Справа № 523/9681/24
Суддя: Чорнуха Ю. В.
Дата ухвалення: 2024-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/9681/24
Провадження № 2-а/522/177/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чорнухи Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання - Байчури А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: інспектор патрульної поліції Оргєєва Катерина Владиславівна про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2024 року на адресу суду надійшли матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: інспектор патрульної поліції Оргєєва Катерина Владиславівна про скасування постанови, в якій позивач просив скасувати постанову серії ЕНА 2304300 від 03.06.2024 року.

Матеріали справи надійшли за підсудністю на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 17.06.2024.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Чорнуху Ю.В.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 03 червня 2024, відносно позивача було винесено постанову серії ЕНА 2304300, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУПАП. Позивач вважає, що оскаржувана постанова, винесена із суттєвим порушенням норм процесуального права, є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивач був позбавлений права на належний правовий захист, зокрема не надано можливості реалізувати право на отримання правової допомоги. Крім того, позивач зазначає, що йому не було вручено копію постанови про адміністративне правопорушення. Вважає, що наявні підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 23.07.2024 відкрито провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: інспектор патрульної поліції Оргеєва Катерина Владиславівна про скасування постанови, а також витребувано від Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції належним чином засвідчену копію постанови серії ЕНА № 2304300 від 03.06.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та належним чином засвідчені копії матеріалів, які стали підставою для її винесення, а також відеозаписи портативних відеореєстраторів.

Справу призначено до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін на 01 серпня 2024 року.

30.07.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Рудика В.П., у якому відповідач просить залишити рішення суб?єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанови серії ЕНА № 2304300 від 03.06.2024 року - без задоволення з огляду на необгрунтованість вимог позивача та їх невідповідність нормам діючого законодавства.

У відзиві зазначено, що постанова серії ЕНА № 2304300 від 03.06.2024 року відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та нормам чинного законодавства. Гр. ОСОБА_1 було повідомлено причину зупинки - перевищення встановленого обмеження швидкості руху транспортного засобу, а також роз`яснено право та строки оскарження постанови, строк на сплату штрафу та наслідки невиконання постанови. Від отримання копії постанови позивач відмовився, що підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратора інспектора. Також у відзиві представник відповідача зазначив, що санкція ч. 1 ст. 122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту, таким чином відсутність захисника при складанні постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував своє право на оскарження постанови. Законом не визнана обов`язова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, при цьому позивач міг скористатися правовою допомогою адвоката або іншого фахівця в галузі права, натомість від позивача жодної письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не надходило.

У судове засідання 01.08.2024 з`явився позивач ОСОБА_1 . Інші учасники справи до суду не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце судового засідання належним чином, про причини неявки не повідомили. Позивач не заперечував щодо розгляду справи за відсутності відповідача та просив надати час для ознайомлення з відзивом та заявою від відповідача. У судовому засіданні оголошена перерва до 08.08.2024.

У судове засідання 08.08.2024 з`явився позивач ОСОБА_1 , інші учасники справи до суду не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце судового засідання належним чином, про причини неявки не повідомили. Позивач заявив клопотання про витребування у повному обсязі відеозаписів портативних відеореєстраторів, які були закріплені на форменому одязі працівників поліції 03.06.2024, які склали постанову серії ЕНА № 2304300 від 03.06.2024, оскільки надані суду відеозаписи є неповними. У звязку із задоволенням клопотання позивача, у судовому засіданні оголошена перерва до 29.08.2024.

У судове засідання 29.08.2024 з`явився позивач ОСОБА_1 , інші учасники справи до суду не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце судового засідання належним чином, про причини неявки не повідомили. Оскільки учасники справи були повідомлені про розгляд справи, заяви та клопотання не заявляли, про наявність поважних причин неявки суд не повідомили, суд розпочав розгляд справи по суті за їх відсутності. У зв`язку з вимкненням електропостачання під час судового засідання, у судовому засіданні оголошена перерва до 30.08.2024.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи вбачається, що 03.06.2024 інспектор 1 взводу 8 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 склала відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої 03.06.2024 об 11 год. 21 хв. 49 с. за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 80, водій, керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 76 км/год в межах населеного пункту, де дозволена максимальна швидкість руху не більше 50 км/год., чим перевищив допустиму швидкість руху на 26 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TrueCam TC008402 ПВР 471357; 271358, чим порушив п. 12.4 Правил дорожного руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постановою від 03.06.2024 серії ЕНА № 2304300 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з доданих до відзиву на позовну заяву додатків адміністративне правопорушення було зафіксоване приладом TruCAM II LTI 20/20 № ТС008402. Вказаним приладом виміряна швидкість автомобіля з д.н.з. НОМЕР_1 , що становить 76 км/год, дата: 06.03.2024, час 11:21:32, місце: Чорноморського козацтва 80. На відеозаписі з портативних відеореєстраторів, які були закріплені на форменому одязі працівників поліції 03.06.2024, які складали постанову серії ЕНА № 2304300 від 03.06.2024, зафіксовано момент надання позивачу можилвості оглянути зафіксоване приладом TruCAM II LTI 20/20 № ТС008402 перевищення швидкості.

У судовому засідання позивач не заперечував факт перевищення швидкості більш ніж на 20 км/год. та порушення вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху. Зазначив, що підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АНА № 2304300 вважає порушення його права на отримання правової допомоги.

Отже, суду слід встановити чи було порушено право позивача на правову допомогу.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Конституційний Суд України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 (справа про право на правову допомогу) зазначив: важливу роль у забезпеченні реалізації, захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина в Україні як демократичній, правовій державі відведено праву особи на правову допомогу, закріпленому у статті 59 Конституції України. Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер. У контексті частини першої цієї статті „кожен має право на правову допомогу поняття „кожен охоплює всіх без винятку осіб громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають на території України. Здійснення права на правову допомогу засноване на дотриманні принципів рівності всіх перед законом та відсутності дискримінації за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (стаття 21, частини перша, друга статті 24 Основного Закону України).

Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість. Серед функцій такого права у суспільстві слід окремо виділити превентивну, яка не тільки сприяє правомірному здійсненню особою своїх прав і свобод, а й, насамперед, спрямована на попередження можливих порушень чи незаконних обмежень прав і свобод людини і громадянина з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб (рішення Конституційного Суду України у справі про право на правову допомогу) від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009).

Отже, право на правову допомогу є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і відіграє важливу роль у забезпеченні реалізації, захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина.

З відеозапису № 471357 від 03.06.2024, дослідженого у судовому засіданні, вбачається, що 03 червня 2024 року об 11 год. 21 хв. працівники поліції у зв`язку із перевищенням допустимої швидкості руху на 26 км/год. зупинили транспортний засіб МТ110-2, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . Одразу після зупинки працівник поліції повідомив водію причину зупинки та надав можливість переглянути відеозапис з фіксацією порушення на приладі TruCAM (11 год.22 хв). ОСОБА_2 повідомила, що буде складати постанову про накладення адміністративного стягнення.

Об 11 год. 23 хв. позивач повідомив працівнику поліції, що бажає скористатись правовою допомогою і сказав викликати йому адвоката. На що працівник поліції повідомила, що у такій категорії справ можливість виклику адвоката з безоплатної правової допомоги законодавством не передбачена, тому, якщо ОСОБА_1 бажає, він має право викликати самостійно адвоката (11 год. 24 хв.). Не зважаючи на неодноразово надані роз`яснення працівником поліції щодо права особи викликати адвоката самостійно (11 год. 27 хв, 11 год. 28 хв., 11 год. 31 хв., 11 год. 33 хв., ), позивач продовжував вимагати викликати йому адвоката, який надає безоплатну правову допомогу. Такі вимоги повторювались неодноразово.

З відеозапису вбачається, що з моменту зупинки транспортного засобу (11 год. 21 хв.) і до моменту складення постанови (11 год. 47 хв.) позивач так і не вжив заходів для того, щоб викликати адвоката або іншим чином скористатись правовою допомогою, а лише продовжував вимагати забезпечити його безоплатною правовою допомогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок та умови залучення адвокатів до надання безоплатної правничої допомоги встановлюються законом.

Правовідносини щодо порядку реалізації права на безоплатну правничу допомогу, суб`єктів, підстави та порядок надання безоплатної правничої допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правничої допомоги врегульовані Законом України «Про безоплатну правничу допомогу» (надалі по тексту Закон № 3460-VI).

Категорії фізичних осіб, які мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу згідно з цим Законом та іншими законами визначені статтею 14 Закону № 3460-VI.

Відповідно до ст. 18 Закону № 3460-VI звернення про надання одного з видів правничих послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону, подаються особами, які досягли повноліття, або їх представниками до центру з надання безоплатної правничої допомоги в письмовій формі за місцем фактичного проживання таких осіб незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування особи або за місцезнаходженням органу, що здійснює дізнання, досудове розслідування, суду, слідчого судді, що розглядають справу.

Згідно ст. 19 Закону № 3460-VI у разі звернення особи про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, яка належить до однієї з категорій фізичних осіб, визначених пунктами 1, 2, 9-29 частини першої статті 14 цього Закону, або її законного представника, патронатного вихователя/представника центр з надання безоплатної правничої допомоги протягом 10 робочих днів з дня надходження звернення та документів, що підтверджують належність такої особи до відповідної категорії, приймає рішення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги і надсилає такій особі або її законному представнику, патронатному вихователю/представнику копію зазначеного рішення.

Отже, загальний строк розгляду звернення особи про надання безоплатної вторинної правничої допомоги становить 10 робочих днів.

Стаття 19 Закону № 3460-VI містить також випадки негайного та невідкладного прийняти рішення про призначення адвоката та про надання безоплатної вторинної правничої допомоги.

Частиною 5 статті 19 Закону № 3460-VI визначено, що у разі звернення особи, до якої застосовано адміністративне затримання, про надання безоплатної вторинної правничої допомоги або надходження інформації про затриманих осіб від близьких родичів та членів їхніх сімей, перелік яких визначено Кримінальним процесуальним кодексом України, центр з надання безоплатної правничої допомоги зобов`язаний прийняти рішення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги з моменту затримання особи.

Загальні вимоги та механізм інформування центрів з надання безоплатної правничої допомоги про випадки затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, затримання на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання з метою приводу, застосування адміністративного затримання чи адміністративного арешту або обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (далі - затримання) відповідно органами (посадовими особами), уповноваженими здійснювати адміністративне затримання, органами досудового розслідування, слідчими, дізнавачами, прокурорами, службовими особами, відповідальними за перебування затриманих, іншими уповноваженими службовими особами (далі - суб`єкти подання інформації), а також особами, затриманими за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, затриманими на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання з метою приводу, особами, до яких застосовано адміністративне затримання, адміністративний арешт або обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, близькими родичами та членами їх сімей, перелік яких визначено Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - заявники), Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, його представниками чи регіональними представництвами (далі - уповноважений з прав людини) визначені Порядком інформування центрів з надання безоплатної правничої допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 № 1363 (надалі по тексту Порядок № 1363).

Ні закон № 3460-VI, ні Порядок № 1363 не встановлюють обов`язку особи, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, здійснювати інформування центрів з надання безоплатної правничої допомоги про випадки розгляду таких справ, а також не передбачають, що звернення осіб про надання правової допомоги у такій категорії справ має бути розглянуте центром з надання безоплатної правничої допомоги негайно чи невідкладно.

За таких обставин, розгляд справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, не є підставою для виникнення у відповідної посадової особи обов`язку інформувати центр з надання безоплатної правничої допомоги про розгляд такої справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 3460-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати (Рішення Конституційного Суду України (справа про право на правову допомогу) від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009).

Отже, позивач, бажаючи скористатись правовою допомогою під час розгляду щодо нього справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, мав право самостійно залучити особу, яка надаватиме йому правову допомогу, а не вимагати від третьої особи негайного виклику адвоката центру з надання безоплатної правничої допомоги.

Суд критично ставиться до тверджень позивача про те, що він був затриманий і тому мав бути невідкладно забезпечений вторинною правничою допомогою, оскільки з досліджених у судовому засіданні відеозаписів вбачається, що третя особа неодноразово повідомляла ОСОБА_1 про те, що він не затриманий, оскільки підстави для вжиття таких заходів відсутні (11 год. 26 хв., 11 год. 27 хв., 11 год. 28 хв., 11 год. 31 хв., 11 год. 32 хв., 11 год. 41 хв). ОСОБА_1 не був обмежений у свободі пересування та зафіксовані на наявних у справі відеозаписах події не дають підстав вважати, що позивач був фактично затриманий. Отже, у виниклій ситуації у працівника поліції не існувало підстав для інформування центру з надання безоплатної правничої допомоги про затримання позивача.

Таким чином, твердження позивача про порушення його права скористатись правовою допомогу під час складення третьою особою оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, спростовуються наявними у справі доказами. А вимога позивача до третьої особи викликати йому адвоката для невідкладного надання безоплатної правової допомоги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, не ґрунтується на законі.

За таких обставин, позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72-77, 229, 241-246, 255, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: інспектор патрульної поліції Оргєєва Катерина Владиславівна про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2304300 від 03.06.2024 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 02.09.2024 року.

Суддя Юлія ЧОРНУХА