Справа № 420/26714/24
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
28 серпня 2024 року м.Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Хурса О.О., матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Голови Вищої ради правосуддя Усика Григорія Івановича про визнання дій, бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить:
-визнати протиправною бездіяльність Голови Вищої ради правосуддя Усика Г.І. який перебуваючи на посаді керівника колегіального органу, за відсутності безпосереднього керівника, у порушення ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» при наявність у нього реального та потенційного конфлікту інтересів не виконав обов`язок встановлений ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» та не звернувся не пізніше наступного робочого дня з повідомленням до Національне агентство з питань запобігання корупції про наявний конфлікт інтересів, щодо розгляду моєї заяви надісланої до ВРП від 07.07.2024;
У силу положень пункту 4 частини 1 статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожна особа має право в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист (частина перша статті 5 КАС України).
Позивачем пред`явлено позов до Голови Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 , який обґрунтовано неналежним виконанням ним своїх посадових обов`язків у виді недотримання вимог статей 28, 29, 30 Закону України «Про запобігання корупції».
Відповідно до ч. 5,6 ст. 22 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», до повноважень Голови Вищої ради правосуддя належать: 1) організація роботи Вищої ради правосуддя, призначення засідань та головування на них; 2) координація роботи органів Вищої ради правосуддя; 3) направлення Президентові України подання Вищої ради правосуддя про призначення судді на посаду; 4) підписання ухвалених Вищою радою правосуддя актів, протоколів засідань; 5) загальне керівництво секретаріатом Вищої ради правосуддя; 6) погодження призначення на посади та звільнення з посад працівників секретаріату, застосування до них заходів заохочення, дисциплінарного впливу, вирішення або порушення в установленому порядку питання про присвоєння рангів державним службовцям секретаріату Вищої ради правосуддя; 7) розпорядження бюджетними асигнуваннями на утримання і забезпечення діяльності Вищої ради правосуддя; 8) представництво Вищої ради правосуддя у відносинах з іншими органами та установами у системі правосуддя, органами державної влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, органами влади іноземних держав та міжнародними організаціями.
Голова Вищої ради правосуддя здійснює також інші повноваження, визначені законом.
Суд зазначає, що: звернення не пізніше наступного робочого дня з повідомленням до Національне агентство з питань запобігання корупції про наявний конфлікт інтересів; не залучив до прийняття рішення та відповідних дій інших працівників Вищої ради правосуддя; не вжиття відповідних заходів, щодо врегулювання реального та потенційного конфлікту інтересів, а є процедурними діями, а тому дії щодо вчинення (розгляду) процедурних питань не можуть бути оскаржені самі по собі до суду.
В даному випадку позивач може захистити свої права шляхом оскарження рішення з урахуванням та з підстав процедурних питань.
Процедурні питання не можуть бути предметом перевірки в суді, натомість оскаржено може бути лише рішення за наслідками розгляду скарги чи заяви про звільнення.
Відтак суд дійшов висновку, що в межах цього спору відсутній об`єкт судового захисту.
Обраний позивачем спосіб захисту жодним чином не відновить права позивача, про порушення яких він стверджує (порушення права на належну правову процедуру і доступ до професії).
Таким чином, оскаржувані дії та бездіяльність Голови Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 не зумовлюють самостійних правових наслідків, а відтак не можуть бути самостійним предметом судового розгляду.
Аналіз наведених вище приписів законодавства України дає змогу дійти висновку, що даний спір з Головою Вищої ради правосуддя Усиком Г.І. з приводу оскарження його бездіяльності щодо неналежного виконання ним своїх посадових обов`язків, не належить до юрисдикції судів України (у тому числі його не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства).
Водночас до предметної юрисдикції адміністративного суду належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя відповідно до ч. 4 ст. 22 КАС України.
Аналогічний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2023 у справі № 990/124/22.
ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21.12.2010 у справі «Перетятка та Шереметьєв проти України»).
У пункті 53 рішення від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України» ЄСПЛ зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. пункт 57 рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), Series A, № 93).
У пунктах 19-20 постанови ВС від 11.04.2024 по справі № 990/106/23 Велика Палата звернула увагу, що: поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» треба тлумачити в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду, а також спорів, стосовно яких законом установлені імперативні вимоги щодо суб`єктного складу, у зв`язку із чим Велика Палата не зазначає, до юрисдикції якого суду належить вирішення заявлених у цій справі позовних вимог. У цій справі такої потреби немає, оскільки мотивами для закриття провадження у справі стали не стільки порушення правил предметної підсудності, скільки передчасне звернення суб`єкта адміністративного права до адміністративного суду, якому за процесуальним законом підсудний цей спір.
Суд вважає вищевказаний висновок ВП ВС застосовним до спірних правовідносин.
Суд звертає увагу, що позивач має право захистити свої права шляхом оскарження відповідного рішення визначеного Законом України «Про Вищу раду правосуддя» із указанням порушених прав з підстав на думку позивача порушених процедурних питань.
У силу положень пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Керуючись статтями 170, 248 КАС України, суддя,
У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій, бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- відмовити.
Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї документами надіслати позивачу.
Попередити позивача, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28.08.2024.

Суддя О.О. Хурса