Справа № 280/51/24
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2024 року м. Дніпросправа № 280/51/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.03.2024 в адміністративній справі №280/51/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльність про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому позивач просив суд:

- визнати протиправними дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 3, 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

- зобов`язати працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 3, 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.03.2024 в адміністративній справі №280/51/24 позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_3 подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, що підтверджується паспортом НОМЕР_1 виданий Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області від 20.05.1999, має ідентифікаційний код, що підтверджує довідкою про присвоєння ідентифікаційного коду від 22.06.2000. Крім цього, він є особою з інвалідністю та має ІІ групу інвалідності до 31.01.2025, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 12.01.2023; та пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 . Копії документів містяться в матеріалах справи.

25.09.2023 ОСОБА_1 за допомогою представника адвоката А.В. Шокарєвої, звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 з заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 3, 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з нотаріально завіреними додатками: нотаріально завіреною копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 від 04.06.2016; нотаріально завіреною копією свідоцтва про народження дитини серія НОМЕР_4 від 07.09.2023; нотаріально завіреною копією свідоцтва про народження дитини серія НОМЕР_5 від 23.09.2023; нотаріально завіреною копією свідоцтва про народження дитини серія НОМЕР_6 від 16.08.2023; Нотаріально завіреною копією паспорту ОСОБА_1 та картою платника податків; нотаріально завірена копія довідки МСЕК; нотаріальна засвідчена копія пенсійного посвідчення. Копії документів містяться в матеріалах справи.

03.10.2023 ІНФОРМАЦІЯ_6 письмово листом № 6688 повідомлено ОСОБА_1 про відмову в задоволенні його заяви, посилаючись на відсутність висновку ВЛК. Зазначивши, що для вирішення питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, позивачу особисто необхідно звернутись з паспортом громадянина України, військовим квитком та медичними документами до ІНФОРМАЦІЯ_5 для проходження повторного медичного огляду ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби в облікових цілях та для внесення відповідних змін у військово - облікові документи його особової справи. Копія листа міститься в матеріалах справи.

09.10.2023 представником ОСОБА_1 , адвокатом Шокарєвою А.В., направлений на адресу адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_7 з вимогою на проведення службового розслідування, повідомлення про причини та підстави відмови ІНФОРМАЦІЯ_5 , прийняти відповідне рішення за вказаним фактом порушення, та вирішити питання, щодо видачі ОСОБА_1 військового квитка з відповідною відміткою про відстрочу.

На адвокатський запит, ІНФОРМАЦІЯ_8 надано відповідь за № 4494 від 11.10.2023, якою зазначено, що ОСОБА_1 , як особа з інвалідністю та має на утриманні дітей віком до 18 років, не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Для оформлення відстрочки від призиву під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, йому необхідно надати до ІНФОРМАЦІЯ_5 документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Копія листа міститься в матеріалах справи.

27.10.2023 представником ОСОБА_1 , адвокатом Шокарєвою А.В., направлений на адресу адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_5 та до відома: ІНФОРМАЦІЯ_7 , Міністерства оборони України з проханням прийняти відповідне письмове рішення про надання відстрочки військовозобов`язаному ОСОБА_1 , військового квитка з відповідною відміткою про відстрочу та надати письмову відповідь заявнику та його представнику. Копія запиту адвоката міститься в матеріалах справи.

ІНФОРМАЦІЯ_6 адвокату направлений лист № 7614 від 03.11.2023, в якому, зазначено, що 03.10.2023 ІНФОРМАЦІЯ_6 запит з аналогічних питань був розглянутий, та направлений лист № 6688. В листі викладені підстави, які унеможливлюють надання відстрочки від призиву під час мобілізації ОСОБА_1 .. Копія листа міститься в матеріалах справи.

23.11.2023 представником ОСОБА_1 , адвокатом Шокарєвою А.В., направлений на адресу адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_5 та до відома: Міністерству оборони України, з проханням надати копію довідки ВЛК № 34 від 06.02.2023 та інформацію стосовно того на якій підставі ОСОБА_1 визначено тимчасово непридатним до проходження військової служби лише до 06.04.2023. Копія адвокатського запиту міститься в матеріалах справи.

28.11.2023 ІНФОРМАЦІЯ_6 надана відповідь за № 8383 в якій зазначено, що позивач має право на відстрочку від призову під час мобілізації відповідно до абзацу 3 частини першої ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", однак йому необхідно пройти ВЛК для винесення остаточного рішення.

Згідно довідки військово-лікарської комісії від 06.02.2023 ОСОБА_1 визнано тимчасово непридатним до проходження військової служби до 06.04.2023 з подальшим проходженням ВЛК. Вказане рішення було прийнято на підставі діагнозу, який віднесено до ст. 44 розкладу хвороб Наказу МО України № 402 від 2008 року (зі змінами). Додатково роз`яснено, що ОСОБА_1 має право на відстрочку від призову під час мобілізації на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» але відповідне рішення може бути прийнято лише після прийняття: остаточного рішення за результатами проходження ним ВЛК. Копія відповіді міститься в матеріалах справи.

Представнику ОСОБА_1 , адвокату Шокарєвій А.В. Міністерством оборони України у листі за № 5915 від 13.12.2023 повідомлено, що для вирішення зазначеного питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, ОСОБА_1 необхідно особисто з`явитись з паспортом громадянина України, військовим квитком та медичними документами до ІНФОРМАЦІЯ_5 для проходження повторного медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення остаточного ступеня придатності до військової служби та для внесення відповідних змін у його військово-облікові документи. Копія листа міститься в матеріалах справи.

Не погоджуючись з такими діями відповідача Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач має право на відстрочку від призову за мобілізацією на підставі абзацу 2,3 ч. 1 статті 23 Закону № 3543-XII, тому відповідач зобов`язаний надати позивачу на підставі абзацу 2,3 ч. 1ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини 7 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан, який триває.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154(далі - Положення № 154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно пунктом 9 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Згідно пункту 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення: оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Згідно пункту 12 Положення № 154 керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження.

Отже, обов`язки щодо мобілізації на військову службу за призовом, встановлення відстрочок покладені на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 23 Закону №3543-XII визначені категорії громадян, для яких встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, згідно абзацу 2,3 ч. 1 статті 23 Закону № 3543-XII, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані визнані в установленому порядку особами з інвалідністю, жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджено матеріалами справи, що 25.09.2023 позивач звернувся до відповідача-1 із заявою про відстрочку від призову за мобілізацією, у зв`язку із тим, що він є особою з інвалідністю та має на утриманні трьох дітей віком до 18 років. Крім того, позивачем до заяви надані належні письмові докази на підтвердження його права на відстрочку від призову під час мобілізації згідно ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-ХІІ.

Така обставина не є спірною, та не заперечується відповідачем -1 у апеляційній скарзі.

Крім цього, як зазначено у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі відповідача, єдиною підставою відмови позивачу у наданні йому відстрочки, стало те, що позивачем не пройдено повторний медичний огляд ВЛК на підтвердження його придатності або не придатності до військової служби, у зв`язку із чим колегія суддів зазначає наступне.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487, (далі за текстом Порядок) визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).

Відповідно до п. 2 Порядку військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з пп. 8 п. 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до Порядку) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до п. 19 Порядку - призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом.

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» (далі - Положення № 402).

Відповідно до п. 1.1.-1.2. глави 1 розділу І Положення № 402, військово - лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Відповідно до п. 1.1. глави 1 розділу ІІ, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Главою 3 розділу ІІ Положення № 402 встановлено порядок проведення медичного огляду військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період.

Так, вказаною главою визначено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ІНФОРМАЦІЯ_9 на збірних пунктах районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_5 або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ІНФОРМАЦІЯ_5 . Офіцери запасу підлягають повторному медичному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу - у разі зміни призначення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що порушення військовозобов`язаним вимог правил військового обліку має наслідком настання відповідальності згідно із Законом та не може бути підставою для відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на яку позивач має право відповідно до закону.

Згідно частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу положень статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Ухвалюючи це судове рішення, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п. 41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п. 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За приписами частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. На думку суду, в даній справі, відповідачами не доведено правомірності своїх дій у спірних правовідносинах.

Отже, доводи апеляційної скарги повністю спростовуються зібраними у справі доказами, та не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.03.2024 в адміністративній справі №280/51/24,- залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.03.2024 в адміністративній справі №280/51/24,- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, встановлених цим пунктом.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко