Справа № 679/39/24
Суддя: Грибанова Л. О.
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/8/2024
Справа № 679/39/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року місто Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Грибанової Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Бражук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Нетішинського міського суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Волков С.В., до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

05 січня 2024 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого дії представник адвокат Волков С.В., звернувся до Нетішинського міського суду з адміністративним позовом до ГУНП в Хмельницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві ОСОБА_1 , в інтересах якого дії представник адвокат Волков С.В., зазначено (а.с.1-3):

27 грудня 2023 року інспектором ВП №1 (місто Славута) Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Придачуком А.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1170304 від 27 грудня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення; передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП, з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень,

зі змісту постанови серії ЕНА №1170304 від 27 грудня 2023 року вбачається, що 27 грудня 2023 року, о 12 годині 19 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом на автодорозі Н-25, здійснив обгін, ближче ніж за 100 м перед пішохідним переходом, поза населеним пунктом, порушивши вимоги п.14.6.в) ПДР України, відповідальність за які передбачена ст.122 ч.2 КУпАП,

що не відповідає дійсності, оскільки, 27 грудня 2023 року ОСОБА_1 , рухаючись на автомобілі автодорогою Н-25 з міста Нетішин в напрямку міста Славута, здійснив маневр обгону вантажного автомобіля, що рухався у попутному напрямку попереду, виконуючи вимоги п.14.2 ПДР України, при цьому, дорожні знаки та дорожня розмітка дозволяли виконати обгін, не створюючи перешкод іншим учасникам дорожнього руху, після повернення на свою смугу, помітивши у дзеркалі заднього виду проблискові маячки синього та червоного кольору, виконав вимогу поліцейських, зупинившись на узбіччі,

під час спілкування поліцейський ПП продемонстрував відеозапис, з якого не вбачається порушення правил обгону, крім того, на відео дорожня розмітка дозволяли виконати обгін на вказаній ділянці дороги, і твердження, що до пішохідного переходу було менше, ніж 100 м, є лише припущенням,

в свою чергу поліцейський ПП фактично не здійснював у встановленому КУпАП розгляду справи про адміністративне правопорушення, а відразу перейшов до стадії складення оскаржуваної постанови, порушивши право ОСОБА_1 на надання доказів, заявлення клопотань, на правову допомогу, тощо,

що вказує, що постанова винесена з грубим порушенням порядку та прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачених ст.268 КУпАП, а тому, підлягає скасуванню, крім того, відсутність належних доказів свідчить про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 порушення вимог ПДР України, що, у свою чергу, свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП,

у зв`язку з чим, постанова серії ЕНА №1170304 від 27 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

05 січня 2024 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого дії представник адвокат Волков С.В., до ГУНП в Хмельницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ухвали Нетішинського міського суду від 05 січня 2024 року(а.с.14), відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, з призначенням судового засідання.

Сторони про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлені належним чином.

У строк, встановлений судом в ухвалі Нетішинського міського суду від 05 січня 2024 року, представник відповідача ГУНП в Хмельницькій області Файчук А.С. надав суду відзив на позов (а.с.18-19), в якому зазначив:

відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕНА №1170304 від 27 грудня 2023 року, винесеної інспектором ВП №1 (місто Славута) Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Придачуком А.А., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення; передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП, з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень,

зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 27 грудня 2023 року, приблизно о 12 годині 19 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Dacia Sanderо», держаний номерний знак « НОМЕР_1 », на автодорозі Н-25, поза межами населеного пункту, здійснив обгін ближче за 100 м до пішохідного переходу, порушивши п.14.6. в) ПДР України, та, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ст.122 ч.2 КУпАП, що підтверджується відеозаписами події правопорушення,

так, із відеозапису вбачається факт вчинення адміністративного правопорушення з боку позивача ОСОБА_1 , а саме, обгін транспортного засобу, ближче, ніж 100 м, здійснений поза межами населеного пункту, а також, зафіксовано розгляд справи за фактом вчиненого правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП: роз`яснення поліцейським причини зупинки ТЗ, порушення ПДР України, ознайомлення порушника з доказом (відеозаписом) та процесуальними правами, а також, винесенням постанови та врученням копії,

згідно з п.14.6 ПДР України, затверджених Постановою КМ України №1306 від 10 жовтня 2001 року, зазначено, що обгін заборонено: а) на перехресті, б) на залізничних переїздах і ближче, ніж за 100 м, перед ними, в) ближче, ніж за 50 м, перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м поза населеним пунктом, г) у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості, ґ) транспортного засобу, який здійснює обгін або об`їзд, д) у тунелях, е) на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, є) колони транспортних засобів, позаду якої рухається транспортний засіб з увімкненим проблисковим маячком (крім оранжевого),

відповідно до п.1.10 ПДР України, обгін випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху, і норми ПДР України забороняють обгін транспортними засобами, ближче, ніж 100 м, поза населеним пунктом,

відповідно до ст.122 ч.2 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само, порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

отже, підставою для розгляду справи та притягнення до адміністративної відповідальності є скоєння правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП, про що зазначено в постанові, винесеній суб`єктом владних повноважень інспектором ВП №1 (місто Славута) Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Придачуком А.А., у відповідності до п.10 розділу ПІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, а також, з дотриманням вимог КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», за вимогами яких поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю,

у зв`язку з чим, вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУНП в Хмельницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, серії ЕНА №1170304 від 27 грудня 2023 року.

У відповідності до положень ст.229 ч.4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або, якщо, відповідно до положень КАС України, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи (у тому числі, при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У судовому засіданні встановлено:

27 грудня 2023 року інспектором ВП №1 (місто Славута) Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Придачуком А.А., стосовно позивача ОСОБА_1 , винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1170304 від 27 грудня 2023 року, відповідно до змісту якої

27 грудня 2023 року, о 12 годині 19 хвилин 58 секунд, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Dacia Sanderо», держаний номерний знак « НОМЕР_1 », на автодорозі Н-25, здійснив обгін ближче, ніж за 100 м перед пішохідним переходом, поза населеним пунктом, порушивши вимоги п.14.6.в) ПДР України, і, відповідно, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.2 КУпАП, за скоєння якого був притягнутий до адміністративної відповідальності, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень,

із досліджених у судовому засіданні файлів, що містяться на диску з аудіо/відео-записом події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП, від 27 грудня 2023 року, стосовно ОСОБА_1 , наданого відповідачем ГУНП в Хмельницькій області в обґрунтування відзиву на позов, долученого до матеріалів адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Волков С.В., до ГУНП у Хмельницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, вбачається, що 27 грудня 2023 року, в денний час, водій ТЗ автомобіля марки «Dacia Sanderо», держаний номерний знак « НОМЕР_1 », позивач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом на автошляху Н-25, поза населеним пунктом, здійснив маневр обгону ТЗ вантажного автомобіля, що рухався попереду, у попутному напрямку, однак, відстань до пішохідного переходу, на якій було здійснено обгін, для встановлення порушення ПДР України, норми яких забороняють обгін, ближче, ніж 100 м, перед пішохідним переходом, поза населеним пунктом, на запису не встановлено.

За змістом ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно положень ст.19 Конституції України, що визначають правовий порядок в Україні, який ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.9 Конституції України, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, підлягає застосуванню в Україні, як частина національного законодавства, що повністю узгоджується з приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» №3477-IV від 23 лютого 2006 року, за якими суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У відповідності до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

ЄСПЛ у рішенні від 10 лютого 1995 року (справа «Allenet de Ribemont v. France») наголосив, що принцип презумпції невинуватості перш за все гарантія процесуального характеру по кримінальним справам, однак, сфера застосування зазначеного принципу значно ширша: він обов`язковий не тільки для кримінального судочинства, що вирішує питання обґрунтованості обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Тож, ніхто не може бути підданий заходу впливу, в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, що повністю резюмується з положеннями ст.62 Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, і ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Кожен, чиї права та свободи, визнані у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року «Право на ефективний засіб правового захисту»).

Таким чином, у відповідності до діючого законодавства, кожна особа має право в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст.2, ст.5 КАС України).

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, в межах позовних вимог, на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, і кожна особа, яка звернулась за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд (ст.9 КАС України).

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (ст.6 КАС України).

Крім того, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ст.242 ч.5 КАС України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, при цьому, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ст.77, ст.78 КАС України).

І доказами в адміністративному судочинстві є будь-які данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.72 КАС України).

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування, і, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ст.78 КАС України).

У відповідності до положень ст.77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який, повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані, як докази у справі, і, який, за змістом положень ст.79 ч.3, ст.79 ч.8 КАС України, повинен подати суду докази разом із поданням відзиву.

Водночас, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову (ст.159 ч.4 КАС України).

Так, згідно ст.8 ч.1 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.

До того ж поліція, відповідно до покладених завдань, здійснює, в тому числі, провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, а також, … регулює дорожній рух, здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів (ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» №3353 від 30 червня 1993 року встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМ України №1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями).

Поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи, опитування особи, зупинення транспортного засобу, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото/кінозйомки, відеозапису, засобів фото/кінозйомки, відеозапису (ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року).

І, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото/відеотехніку, а також, використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото/відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні (ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року).

І, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції НП України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року), що відповідає приписам ст.258 КУпАП, якими визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Так, відповідно до п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР України, а також, бути взаємно ввічливими, і, особи, які порушують ПДР України, несуть відповідальність, згідно із законодавством (п.1.9 ПДР України).

За приписами п.1.10 ПДР України, обгін це випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху згідно вимог п.14.6 ПДР України, обгін заборонено: а) на перехресті, б) на залізничних переїздах і ближче, ніж за 100 м, перед ними, в) ближче, ніж за 50 м, перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м поза населеним пунктом, г) у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості, ґ) транспортного засобу, який здійснює обгін або об`їзд, д) у тунелях, е) на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, є) колони транспортних засобів, позаду якої рухається транспортний засіб з увімкненим проблисковим маячком (крім оранжевого).

Відповідальність за порушення правил обгону передбачена ст.122 ч.2 КУпАП, відповідно до змісту якої порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само, порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 ч.1 КУпАП).

Тож, адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму дії або бездіяльності, проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, і саме наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності.

При цьому, склад адміністративного правопорушення (проступку) включає в себе ознаки, які об`єднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: об`єкт адміністративного проступку, об`єктивну сторону проступку, суб`єкт адміністративного проступку, суб`єктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, наявність яких обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння, і у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП діяння адміністративним правопорушенням (проступком) не являється.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото/кінозйомки, відеозапису чи засобів фото/кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також, іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У відповідності до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу, в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, і провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП), і, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна відповідати вимогам, визначеним ст.283 КУпАП, при цьому, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім зазначених у ст.283 ч.2 КУпАП даних, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак), технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

І завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також, виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Отже, як вбачається з матеріалів адміністративної справи будь-які ґрунтовні докази на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_1 правил дорожнього руху, та, відповідно, які б беззаперечно свідчили про вчинення з боку позивача ОСОБА_1 саме інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП, за визначених у винесеній 27 грудня 2023 року інспектором ВП №1 (місто Славута) Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Придачуком А.А. постанові про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1170304 від 27 грудня 2023 року, обставин, відсутні, і під час судового розгляду відповідачем ГУНП в Хмельницькій області до суду не надано, оскільки, із досліджених у судовому засіданні файлів, що містяться на диску з аудіо/відео-записом події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП, від 27 грудня 2023 року, стосовно ОСОБА_1 , вбачається лише здійснення водієм ТЗ автомобіля марки «Dacia Sanderо», держаний номерний знак « НОМЕР_1 », позивачем ОСОБА_1 маневру обгону ТЗ вантажного автомобіля, що рухався попереду, у попутному напрямку, однак, відстань до пішохідного переходу, на якій було здійснено обгін, для встановлення порушення ПДР України, норми яких забороняють обгін, ближче, ніж 100 м, перед пішохідним переходом, поза населеним пунктом, на запису не встановлено, будь-яких інших доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП, з боку позивача ОСОБА_1 , в тому числі, і розкадровки відеозапису, що міститься на диску, до суду не скеровано.

Отже, саме по собі описання адміністративного правопорушення у оскаржуваній постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки, така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення, тож, відповідно, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції та візуальне встановлення відстані, на якій здійснено маневр обгону, може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку та підтверджено беззаперечними доказами, так як притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до практики ЄСПЛ, вина особи повинна бути обґрунтована доказами, і така доведеність провини може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто, таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки, наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року (справа «Ireland v. the United Kingdom»), критерій доведення якого «поза розумним сумнівом» застосовує ЄСПЛ що при оцінці доказів (рішення від 21 липня 2011 року (справа «Коробов проти України»).

Тож, підсумовуючи докази, надані сторонами, зокрема, зміст дослідженої в судовому засіданні відеофіксації адміністративного правопорушення з боку відповідача, яка є єдиним доказом вчинення адміністративного правопорушення з боку позивача ОСОБА_1 , суд приходить до переконання про протиправність притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, зокрема, вимог п.14.6.в) ПДР України, відповідальність за вчинення якого передбачена ст.122 ч.2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки, рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним та обґрунтованим і не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах, виходячи з загальноприйнятого принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, закріпленому, в тому числі, і у ст.62 Конституції України, відповідно до якого всі сумніви щодо доведеності вини особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на користь такої особи, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, звинувачення та докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, при цьому, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, суд, дослідивши надані в судове засідання матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, і, відповідно, оцінивши наявні у справі докази, що мають значення для правильного вирішення спірних правовідносин, і на які кожна сторона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, базуючись на засадах верховенства права, водночас, беручи до уваги відсутність будь-яких доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, а також, з урахуванням позиції учасників судового процесу, зокрема, відсутності з боку відповідача ГУНП в Хмельницькій належних, допустимих та достовірних доказів, в обґрунтування заперечень, викладених у відзиві на позов, які, у своїй сукупності, були б достатніми та надали суду можливість дійти висновку про наявність/відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, а також, в обґрунтування законності дій представника поліції щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1 , правомірність чого останній ставить під сумнів, і, що, на думку суду, свідчить, що відповідач ГУНП в Хмельницькій області, рахуючи пасивну поведінку останнього щодо реалізації наданих процесуальних прав, фактично погодився з вимогами позивача, з огляду на приписи ст.77 КАС України, за якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, і саме суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, і, відповідно, ухвалюючи судове рішення, яке повинно бути законним та обґрунтованим, приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ГУНП в Хмельницькій області, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Водночас, Європейський суд з прав людини в контексті усталеної практики ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зазначає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, і, хоча ст.6 п.1 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення, і питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року у справі «SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE», №4909/04, §58, рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «RuizTorija v. Spain», №303-А, §29).

І, прийшовши до переконання щодо необхідності визнання протиправним притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.122 ч.2 КУпАП, та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1170304 від 27 грудня 2023 року, стосовно позивача ОСОБА_1 , суд, враховуючи приписи ст.286 КАС України, вважає за необхідне справу про адміністративне правопорушення, стосовно позивача ОСОБА_1 , за ознаками ст.122 ч.2 КУпАП, закрити, на підставі ст.247 п.1) КУпАП (за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення), оскільки, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право: … 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, так як, згідно положень ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, що, на думку суду, є необхідним, в даному випадку, для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Крім того, суд вважає за необхідне, ухвалюючи остаточне рішення за справою, вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, з урахуванням положень КАС України та задоволенням позову, а саме, ст.ст.132,134,139,143 КАС України, відповідно до яких судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу, стягнувши за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, ГУНП в Хмельницькій області:

судовий збір, що становить 484 гривні 48 копійок на користь держави, оскільки, позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, на підставі ст.5 п.13) Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, відповідно до якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються … учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав (посвідчення серії НОМЕР_2 від 29 грудня 2021 року (а.с.12),

витрати на професійну правничу допомогу, що становлять суму у розмірі 2000 гривень, відповідно до договору про надання правничої допомоги від 02 січня 2024 року, акту приймання-передачі правничої допомоги від 27 лютого 2024 року (за договором про надання правничої допомоги від 02 січня 2024 року (а.с.8-9), що, з урахуванням наданого адвокатом детального опису робіт під час надання правничої допомоги, та, беручи до уваги, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, на думку суду, є співмірним із складністю справи, витраченим часом та обсягом наданих послуг,

оскільки, за результатами розгляду та вирішення справи, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що був відповідачем у справі, або, якщо відповідачем у справі була його посадова чи службова особа, що в повній мірі забезпечує реалізацію принципу рівності сторін, і, відповідно до задоволення позову, є обов`язком сторони, не на користь якої ухвалено таке судове рішення, відшкодувати (компенсувати) іншій стороні понесені витрати за загальним правилом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 79, 241-250, 255, 286, 293-295 КАС України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Волков С.В., до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1170304 від 27 грудня 2023 року, стосовно ОСОБА_1 , про накладення адміністративного стягнення, у виді штрафу, в розмірі 510 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП, визнати протиправною та скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення, стосовно позивача ОСОБА_1 , за ознаками ст.122 ч.2 КУпАП, закрити, на підставі ст.247 п.1) КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області судові витрати:

судовий збір, що становить суму у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок, на користь держави,

витрати, пов`язані з розглядом справи, у сумі 2000 (дві тисячі) гривень, сплачені на професійну правничу допомогу, на користь позивача ОСОБА_1 .

Згідно ст.286 ч.4 КАС України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду в десятиденний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Острозьким РС УДМС України в Рівненській області 18 квітня 2013 року, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Волков Сергій Вікторович, адреса для листування: а/с 206 місто Нетішин.

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, місце знаходження: 29000, місто Хмельницький, вулиця Зарічанська, 7.

Повний текст рішення складено: 28 лютого 2024 року.

Суддя: