Справа № 387/843/24
Суддя: Солоненко Т. В.
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 387/843/24
Номер провадження по справі 2-а/387/14/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року смт Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області у складі:

голо Добровеличківський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судду Солоненко Т. В. ,

за участі секретаря Косюг І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Добровеличківка матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала на те, що 13.06.2024 поліцейським офіцером громади СП Новоукраїнскього районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, ОСОБА_2 , було оформлено відносно позивачки постанову серії БАД №901149 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в якій вказано, що позивачка 13.06.2024 о 12 год. 56 хв. в місті Помічна вул. Перемоги (точної адреси не вказано) керувала електромопедом Fada Jio без застебнутого мотошолому, при виїзді з грунтової догори не увімкнула світловий показник повороту та під час перевірки документів не пред`явила посвідчення водія категорії «А1», чим порушила п.п. 2.1.а, 9.2.б, 30.1 ПДР України. Вказаною постановою позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП, із застосуванням санкції за ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Позивачка вважає зазначену постанову необґрунтованою, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню. Так, позивачка зауважує на тому, що ані Правилами дорожнього руху, ані Законом України «Про дорожній рух» не визначено обов`язку водія електричного (не механічного) транспортного засобу з електродвигуном до 3000 Вт. користуватися мотошоломом під час руху. Оскільки транспортний засіб «Fada Jio» є електроскутером із електродвигуном потужністю 1000 Вт, позивачка вважає, що обов`язку перебувати під час руху в застебнутому мотошоломі у неї не було. Наголошує на тому, що її транспортний засіб (ТЗ) не потребує посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії А1 (п.11.7 ПДР) та реєстраційних документів на транспортні засоби з електродвигуном потужністю до 3 кВт. Таким чином, електромопед до 3 кВт не є механічним транспортним засобом та обов`язкове отримання посвідчення водія та реєстраційних документів не передбачено чинним законодавством. Отже, мопеди (електровелосипеди) з електродвигуном потужністю до 3 кВт відносяться до транспортних засобів, проте не є механічними транспортними засобами, що не зобов`язує власника, як зазначено в п.2.1. "а " та "б" Правил дорожнього руху України, мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії А1 та реєстраційні документи. Із тексту постанови не можливо зрозуміти якими доказами та технічними засобами, що працюють в автоматичному режимі, зафіксовано вчинення нею правопорушень передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Вважає, що її вина у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП не доведена доказами та даними технічних пристроїв, що працюють в автоматичному режимі. За таких обставин позивачка вважає, що вказана постанова поліцейського від 13.06.2024 про притягнення її до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню оскільки, позаяк вона не вчиняла вказані в постанові правопорушення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2024 вказану позовну заяву розподілено судді Солоненко Т.В..

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29.07.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Сторонам було направлено копію ухвали від 29.07.2024, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. При цьому, суд, в ухвалі про відкриття провадження у справі, зобов`язав відповідача у строк до 12.08.2024 надати належним чином завірену копію матеріалів про адміністративне правопорушення складених відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.126, ч.1 ст. 126, ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП.

Проте, наведені вимоги суду, станом на 12.08.2024, відповідачем не виконано. Пояснень поважності причин невиконання суду не надано. З урахуванням наведеного, з метою повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, суд, ухвалою від 12.08.2024, повторно зобовязав відповідача надати визначені ухвалою суду від 29.07.2024 документи. Розгляд справи відклав на 28.08.2024.

13.08.2024 через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач наводить заперечення проти позову та просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що ОСОБА_2 , здійснюючи розгляд справи стосовно ОСОБА_1 , діяв у межах своїх повноважень, керуючись нормами чинного законодавства, а оскаржувана постанова відповідає встановленій формі.

При цьому суд констатує невиконання відповідачем вимог суду, наведених в ухвалах від 29.07.2024 та 12.08.2024 в частині надання належним чином завіреної копії матеріалів про адміністративне правопорушення складених відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.126, ч.1 ст. 126, ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП.

З урахуванням вимог ст.ст.257-263 КАС України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Враховуючи положення ст.9 КАС України якими в адміністративному судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав.

Суд зважає на положення ч. 2 ст. 77 КАС України, за зякими в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 1 ст. 7 КАС України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 3статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності викладені у статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (частина 1 статті 9 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 9 та статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У відповідності до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Зі змісту постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху БАД №901149 від 13 червня 2024 року, складеної поліцейським офіцером громади СП Новоукраїнскього районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, ОСОБА_2 , слідує, що 13.06.2024 о 12 год. 56 хв., водій ОСОБА_1 в місті Помічна вул. Перемоги (точної адреси не вказано), керувала транспортним засобом, а саме електромопедом Fada Jio, без застебнутого мотошолому, при виїзді з грунтової догори не увімкнула світловий показник повороту та під час перевірки документів не предявила посвідчення водія категорії «А1», чим порушила п.п. 2.1.а, 9.2.б, 30.1 ПДР України, тим самим вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП Правопорушення фіксованого не в автоматичному режимі. Зазначено постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно із п. 2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Пунктом 9.2. «б» ПДР визначено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом. В силу п. 30.1 ПДР власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Відповідальність: за ч. 5 ст. 121 КУпАП настає за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами; за ч. 2 ст. 122 КУпАП настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди; за ч. 1 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством; за ч. 2 ст 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Положеннями статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення регламентовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення визначені статтею 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за приписами якої воно накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколомпро вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Постанова про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі №338/1/17.

Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами (Постанова Верховного Суду у справі № 686/11314/17).

Згідно із ч. 2ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 23.10.2018 по справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 по справі № 524/5536/17, від 23.10.2019 по справі № 357/10134/17 та інших.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що при винесені постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, працівником поліції не в повній мірі дотримано вимог статей 245, 251 та 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині повноти й всебічності з`ясування обставин адміністративної справи.

В даному випадку судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення позивачкою адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.ч. 1, 2 ст. 126, ч. 1 ст. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд не бере до уваги заперечення відповідача проти позову, оскільки вони спростовуються дослідженими судом доказами і знайшли підтвердження в ході судового розгляду.

Враховуючи викладене, а також встановлені судом обставини, суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність скасування оскаржуваної постанови з закриттям провадження у справі.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд відповідно до пункту 5 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат.

Відповідно до приписів частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь позивачки судові витрати в розмірі 605,60 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 5, 9, 72, 73, 77, 139, 241, 242, 244, 246, 255, 268-272, 286, 297 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення серії БАД №901149 від 13.09.2024, винесену поліцейським офіцером громади СП Новоукраїнського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п.п. 2.1.а, 9.2.б, 30.1 ПДР України, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу 3 400 грн, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривні 60 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області (вул. Віктора Чміленка, 41, м. Кропивницький, 25006; ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 02.09.2024

Суддя Таїсія СОЛОНЕНКО