Справа № 420/4039/24
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2024-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/4039/24

Перша інстанція: суддя Попов В.Ф.,

повний текст судового рішення

складено 13.05.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства ГЕЛІОС-ВАН до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ПП ГЕЛІОС-ВАН (далі ПП) звернулось до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000596/2 від 14.09.2023, №UA500500/2023/000697/2 від 27.10.2023р., №UA500500/2023/000805/2 від 01.12.2023р..

- визнати протиправною та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500500/2023/001197 від 14.09.2023р., митниці №UA500500/2023/001352 від 27.10.2023р., №UA500500/2023/001492 від 01.12.2023р..

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.06.2016 між ANHUI DELI HOUSEHOLD GLASS CO., LTD та ПП був укладений контракт №DL2016HL, відповідно до якого продавець - ANHUI DELI HOUSEHOLD GLASS CO., LTD зобов`язується поставити, а покупець ПП прийняти та оплатити товар (посуд столовий та кухонне приладдя) асортимент, номенклатура, кількість, ціна та умови оплату яких вказуються у інвойсах та специфікаціях до контракту.

Вказаним контрактом визначено, що специфікації та інвойси складаються та затверджуються на кожну окрему поставку.

З метою митного оформлення товару, позивач подав до Одеської митниці електронні митні декларації:

1. №23UA91U3 від 13.09.2023р. та документи, що підтверджують вартість товарів за ціною 13069,44 дол. США і обраний перший (основний) метод її визначення, а саме: пакувальний лист від 10.07.2023, рахунок-фактура (iнвойс) №DL2023LXC0710-1 від 10.07.2023, коносамент №WWA23074064 від 10.07.2023, автотранспортна накладна від 12.09.2023, сертифікат про походження товару №23C3423M0369/00122 від 17.07.2023, платіжна інструкція в іноземній валюті №77 від 05.09.2023, рахунок на оплату №022816 від 25.08.2023, рахунок на оплату №022817 від 25.08.2023, довідка про транспортні витрати від 25.08.2023, контракт №DL2016HL від 20.06.2016, додаткова угода №2 від 16.12.2019, додаткова угода №3 від 15.05.2020, додаткова угода №5 від 23.05.2022, специфікація №23 від 15.06.2023, договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експортно-імпортних та транзитних вантажів №0905-Т/20 від 11.12.2020, акт зважування б/н від 13.09.2023, експортна митна декларація № 83624245 від 10.07.2023.

2. №23UA89U0 від 26.10.2023р. та документи, що підтверджують вартість товарів на суму 15496, 44 дол. США і обраний перший (основний) метод її визначення, а саме: пакувальний лист від 21.08.2023, рахунок-фактура (iнвойс) №DL2023LXC0821A від 21.08.2023, коносамент №ZM23080653 від 28.08.2023, автотранспортна накладна від 23.10.2023, сертифікат про походження товару №23C3423M0369/00159 від 30.08.2023, платіжна інструкція в іноземній валюті №87 від 09.10.2023, рахунок на оплату №025029 від 04.10.2023, рахунок на оплату №025030 від 04.10.2023, довідка про транспортні витрати від 04.10.2023, контракт №DL2016HL від 20.06.2016, додаткова угода №2 від 16.12.2019, додаткова угода №3 від 15.05.2020, додаткова угода №5 від 23.05.2022, специфікація №24 від 25.07.2023, договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експортно-імпортних та транзитних вантажів №0905-Т/20 від 11.12.2020, акт зважування б/н від 24.10.2023, заява про проведення фізогляду від 25.10.2023, акт від 25.10.2023, експортна митна декларація №83661022 від 21.08.2023, митна декларація №23UA89U0 від 26.10.2023.

3. №23UA53U7 від 30.11.2023р. та документи, що підтверджують вартість товарів на суму 15511,20 дол. США і обраний перший (основний) метод її визначення, а саме: пакувальний лист від 27.09.2023, рахунок-фактура (iнвойс) №DL2023LXC0927-1 від 27.09.2023, коносамент №KMCNDRNI26/42 від 17.11.2023, коносамент №ZH231000051 від 02.10.2023, автотранспортна накладна від 29.11.2023, сертифікат про походження товару №23С3423M0369/00210 від 10.11.2023, платіжна інструкція в іноземній валюті №101 від 24.11.2023, виписка по рахунку за 24.11.2023, рахунок на оплату №027077 від 08.11.2023, рахунок на оплату №027078 від 08.11.2023, довідка про транспортні витрати №1288 від 08.11.2023, довідка про транспортні витрати №1410 від 08.11.2023, оборотно-сальдова відомість по рахунку №632 за період часу з 01.01.2023 до 28.11.2023, контракт №DL2016HL від 20.06.2016, додаткова угода №2 від 16.12.2019, додаткова угода №3 від 15.05.2020, додаткова угода №5 від 23.05.2022, специфікація №25 від 05.09.2023, прейскурант (прайс-лист) виробника товарів від 01.09.2023, калькуляція №25 від 05.09.2023, договір про надання послуг митного брокера МБ-1/21 від 28.04.2021, договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експортно-імпортних та транзитних вантажів №0905-Т/20 від 11.12.2020.

Під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів та перевірки документів, поданих для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями (МД) №23UA91U3 від 13.09.2023 року, (МД) № 23UA89U0 від 26.10.2023 року, (МД) № 23UA53U7 30.11.2023 року було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів, а саме:

1. UA500500/2023/000596/2 від 14.09.2023 року щодо (МД) № 23UA91U3 від 13.09.2023 року:

відповідно до п.п. в) п.1 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 20.06.2016 №DL2016HL ціна за товар включає вартість експортної упаковки та маркування, транспортування, навантажувальних робіт;

в коносаменті від 10.07.2023р. №WWA23074064 зазначені умови оплати фрахту «FREIGHT COLLECT» тобто фрахт сплачено в порту відправлення. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданих складових митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. В копії митної декларації країни відправлення від 10.07.2023р. №83624245 зазначений інший номер коносаменту, а саме 228975187, який до митного оформлення не надавався;

2. UA500500/2023/000697/2 від 27.10.2023 року щодо (МД) №23UA89U0 від 26.10.2023 року:

відповідно до п.п.в) п.1 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Відповідно до п.4.1 зовнішньоекономічного контракту від 20.06.2016 № DL2016HL товар повинен бути відправлений в експортній упаковці, проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

3. UA500500/2023/000805/2 від 01.12.2023 року, щодо (МД) №23UA53U7 30.11.2023 р.:

відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст.53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 №599 до зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Проте, до митного оформлення надано довідку про транспортні витрати, в якій відсутнє посилання на договір про перевезення та рахунок на оплату, в якому не зазначені витрати на завантажування та розвантажування вантажу.

На підставі ч.3 статті 53 МК України, п.2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №599, Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:

1. Рішенням UA500500/2023/000596/2 від 14.09.2023 року, щодо (МД) №23UA91U3 від 13.09.2023 запропоновано надати:

1) виписку з бухгалтерської документації;

2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

3)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

4) переклад українською мовою копії митної декларації країни відправлення від 10.07.2023 № 83624245 згідно ст.254 МКУ.

Для підтвердження заявленої митної вартості позивач додатково надав відповідачу повідомлення №174 від 14.09.2023р., у якому ПП надало відповідачу пояснення, обґрунтувавши відсутність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, прейскурант (прайс-лист) виробника товарів від 01.06.2023р., виписку по рахунку б/н від 05.09.2023р., оборотно-сальдову відомість по рахунку №632 за період часу з 01.01.2023р. до 13.09.2023р., калькуляція №23 від 15.06.2023р., коносамент №228975187 від 10.07.2023р..

За результатами митного оформлення МД №23UA91U3 від 13.09.2023р. відповідачем прийнята картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/001197 від 14.09.2023 та рішення про коригування митної вартості №UA500500/2023/000596/2 від 14.09.2023.

2. Рішенням UA500500/2023/000697/2 від 27.10.2023 року щодо (МД) №23UA89U0 від 26.10.2023 року запропоновано надати:

1) виписку з бухгалтерської документації;

2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

3)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

4) копію митної декларації країни відправлення (з перекладом на українську мову згідно ст.254 МКУ);

5) документи, що підтверджують числові складові митної вартості товару.

Для підтвердження заявленої митної вартості позивач додатково надав відповідачу наступні документи: повідомлення №218 від 27.10.2023р., у якому ПП надало відповідачу пояснення, обґрунтувавши відсутність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, прейскурант (прайс-лист) виробника товарів від 01.07.2023р., виписку по рахунку б/н за 09.10.2023р., оборотно-сальдову відомість по рахунку №632 за період часу з 01.01.2023р. до 25.10.2023р., калькуляція №24 від 25.07.2023р.

За результатами митного оформлення декларації №23UA89U0 від 26.10.2023р. відповідачем прийнята картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/001352 від 27.10.2023р. та рішення про коригування митної вартості №UA500500/2023/000697/2 від 27.10.2023р.

3. Рішенням UA500500/2023/000805/2 від 01.12.2023 року, щодо (МД) №23UA53U7 30.11.2023р. запропоновано надати копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову.

Для підтвердження заявленої митної вартості позивач додатково надав відповідачу наступні документи: вагову довідку від 01.12.2023р., вагову довідку від 30.11.2023р., експортну митну декларацію № 83686698 від 27.09.2023р.

За результатами митного оформлення №23UA53U7 від 30.11.2023р. відповідачем прийнята картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/001492 від 01.12.2023р. та рішення про коригування митної вартості №UA500500/2023/000805/2 від 01.12.2023р..

Вважаючи протиправними вказані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не спростовано жодними належними, допустимими та достатніми доказами, що документи, надані позивачем до (МД) №23UA91U3 від 13.09.2023 року, (МД) №23UA89U0 від 26.10.2023 року, (МД) №23UA53U7 30.11.2023 року не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що могло б надати митному органу підстави для висновку про неправильне визначення позивачем митної вартості.

Суд також зазначив, що визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.

Положеннями ч.3 ст.318 МК України передбачено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до ч.4, 5 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 1 ст.51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

При декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.

Згідно ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.1, 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1-3 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З вищенаведених правових норм вбачається, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається з матеріалів справи, по всім митним деклараціях №23UA91U3 від 13.09.2023р., №23UA89U0 від 26.10.2023р., №23UA53U7 від 30.11.2023р., однією з підстав прийняття рішення про коригування митної вартості та картки відмови відповідач зазначає те, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо такої складової митної вартості товару, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, суд зазначає наступне.

З контракту №DL2016HL від 20.06.2016р., інвойсів №DL2023LXC0710-1 від 10.07.2023р., №DL2023LXC0821A від 21.08.2023р., №DL2023LXC0927-1 від 27.09.2023р. та специфікацій №23 від 15.06.2023р., №24 від 25.07.2023р., №25 від 05.09.2023р. вбачається, що поставка товару здійснювалась на умовах FOB.

Згідно з правилом А.9. Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс, за умовами перевезення FOB, продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для здійснення поставки товару у відповідності зі статтею А.4.

Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування.

З наведеного слідує, що обов`язок поставити товар у придатному для безпечного транспортування стані, з відповідною упаковкою, покладається на продавця, а ціна товару визначена з урахуванням вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Відповідно до п.2.2. контракту №DL2016HL від 20.06.2016р. визначено, що ціна на товар включає вартість самого товару, вартість експортної упаковки та маркування, транспортування до порту відправлення, навантажувальних робіт, витрати на митне оформлення та інші витрати з країни вивезення.

Пунктом 4.1. контракту №DL2016HL від 20.06.2016р. передбачено, що товар, поставка якого здійснюється за вказаним договором, постачається продавцем у стандартній для даного товару тарі та упаковці.

У митних деклараціях №23UA91U3 від 13.09.2023, №23UA89U0 від 26.10.2023, №23UA53U7 від 30.11.2023 у графі 37 вказано процедуру постачання «ZZ00». Відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД « 37. Процедура» митної декларації має бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митної декларації поданої декларантом зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Як вірно зауважив суд 1-ї інстанції, існування документів, які визначають числові значення вартості упаковки, взагалі не визначено законодавством, але вони можуть створюватись за власним розсудом продавця та жодним чином не можуть вимагатись покупцем чи митним органом в силу того, що таке не передбачено законодавством. Ціна товару це фундаментальна економічна категорія, яка означає кількість грошей, за яку продавець згоден продати, а покупець готовий купити одиницю товару. Це кількісно визначена величина втіленої в ньому живої праці, важливою складовою якої є витрати виробництва, що визначаються після закінчення виробничого процесу, а також доведення товару до конкурентного вигляду, його оформлення в тому числі і пакування.

За певних умов, понесені на виготовлення товару витрати та інші складові його ціни є комерційною таємницею виробника, а тому у митного органу відсутні повноваження та законні підстави вимагати зазначення числових даних щодо вартості пакування за умови зазначення, що вартість пакування включена до ціни товару.

Апеляційний суд зазначає, що у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Тобто, з поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак такі витрати не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

Оскільки за умовами контракту ціна товару включає в себе вартість пакування, то згідно з положеннями підп. «в» п.1 ч.10 ст.58 МК України вказані витрати не потребують окремого документального підтвердження, про що вірно зазначив суд 1-ї інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, у рішенні про коригування митної вартості UA500500/2023/000697/2 від 27.10.2023 року, щодо МД №23UA89U0 від 26.10.2023 року, окрім недоліків щодо вартості упаковки, пакувальних робіт, інші підстави не зазначені.

Разом з тим, у рішенні про коригування митної вартості №UA500500/2023/000596/2 від 14.09.2023р., щодо МД №23UA91U3 від 13.09.2023р. також зазначено, що в коносаменті від 10.07.2023р. №WWA23074064 зазначені умови оплати фрахту «FREIGHT COLLECT», тобто фрахт сплачено в порту відправлення. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданих складових митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. В копії митної декларації країни відправлення від 10.07.2023р. №83624245 зазначений інший номер коносаменту, а саме 228975187, який до митного оформлення не надавався.

При цьому, на підтвердження такої складової митної вартості, як витрати на транспортування, крім контракту №DL2016HL від 20.06.2016р. та договору про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експортно-імпортних та транзитних вантажів № 0905-Т/20 від 11.12.2020р., позивачем були надані рахунок на оплату №022816 від 25.08.2023р., рахунок на оплату №022817 від 25.08.2023р., довідка про транспортні витрати від 25.08.2023р., копія експортної митної декларації №83624245 від 10.07.2023р. яка має посилання на сервісний коносамент №228975187 від 10.07.2023р., який було додатково надіслано 14.09.2023р. відповідачу на його запит і ПП у листі №174 від 14.09.2023р. звертало на це увагу митного органу.

Окрім того, як у рішенні Одеської митниці про коригування митної вартості №UA500500/2023/000596/2 від 14.09.2023р. так і у відзиві на позовну заяву взагалі не зазначено яким чином зазначення у наданій до митного оформлення копії експортної декларації номеру сервісного коносаменту, вплинуло на визначення ПП митної вартості товару та призвело до заниження митної вартості товару.

Більш того, експортна декларація складається постачальником і декларант не причетний до її формування та заповнення.

Стосовно витрат на транспортування суд зазначає, що вони підтвердженні відповідною довідкою та проведеними розрахунками. Позивачем були понесені транспортні витрати на загальну суму 172494,09 грн, з яких, 100088,26 грн - транспортні витрати, пов`язані з морським перевезенням, та 72405,83грн - транспортні витрати, пов`язані з річковим перевезенням, вказані суми задекларовані позивачем, що вбачається з відомостей МД №23UA91U3 від 13.09.2023р..

Крім того, у наданій до митного оформлення довідці про транспортні витрати від 25.08.2023р. зазначені вартість послуг з морського перевезення і експедиторського обслуговування, номер контейнеру, який перевозиться MRKU2111671. Також, довідка про транспортні витрати містить посилання на коносамент WWA23074064 та сервісний коносамент 228975187.

У рішенні про коригування митної вартості UA500500/2023/000805/2 від 01.12.2023 року, щодо МД №23UA53U7 від 30.11.2023р. окрім недоліків щодо вартості упаковки, пакувальних робіт іншою підставою зазначено про не підтвердження транспортних витрат, що до митного оформлення надано довідку про транспортні витрати в якої відсутнє посилання на договір про перевезення та рахунок на оплату в якому не зазначені витрати на завантаження та розвантаження товару.

На підтвердження такої складової митної вартості, як витрати на транспортування, позивачем були надані: рахунок на оплату №027077 від 08.11.2023р.; рахунок на оплату №027078 від 08.11.2023р.; довідка про транспортні витрати №1288 від 08.11.2023р., довідка про транспортні витрати №1410 від 08.11.2023р., якими підтверджуються витрати на загальну суму 157374,01 грн з яких: 83317,77 грн - транспортні витрати, пов`язані з морським перевезенням, та 74056,24 грн - транспортні витрати, пов`язані з річковим перевезенням. Вказана сума була додана до вартості товару та задекларована позивачем, що вбачається з відомостей ЕМД.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи митного органу у цій частині, виходячи з того, що позивачем надана достатня кількість документів які підтверджують транспортні витрати та дають можливість визначити митну вартість товару без витребування інших документів. Відсутність у довідці посилання на договір про перевезення та не зазначення вантажу в рахунку на оплату витрат на завантаження та розвантаження за наявності доказів про перерахування коштів та самого договору про перевезення надають можливість для визначення митної вартості в повному обсязі.

Суд 1-ї інстанції вірно зазначив, що митний орган в такій ситуації не врахував зазначені позивачем обставини, а лише формально виявив недоліки які законодавчо до таких не віднесені і такі вимоги щодо довідки не передбачені жодними нормами права.

Окрім того, відповідач у рішенні про коригування митної вартості товару послався на наказ МФУ від 24.05.2012р. № 599.

Апеляційний суд вважає таке посилання необґрунтованим, оскільки вищевказаний наказ регулює правила заповнення декларації митної вартості та наводить можливі приклади документів на підтвердження вартості перевезення, але не встановлює вичерпного переліку таких документів, а його формулювання не містить обов`язкової вимоги.

Оскільки законодавством не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, суд вважає, що надана контролюючому органу довідка про транспортні витрати належним та допустимим доказом розміру таких витрат, з огляду на наступне.

Між тим, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у заявленій митній вартості, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та достовірності, зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх оформленні.

Апеляційний суд зазначає, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Між тим суб`єкту владних повноважень не достатньо лише вказати на обставини, які викликали у нього сумніви, а необхідно пояснити їх зв`язок з наявністю обґрунтованих сумнівів в митній вартості товару.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №815/5791/17.

Водночас, відповідачем не вказано будь-якого іншого обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні.

Таким чином, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що відповідачем не спростовано жодними належними, допустимими та достатніми доказами, що документи, надані позивачем до (МД) №23UA91U3 від 13.09.2023 року, (МД) №23UA89U0 від 26.10.2023 року, (МД) №23UA53U7 30.11.2023 року не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що могло б надати митному органу підстави для висновку про неправильне визначення позивачем митної вартості.

Більш того, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару. Висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03.2020 року по справі №808/4127/15.

Разом з тим, МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Заявлена митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, поданих позивачем документів було достатньо для прийняття рішення на їх підставі, а тому відповідач неправомірно відмовив у визнанні задекларованої митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом та прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів.

При цьому, визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Сам факт ненадання декларантом в установлений строк додаткових документів чи надання не у повному обсязі за відсутності оцінки достатності документів, первісно наданих декларантом на підтвердження ціни угоди щодо товарів, що імпортуються, не є беззаперечною умовою для висновку про відсутність підстав для застосування першого методу визначення митної вартості

Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Проте, приписи вказаної статті митним органом були порушені, оскільки саме формальний підхід до наданих документів та їх опрацювання став причиною прийняття протиправного рішення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що позивач для підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару подав до відповідача всі необхідні передбачені ст.53 Митного кодексу України документи, а відповідач, в свою чергу, не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що апелянтом в доводах апеляційної скарги не було наведено буд-яких заперечень щодо правильності визначення суми витрат на правничу допомогу, понесених під час розгляду справи у суді 1-ї інстанції, а тому апеляційний суд не надає оцінки рішенню суду 1-ї інстанції у цій частині.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Що стосується витрат на правничу допомогу стосовно розгляду справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст.134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас, за приписами частини 5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частина 7 ст.139 КАС України унормовує, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на апеляційну скаргу позивачем заявлено клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції в сумі 23000 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: ордер, рахунок на оплату, платіжну інструкцію, виписку з банківського рахунку. У матеріалах справи також наявний договір про надання правової допомоги.

Водночас, ч.2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, ЄСПЛ зазначив, що згідно з його прецедентною практикою (§ 23 справи «Санді Таймс проти Об`єднаного Королівства (№ 2)» (Sunday Times v. UK (№2) від 6.11.1980, скарга № 6538/74) відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, їх необхідність і, більше того, умова розумності їх розміру.

Таким чином, на суд покладаються вимоги не тільки формально дослідити умови виконання договору про надання правової допомоги, а й встановити співмірність визначеної суми з урахуванням індивідуальних обставин кожної справи.

З огляду на вказане у суду апеляційної інстанції наявні підстави для надання оцінки співмірності заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу, що корелюється з прецедентною практикою ЄСПЛ.

Крім того, висновки щодо можливості суду самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правничу допомогу містяться у додатковій постанові Верховного суду від 30.09.2020 року у справі № 201/14495/16-ц.

В свою чергу, колегія суддів визначає, що компенсація витрат на правничу допомогу за рахунок суб`єкта владних повноважень не повинна розглядатись особою як сатисфакція за порушені права та нести надмірне фінансове навантаження на бюджет.

Судова колегія враховує, що дана справа відноситься до справ незначної складності, тому не потребує значних зусиль та обсягу залученого часу з боку адвоката. Більш того, розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, без особистої участі представника.

Фактично представником позивача лише надано відзив на апеляційну скаргу митного органу, доводи якого є аналогічні доводам позовної заяви.

Враховуючи надані позивачем докази понесення витрат на правничу допомогу, з урахуванням дотримання вимог співмірності та обґрунтованості розміру витрат на оплату послуг адвоката, складності виконаної адвокатом роботи, колегія суддів вважає, що розмір судових витрат, пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу у сумі 5000 гривень є співмірним.

Керуючись статтями 139, 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року без змін.

Клопотання Приватного підприємства ГЕЛІОС-ВАН про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631) на користь ПП «ГЕЛІОС-ВАН» (, 68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Шевченка, 7А, офіс 44) судові на правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук