоката Замши Д.Д. до суду надійшли додаткові пояснення, які обґрунтовані тим, що ознайомився з відзивом сторони відповідача, не може погодитися з твердженнями відповідача, оскільки у постанові не зазначено окремо довжини контейнеровозу, адже виміряти довжину напівпричепу окремо від составу автопоїзду в автоматичному режимі неможливо. Той факт, що довжина напівпричепа контейнеровоза KOEGELSNCO24, державний номерний знак НОМЕР_3 , ніби то виходить за межі 13,716 м уповноваженими особами Укртрансбезпеки не доведено. Щодо твердження відповідача про відсутність кутових кріплень т.з «фітингів» у напівпричепа контейнеровоза, зазначає, що без наявності вказаного обладнання, напівпричіп не міг бути зареєстрований контейнеровозом, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, крім того вказаний напівпричіп пройшов перевірку технічного стану транспортного засобу, що підтверджується протоколом №00989-0011/8-24 від 04.03.2024 року. Також відповідачем зроблено висновок, що транспортним засобом напівпричепом у момент фіксації здійснювалося перевезення сипучих вантажів. Однак чим доводиться факт перевезення сипучого чи іншого забороненого до такого перевезення вантажу з боку відповідача в порушення ч.2 ст.77 КАС України та ч.2 ст.251 КУпАП ні в оскаржувальній постанові, ні у відзиві не зазначається. На цій підставі просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.60-64).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, від 07серпня 2024 року серії АА №00021250 головного спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Шмельовим М.В., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, як відповідальну особу, яка допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів (а.с.9).

Як вбачається зі змісту вказаної постанови 24.07.2024 року о 18 год. 15 хв. за адресою: М-22, км.74+810,Полтавська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовано транспортний засіб MANTGX18.440 державний номерний знак НОМЕР_2 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, загальної маси транспортного засобу на 5,525 % (2,21 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від 17.02.2024 року, власником вказаного напівпричепу є ОСОБА_1 , повна маса транспортного засобу становить 18000 кг (а.с.10).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ОСОБА_2 є також власником напівпричіпуKOEGELSNCO24, державний номерний знак НОМЕР_6 спеціалізованим напівпричепом н/пр-контейнеровоз перероблений з н/пр-фургона в 2023 році із обладнанням основи рами пристроями для перевезення контейнерів типу 1А, повна маса 35000 кг (а.с.11).

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП відповідальність настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - Порядок), затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року №1174 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 року № 623).

Згідно п. п. 13-15 Порядку, під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність. Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих. Метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 «Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку», повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака; відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

Згідно п. 17 Порядку, у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Відповідачем у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00021250 від 07.08.2024 року, не зазначено, чи був автомобіль MANTGX18.440 державний номерний знак НОМЕР_2 у складі автопоїзду чи ні, та який саме транспортний засіб використовувався в складі автопоїзду з даним автомобілем.

Згідно фото, вказаний транспортний засіб, MANFGX18.440 державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався 24.07.2024 року о 18 годині 15 хвилин за адресою М-22, км 74+810 Полтавська область у складі (составі) автопоїзду разом з іншим транспортним засобом - напівпричепом KOEGELSNCO24, державний номерний знак НОМЕР_3 , що зафіксовано на світлинах пункту автоматичної фіксації. На вказаних світлинах вбачається кількість вісей на транспортних засобах, безпосередньо автомобіль MANTGX18.440 державний номерний знак НОМЕР_2 має 2 вісі, а напівпричіп KOEGELSNCO24, державний номерний знак НОМЕР_3 - 3 вісі (а.с.12-13).

Але, в оскаржуваній постанові не зазначено категорії транспортного засобу, а також типу транспортного засобу, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі), взагалі відсутні будь-які дані про наявність напівпричепу, його марку, модель, номерний знак, параметри напівпричепу, тобто тих даних, на підставі саме яких встановлено перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,525 % (2.21 тон).

З відомостей постанови не можливо встановити перевищення позивачем вагових параметрів, визначених п. 22.5 Правил дорожнього руху, у ній містяться лише відомості про транспортний засіб MАN TGX 14.440, державний номерний знак НОМЕР_2 , та відсутні будь-які відомості про спеціалізований напівпричепн/пр-контейнеровозKOEGELSNCO24, державний номерний знак НОМЕР_3 , у якому безпосередньо знаходився вантаж.

Згідно ч. 2 ст. 132-1 КУпАП за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами настає адміністративна відповідальність у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 %.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля MАN TGX 26.400, державний номерний знак НОМЕР_2 , є спеціалізованим вантажним сідловин тягачем. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , державний номерний знак НОМЕР_3 , він є спеціалізований напівпричепн/пр-контейнеровоз.

Таким чином, пункт 22.5 ПДР забороняє рух транспортних засобівта їх составів для контейнеровозів такого типу фактичною масою понад 42 тонн, а не понад 40 тон, як зазначено у постанові.

Згідно ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 01.2001 року №30, транспортний засіб чи автопоїзд звантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальнамаса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правилдорожнього руху.

Абзац 4 п.4 цих Правил визначає, що допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Виходячи з викладеного, допустимою фактичною масою для даного транспортного засобу є 42 тонни.

З огляду на вказану обставину, максимально дозволена маса автомобільного составу автомобіля MAN ТGX18.440 державний номерний знак НОМЕР_2 та напівпричепу KOEGELSNCO24, державний номерний знак BA3241XFможе становити 42840 кг., (42000 кг *2% =840 кг), тобто рух по дорогах загальнодержавного значення з такою масою дозволяється без обмежень.

Як вбачається з постанови, автоматичний пункт фіксації зафіксував загальну масу 42210 кг, тобто в межах похибки, надлишок у вигляді 210 кг не перевищує 2%.

Крім того відповідач у відзиві посилається, що відповідно до п.22.5 ПДР України навантаження в 42 тони попускається до двовісного автомобіля (тягача) з тривісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, що порушено позивачем, також стверджує про відсутність кутових кріплень, т.з. «фітингів» у напівпричепа контейнеровоза KOEGELSNCO24, державний номерний знак НОМЕР_3 , що ставить під сумнів даний транспортний засіб як контейнеровоз. Також у відзиві зазначено, що з особливих відміток вбачається, що контейнер типу А1 було переобладнано під кузов для перевезення сипучих вантажів.

Суд дослідивши матеріали справи, доводи відповідача вважає їх необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, у зв`язку з тим, що той факт, що довжина напівпричепа контейнеровоза KOEGELSNCO24, державний номерний знак НОМЕР_3 ніби то виходить за межі 13,716 м уповноваженими особами Укртрансбезпеки в порушення ч.2 ст.77 КАС України не наведено та не підтверджено належними та допустимими доказами. Та обставина, про відсутність кутових кріплень т.з. «фітингів» у напівпричепа контейнеровоза KOEGELSNCO24, державний номерний знак НОМЕР_3 , що ставить під сумнів даний транспортний засіб, як контейнеровоз, спростовується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 виданого 17.02.2024 року ТСЦ 3543, в якому зазначено, спеціалізований напівпричіп н/пр-контейнеровоз переобладнаний з н/пр-фургона в 2023 році із обладнанням рами пристроями для перевезення контейнерів типу 1А (а.с.11) та згідно протоколу №00989-00118-24 вказаний напівпричіп 04.03.2024 року пройшов перевірку технічного стану транспортного засобу (а.с.65).

У відзиві представником відповідача зроблено висновок, що транспортний засіб напівпричепKOEGELSNCO24, державний номерний знак НОМЕР_3 у момент фіксації 24.07.2024 року здійснював перевезення сипучих вантажів,однак чим доводиться даний факт перевезення сипучого, чи іншого вантажу з боку уповноваженої особи не доведено та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження даного факту.

Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовними та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Також факт переобладнання контейнеровоза у фургон чи інший об`єкт відповідачем не доведено та спростовується письмовими доказами позивача.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до змісту ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до ч.2 ст.77 КАС України покладено на суб`єкта владних повноважень. Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання постанови про притягнення позивача до відповідальності, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху.

Стороною відповідача не надано будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів сторони позивача та підтвердження правомірності винесеної постанови.

Статтями 245-246 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Враховуючи вищевикладене, а саме те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин, викладених у постановівід 07серпня 2024 року серії АА №00021250, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню як незаконна та задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача судові витрати в розмірі 605,60 грн. судового збору.

Також позивачем понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 2700 грн, які він просить стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті на його користь за рахунок бюджетних асигнувань.

Відповідно до ч.2ст. 134 КАС Україниза результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 4ст. 134 КАС Українидля визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.6 та 7ст.134 КАС Україниу разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1ст. 139 КАС Українипри задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7ст. 139 КАС Українирозмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що 15.08.2024 року між адвокатом Замшою Дмитром Дмитровичем, що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ОСОБА_1 укладено Угоду про захист/представництво/ та надання правничої допомоги №225 (а.с.14).

Відповідно до п.п. 1.1.Угоди, в порядку та на умовах, визначених даною угодою замовник доручає а адвокат зобов`язується здійснювати захист/представництво/ прав та інтересів ОСОБА_1 , надавати іншу правову/ правничу / допомогу по справі про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті (постанова Укртрансбезпеки АА 00021250 від 07.08.2024 року)) у суді 1 інстанції в обсязі та на умовах, передбачених даною Угодою, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.

Додатком 1 до угоди про захист /представництво/ та надання правової/ правничої/ допомоги від 15.08.2024 року №225 від 19.08.2024 року, а саме абзацом 1, даний Додаток 1 угоди визначає вартість правової допомоги, загальна вартість якої становить 2700 грн. (вивчення справи 1000 грн, аналіз судової практики з аналогічних питань -700 грн, складання процесуальних документів та в цілому представництво в суді - 1000 грн) (а.с.15).

Актом приймання передачі до угоди про захист / представництво/ та надання правової / правничої / допомоги від 15.08.2024 року №255, від 19.08.2024 року адвокат Замша Д.Д. та замовник ОСОБА_1 погодили правничу допомогу за угодою в загальній сумі 2700 грн (а.с.16).

Доказом понесення витрат позивача на правничу допомогу є рахунок на оплату від 19.08.2024 року на загальну суму 2700,00 грн без ПДВ (а.с.17) та платіжна інструкція № 0.0..1 від 19.08.2024 року сплата за правничу допомогу за угодою №225 від 15.08.2024 року на загальну суму 2700, 00 грн (а.с.18).

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу суд приходить до висновку, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

Суд зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат законом покладено на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, тобто, у даному випадку, на відповідача.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат.

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховується чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймаючи до уваги конкретні обставини справи.

Оцінюючи заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу крізь призму вказаних вище критеріїв, суд враховує наступне.

Згідно ухвали від 21.08.2024 справа за позовом ОСОБА_1 віднесена до категорії справ незначної складності, а її розгляд вирішено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовна заява, яка подана до суду оформлена 19.08.2024 року і підписана адвокатом Замшою Д.Д., це підтверджує, факт її підготовки та подання до суду позивачем, а також надання позивачу необхідних для цього консультаційних послуг, що передували її оформленню, адже договір про надання правової допомоги між ОСОБА_1 та адвокатом Замшою Д.Д. укладено 15.08.2024 рокуі в позовній заяві заявлено розмір понесених витрат на правничу допомогу 2700,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01 вересня 2021 року у справі №178/1522/18.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Визначаючись з приводу розміру витрат, який підлягає стягненню з відповідача суд враховує, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи ( у письмовому провадженні), додаткових доказів, пояснень, заперечень на відзив представником позивача до суду не надавалося.

З огляду на викладене, враховуючи предмет спору, обсяг адвокатських послуг, беручи до уваги категорію та складність справи, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення заяви про відшкодуванню позивачу витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2700,00 грн., що відповідатиме вимогам співмірності, розумності та справедливості.

З огляду на викладене, а також зважаючи на приписи ч.1ст.139 КАС України, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань, витрат на професійну правничу допомогуадвоката в розмірі 2700,00 грн.

Керуючись ст.ст. 280, 283-284, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 72-77, 134, 139, 194, 241-246, 250, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов представника ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Шмельова Микити Вячеславовичау справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, від 07серпня 2024 року серії АА №00021250, про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок на ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.132-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати в розмірі 605,60 грн. судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2700,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_8 , виданийБобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області від 14.10.2014 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач головний спеціаліст відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Шмельов Микита Вячеславович, місцезнаходження: вул.Фізкультури, 9, м.Київ, п.і.03150.

Відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті, , місцезнаходження: вул.Фізкультури, 9, м.Київ, п.і.03150.

Повний текст рішення складено 30.08.2024 року.

Суддя І.М. Адаменко