Справа № 160/11519/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.
03.05.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій позивач просить:
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що йому протиправно відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім цього позивач зауважив, що позивачу протиправно відмовлено в зарахуванні до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 01.11.1995, з 02.11.1995 по 30.06.2000, з 01.11.2000 по 31.10.2001, з 16.04.2002 по 23.05.2003, з 01.12.2004 по 25.08.2014, у зв`язку з тим, що позивач працював в Російській Федерації, з якої розірвано дипломатичні відносини. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
07.05.2024 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
30.05.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача-1 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідачем-1 зазначено, що позивачу з 01.01.1992 по 01.11.1995, з 02.11.1995 по 30.06.2000, з 01.11.2000 по 31.10.2001, з 16.04.2002 по 23.05.2003, з 01.12.2004 по 25.08.2014, у зв`язку з тим, що позивач працював в Російській Федерації, з якої розірвано дипломатичні відносини На підставі зазначеного відповідач-1 просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Відповідач - 2 своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
25.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В даному рішенні зазначено, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 01.01.1992 у зв`язку із припиненням з 01.01.2023 Росією участі в Угоді про гарантії прав держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1,2,3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) - Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Як встановлено судом в трудовій книжці позивача містяться наступні записи (далі мовою оригіналу):
- 01.09.1989 назначен инженером НИЦ;
- 01.03.1992 переведен инженером ІІ кат. В НИЦ;
- 01.10.1993 переведен инженером І кат. НИЦ;
- 01.11.1995 уволен по соб. желанию ст. 31 КЗОТ РФ;
- 02.11.1995 принят на должность главного бухгалтера в ТОО «Кэт Софтвэа ЛТД»;
- 26.05.1997 ТОО «Кэт Софтвэа ЛТД» переименовано в ТОО «Кэт Софтвэр ЛТД»;
- 26.07.1999 Товарищество с ограниченной ответственностью «Кэт Софтвэр ЛТД» реорганизовано в Общество с ограниченой ответственностью «Кэт Софтвер ЛТ»;
- 30.06.2000 уволен по собственному желанию (ст. 31 КЗОТ РФ);
- 01.11.2000 принят на должность главного бухгалтера ООО «Джиель-Альт»;
- 31.10.2001 уволен по собственному желанию (ст. 31 КЗОТ РФ);
- 16.04.2002 принят на должность Главного бухгалтера в Закрытое Акционерное Общество «ДТВ-МА»;
- 23.05.2003 уволен по собственному желанию (ст. 80 ТК РФ);
- 01.12.2004 принят на должность главного бухгалтера Общества с ограниченой ответственностью «ФИБР-фильм»;
- 03.12.2004 переведен на должность бухгалтера;
- 25.08.2014 Трудовой договор прекращен по инициативе работника, пункт 3 части 1 статьи 77 Трудового кодекса Российской Федерации.
Як встановлено судом, підставою для неврахування періоду роботи позивача з 01.01.1992 по 01.11.1995, з 02.11.1995 по 30.06.2000, з 01.11.2000 по 31.10.2001, з 16.04.2002 по 23.05.2003, з 01.12.2004 по 25.08.2014 слугував той факт, що позивач в даний період працював на території держави, з якою розірвано дипломатичні відносини, а саме: в Російській Федерації.
13.03.1992 набула чинність Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення (далі Угода).
Відповідно до статті 1, 4, 5, 6, 11, 13 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Держави - учасниці Співдружності проводять політику гармонізації законодавства про пенсійне забезпечення.
Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.
Призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.
Кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.
Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
29.11.2022 постановою Кабінету Міністрів України №1328 постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.
Постанова Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 набрала чинності 02.12.2022.

Суд зазначає, що позивач працював в Російській Федерації з 01.01.1992 по 01.11.1995, з 02.11.1995 по 30.06.2000, з 01.11.2000 по 31.10.2001, з 16.04.2002 по 23.05.2003, з 01.12.2004 по 25.08.2014 тобто до виходу України з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Таким чином, відповідач-2 протиправно не врахував означений період до страхового стажу позивача із посиланням на той факт, що позивач працював в державі, з якою розірвано дипломатичні відносини.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не приймало оскаржене рішення та не вчиняло відносно позивача будь-яких дій, позовні вимоги звернуті до Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволенню не підлягають.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню судом.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 605,60 грн., підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243 - 246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; ідентифікаційний код юридичної особи 21910427), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Майдан Свободи, буд. 5; ідентифікаційний код юридичної особи 14099344), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії №23 від 01.04.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії на загальних підставах весь період роботи позивача згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 05.10.1988, а саме: з 01.01.1992 по 01.11.1995, з 02.11.1995 по 30.06.2000, з 01.11.2000 по 31.10.2001, з 16.04.2002 по 23.05.2003, з 01.12.2004 по 25.08.2014.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області розглянути повторно заяву про призначення пенсії подану ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 25.03.2024, з урахуванням висновків суду, наведених в даному рішенні.

У задоволенні решти вимог позовних відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Майдан Свободи, буд. 5; ідентифікаційний код юридичної особи 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 08.07.2024.

Суддя О.В. Царікова