Справа № 280/6725/24
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року Справа № 280/6725/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

19 липня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (далі відповідач), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі третя особа), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 10.05.2024 №41 про відмову у призначенні грошової допомоги позивачу в перерахунку пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу визначену п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.

Ухвалою суду від 23.07.2024 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй протиправно відмовлено у призначенні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсії. Позивач зазначає, що вона має достатньо спеціального стажу для отримання зазначеної грошової допомоги. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просила задовольнити позовні вимоги.

Третя особа у наданих поясненнях проти задоволення позовних вимог заперечила. В обґрунтування заперечень зазначено, що відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання грошової допомоги мають особи, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Представник третьої особи зазначає, що позивач не має 30 років спеціального стажу, у зв`язку з чим відсутні підстави для призначення одноразової грошової допомоги. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області і отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач звернулася до органу ПФУ з заявою про призначення їй грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій.

Рішенням ГУ ПФУ в м.Києві від 10.05.2024 позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій з посиланням на те, що її страховий стаж становить 29 років 8 місяців 23 дня, що не дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (мінімально необхідний стаж 30 років).

Також, ГУ ПФУ в Запорізькій області позивачу були надані додаткові роз`яснення, в яких зазначено, що за результатами розгляду наданих документів період роботи фельдшером-лаборантом в «Медсанчастині «Запоріжсталь» та «Дніпроспецсталь» з 01.09.1982 по 24.07.1990 для зарахування до стажу, що дає право на призначення допомоги, підстав не має, оскільки в довідці відсутні дані про перебування у відпустці без збереження заробітної плати та у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Також, зазначено, що у зв`язку із відсутністю необхідного 30-річного стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону №1788, підстави для призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відсутні.

Позивач, не погодившись з відмовою у виплаті грошової допомоги, звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

За приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 (далі Порядок).

Пунктом 5 Порядку встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до пункту 7 Порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Так, під час розгляду справи судом встановлено, що підставою для відмови позивачу у призначенні грошової допомоги послугувало те, що на думку органу ПФУ спеціальний стаж позивача, який враховується під час вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років, становить менше 30 років.

При цьому, до такого спеціального стажу не враховано період роботи фельдшером-лаборантом в «Медсанчастині «Запоріжсталь» та «Дніпроспецсталь» з 01.09.1982 по 24.07.1990, оскільки в довідці відсутні дані про перебування у відпустці без збереження заробітної плати та у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, підставою для надання уточнюючої довідки є встановлення у трудовій книжці неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача місить запис про її роботу на посаді фельдшера-лаборанта в «Медсанчастині «Запоріжсталь» та «Дніпроспецсталь» з 01.09.1982 по 24.07.1990, і неправильні чи неточні записи за цей період відсутні.

Суд зазначає, що дійсно у довідці КНП «Міська лікарня №4» від 20.03.2024 №23 не зазначено про те чи перебувала позивач у період її роботи на посаді фельдшера-лаборанта в «Медсанчастині «Запоріжсталь» та «Дніпроспецсталь» з 01.09.1982 по 24.07.1990 у відпустці без збереження заробітної плати та у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років.

Проте, суд зазначає, що у зазначеній довідці міститься інформація про нарахування позивачу заробітної плати у період з вересня 1982 по січень 1986 та з вересня 1987 по листопад 1988, що свідчить про те, що позивач працювала за займаною посадою, оскільки у цей період їй нараховувалась та виплачувалась заробітна плата.

Також, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до довідки КНП «Міська лікарня №4» від 25.04.2024 №01-16/302, дані про відпустку без збереження заробітної плати та про перебування (не перебування) ОСОБА_1 у відпустці без збереження заробітної плати та для догляду за дитиною віком до 3 років та 6 років на зберігання в архів лікарні не надходили.

За значені обставини свідчать про те, що позивач вжила всіх можливих заходів для отримання документів на підтвердження того, що вона працювала на посаді фельдшера-лаборанта в «Медсанчастині «Запоріжсталь» та «Дніпроспецсталь» з 01.09.1982 по 24.07.1990, а інші документи не можуть бути надані з незалежних від неї обставин.

За таких обставин, на переконання суду, відповідачем під час вирішення питання про виплату позивачу одноразової грошової допомоги мав бути врахований період з 01.09.1982 по 24.07.1990 протягом якого є документальне підтвердження отримання позивачем заробітної плати, що свідчить про виконання позивачем обов`язків за посадою протягом такого періоду.

В свою чергу, суд зазначає, що оскільки органами ПФУ визнано наявність у позивача спеціального стажу, який враховується при призначенні пенсії за вислугу років, у розмірі 29 років 8 місяців 23 дня, то надані позивачем документи підтверджують факт роботи понад 4 місяці на посаді фельдшера-лаборанта в «Медсанчастині «Запоріжсталь» та «Дніпроспецсталь» з період 01.09.1982 по 24.07.1990, що свідчить про наявність у позивача стажу понад 30 років та відповідно наявність права на отримання одноразової грошової допомоги.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивачу було протиправно відмовлено у призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (04053, м. Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, 16, ), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 10.05.2024 №41 про відмову у призначенні грошової допомоги ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 передбачену пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова