Справа № 160/16443/24
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач-1), Генерального штабу Збройних Сил України (відповідач-2) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 - не надання старшому солдату в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 відповідей про результати розгляду всіх питань, поставлених у колективній Заяві від 12.02.2024р. та у колективній Заяві від 06.06.2024року, у тому числі - про прийняті рішення та вжиті заходи щодо їх;
- зобов?язати військову частину НОМЕР_1 надати солдату в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 відповіді про результати розгляду всіх питань, поставлених у колективній Заяві від 12.02.2024 та у колективній Заяві від 06.06.2024 та у тому числі - про прийняті рішення та вжиті заходи щодо їх виконання;
- визнати протиправною бездіяльністю Генерального штабу Збройних Сил України - не надання солдату в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_1 відповідей про результати розгляду питань, поставлених у колективній Заяві від 12.02.2024 та у колективній Заяві від 06.06.2024, у тому числі - про прийняті рішення та вжиті заходи щодо їх виконання;
- зобов?язати Генеральний штаб Збройних Сил України надати солдату в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 відповіді про результати розгляду всіх питань, поставлених у колективній Заяві від 12.02.2024, та у колективній Заяві від 06.06.2024 у тому числі - про прийняті рішення та вжиті заходи щодо їх виконання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Витребувано у позивача докази надсилання (вручення) заяв від 12.02.2024 та від 06.06.2024 до Військової частини НОМЕР_1 та Генерального штабу Збройних Сил України.
Витребувано у Військової частини НОМЕР_1 та Генерального штабу Збройних Сил України докази щодо надання відповідей на заяви позивача від 12.02.2024 та від 06.06.2024 із направленням (врученням) їх позивачу або обґрунтовані пояснення щодо причин ненадання відповідей.
Відповідач-1 03.07.2024 надав відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що предметом позову, по суті, є вимога позивача щодо визнання дій відповідачів неправомірними в частині не надання йому відповіді по суті звернень від 12.02.2024 та 06.06.2024, які є по своїй суті вимогою про розгляд та надання відповіді по суті колективного звернення від 23.10.2023. Однак, саме по суті звернення громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від 23.10.2023 військовою частиною НОМЕР_1 і було надано відповідь позивачу, яка наявна в матеріалах справи. Так, командиром військової частини НОМЕР_1 на колективне звернення від 23.10.2023 громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яке в порядку статті 7 Закону України «Про звернення громадян» було передане вищим командуванням на розгляд командиру військової частини НОМЕР_1 , було надано відповідь від 11.11.2023 № 3/5616. Отже, саме по суті запиту і було надано відповідь заявників повідомлено, що військова частина НОМЕР_1 не має інформації про те чи надходили від РУ СТрО «Схід» до Генерального штабу Збройних Сил України дані про видачу, реєстрацію наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 27 від 17.04.2022р. Запит громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від 12.02.2024 взагалі не містить прохальної частини щодо надання якоїсь інформації. Містить лише повідомлення про ненадання їм інформації за запитом від 23.10.2023, при цьому питання що стосується наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2022 вже викладається в іншому викладі. У зверненні від 06.06.2024 позивач також не ставить нових запитань, а лише вимагає надати відповідь на ті самі питання, що були поставлені у колективному звернення від 23.10.2024. Але, оскільки у зверненні від 12.02.2024 відсутня прохальна частина звернення, у зверненні від 06.06.2024 питання поставлені ті самі що й у звернення від 23.10.2024, на яке військова частина НОМЕР_1 вже надала відповідь, звернення від 12.02.2024 та від 06.06.2024 не потребують надання відповіді. Відповідно до статті 8 Закону України «Про звернення громадян» визначено що повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, не розглядаються. Отже, ураховуючи що звернення позивача від 06.06.2024 у прохальній частини повторює запит від 23.10.2023, на який військовою частиною НОМЕР_1 , в частині що стосується предмету спору у цій справі, командиром військової частин НОМЕР_1 листом від 11.11.2023 було надано відповідь по суті поставлених питань, військова частина НОМЕР_1 не мала обов`язку щодо надання відповіді на заяву від 12.02.2024 та від 06.06.2024.
03.07.2024 до суду засобами підсистеми "Електронний суд" надійшло клопотання про поновлення процесуального строку на долучення доказів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 клопотання про поновлення процесуального строку на долучення доказів - повернуто позивачу.
10.07.2024 до суду засобами підсистеми "Електронний суд" надійшло клопотання про перевірку особи та повноважень представника Відповідача-1.
10.07.2024 до суду засобами підсистеми "Електронний суд" надійшла заява про вступ у справу представника позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2024 клопотання про перевірку особи та повноважень - повернуто позивачу без розгляду. Заяву про вступ у справу представника позивача - повернуто позивачу без розгляду.
29.07.2024 від позивача надійшло клопотання про перевірку повноважень представника відповідача-2.
29.07.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-2.
02.08.2024 від відповідача-2 надійшли заперечення на відповідь на відзив.
Суд зазначає про відсутність підстав для врахування доводів сторін, що викладені в зазначених вище документах, з огляду на те, що відповідно до ч. 3 ст. 263 КАС України, у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив, а подання відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив не передбачено.
05.08.2024 від позивача надійшло клопотання про врахування висновків Верховного Суду.
Згідно з довідкою від 02.09.2024 №271 Дніпропетровського окружного адміністративного суду, суддя Калугіна Н.Є. з 15.08.2024 по 30.08.2024 перебувала у щорічній щорічній відпустці, тому справу розглянуто з дотриманням розумного строку.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, судом встановлено таке.
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулись до начальника Генерального штабу Збройних сил України з запитом від 23.10.2023 року, в якому просили надати інформацію, чи надходили від РУ СТрО «Схід» дані про видачу, реєстрацію наказу №27 від 17.04.2022 року командира в/ч НОМЕР_1 про призначення провідного інженера ВП №227 МО майора Акуліча на посаду т.в.о командира в/ч НОМЕР_2 .
У зверненні заявники просили також роз`яснити, які саме посадові особи в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_1 мають нести відповідальність за невидачу їм військових квитків в період з 01.03.2022 року по 04.06.2022 року, а також по сьогодні, відповідальність за не розгляд їх рапортів про переміщення з в/ч НОМЕР_2 до в/ч НОМЕР_4 та за їх переслідування, як свідків розвантаження у квітні 2022 року більше ніж 300 автоматів та гранатометів, щодо яких в Генштаб СТрО подано відомості про списання через втрату в бою.
Листом від 11.11.2023 р. №3/5616 військова частини НОМЕР_1 , на колективне звернення від 23.10.2023р. громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яке надійшло з Командування сил територіальної оборони Збройних Сил України, повідомило заявників про наступне:
1. з приводу надходження від РУ СТрО «Схід» до Генерального штабу Збройних Сил України даних про видачу, реєстрацію наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 27 від 17.04.2022р. у військової частини НОМЕР_1 дана інформація відсутня;
2. з приводу невидачі військових квитків обов`язку щодо оформлення військового квитка військовослужбовцю військовою частиною законодавство України не містить;
3. з приводу не розгляду рапортів на переміщення з військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_4 подання клопотань вищому командуванню про переміщення військовослужбовця, який не перебуває в частині, самовільно залишивши її, за рапортом який направлений поштовим зв`язком, без письмового погодження та рекомендації безпосереднього командира не передбачено законодавством України;
4. з приводу переслідування, як свідків розвантаження у квітні 2022 року більше ніж 200 автоматів та гранатометів, щодо яких подано відомості про списання через втрату у бою звернення не містить достатньої для перевірки інформації та доказів щоб доводили переслідування посадовими особами військової частини. Також зазначено, що оскільки заявники перебувають без поважних причин поза межами військової частини, з приводу переслідування в кожному окремому випадку слід звертатися до правоохоронних органів.
12.02.2024 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися вдруге до начальника Генерального штабу ЗСУ генерал-майора ОСОБА_11 із заявою в якій зазначили, що до цього часу командувачем Сил ТРО не було розглянуто їх звернення від 23.10.2023 та відповіді по суті РУ СТрО «Схід» також не надходило. Заявники також повторно наголосили про те, що з 01.03.2022 року їм не видано військових квитків із відповідними відмітками про зарахування до списків особового складу, командиром в/ч НОМЕР_2 майором ОСОБА_2 , вищестоящим командиром в/ч НОМЕР_6 полковником ОСОБА_12 , командиром в/ч НОМЕР_7 (РУ СТрО « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») не розглянуто рапортів про переміщення до НОМЕР_4 (57 ОМБр). До сьогодні командування в/ч НОМЕР_1 продовжує стверджувати, що командиром в/ч НОМЕР_1 полковником ОСОБА_12 офіційно видавався наказ №27 від 17.04.2022 року про призначення майора ОСОБА_2 на посаду ТВО командира в/ч НОМЕР_2 , у зв`язку з яким він став нашим командиром, чиї накази ми повинні були виконувати. Самостійно вдалося отримати відомості про відсутність реєстрації цього наказу в «Книзі обліку наказів та директив в/ч НОМЕР_1 », акт приймання передачі посади за підписами перебуваючого станом на 17.04.2022 року на посаді ТВО командира в/ч НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_3 , підписом майора ОСОБА_2 , підписом представника старшого командира в/ч НОМЕР_1 , ані про реєстрацію наказу командира в/ч НОМЕР_2 майора ОСОБА_2 від 17.04.2022 року про свій вступ на посаду, як це передбачено ст.ст.61, 62 СВС і п.п. 2.9.1.10, 2.9.1.21 Інструкції №124 МО України.
Також в заяві зазначено, що в період з 01.03.2022 по 04.06.2022 майором ОСОБА_2 в статусі командира в/ч НОМЕР_2 видавались та підписувались накази, спрямовані на переслідування і фізичне знищення як свідків вчиненої ним крадіжки значної кількості зброї, зокрема заявників посилали на перший рубіж оборони в/ч НОМЕР_2 із господарськими лопатами без зброї, яку попередньо від дав наказу вилучити.
При цьому, до відповіді долучено лист В/ч НОМЕР_1 від 11.11.2023 за №3/5616.
06.06.2024 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 втретє звернулись до начальника Генерального штабу Збройних сил України з запитом, в якому просили надати офіційно підтвердити або спростувати дані чи реєструвався наказ № 27 від 17.04.2022р. командира в/ч НОМЕР_1 про призначення провідного інженера ВП №227 МО майора ОСОБА_2 на посаду ТВО командира в/ч НОМЕР_2 - без вирішення Генеральним штабом ЗСУ питання про його переміщення до лав ЗСУ.
Крім цього, просили повідомити, коли і ким було прийнято рішення про його переміщення до лав ЗСУ, надати копію такого наказу.
Позивач не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо нерозгляду запитів від 12.02.2024 та 06.06.2024, звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Вирішуючи спір суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Закон України Про доступ до публічної інформації визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом та інформації, що становить суспільний інтерес.
Стаття 5 Закону України Про доступ до публічної інформації гарантує, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Так, відповідно до статті 1 Закону України Про доступ до публічної інформації публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єкта владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Отже, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом, отриманим або створеним виключно суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків та володіти яким у подальшому може будь-який розпорядник публічної інформації, навіть якщо він не є суб`єктом владних повноважень.
Згідно статті 3 Закону України Про доступ до публічної інформації право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.
Доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про доступ до публічної інформації").
Згідно із п.1 ч.3 ст.10 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.
Пунктом 6 частини 1 статті 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації", встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Положеннями статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
Письмовий запит подається в довільній формі.
Запит на інформацію має містити: ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
Частина 1 статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" зобов`язує розпорядника інформації надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
З аналізу вищезазначених норм вбачається, що закон зобов`язує розпорядника інформації надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
В силу ч.1 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.
Частиною 6 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що відстрочка в задоволенні запиту на інформацію допускається в разі, якщо запитувана інформація не може бути надана для ознайомлення в передбачені цим Законом строки у разі настання обставин непереборної сили. Рішення про відстрочку доводиться до відома запитувача у письмовій формі з роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Згідно із частиною 7 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" у рішенні про відстрочку в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено:
1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації;
2) дату надсилання або вручення повідомлення про відстрочку;
3) причини, у зв`язку з якими запит на інформацію не може бути задоволений у встановлений цим Законом строк;
4) строк, у який буде задоволено запит;
Запитувач, зокрема, має право оскаржити надання недостовірної або неповної інформації.
Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до підпунктів 1, 3 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією та законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Суд зазначає, що запит позивача від 06.06.2024 є аналогічним запиту від 23.10.2023, який вже розглянуто по суті та за результатами розгляду листом від 11.11.2023 за №3/5616 на колективне звернення надано відповідь щодо запитуваної у запиті інформації.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про звернення громадян», не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.
Також, суд зазначає, що колективне звернення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 12.02.2024, спрямоване начальнику Генерального штабу ЗСУ генерал-майору ОСОБА_11 , не містить прохальної частини щодо надання інформації.
Суд зазначає, що все вищевикладене виключає обставини бездіяльності відповідача щодо розгляду запитів від 12.02.2024 та від 06.06.2024, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи відсутність підстав для задоволення позову та звільнення позивача від сплати судового збору, судові витрати не розподіляються.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач-1), Генерального штабу Збройних Сил України (відповідач-2) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 02.09.2024.

Суддя Н.Є. Калугіна