Справа № 240/2080/24
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
02 вересня 2024 року м. Житомир справа № 240/2080/24
категорія 112010200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,
У січні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач-1, ГУ ПФУ в Житомирській області) про відмову в призначенні пенсії по інвалідності та зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди проходження військової служби з 10 березня 2015 року по 13 липня 2017 року та з 14 квітня по 27 травня 2022 року, а також період роботи з 15 червня 2002 року по 01 жовтня 2004 року та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 01 серпня 2023 року.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що ГУ ПФУ в Житомирській області безпідставно не врахувала періоди проходження військової служби по мобілізації з огляду на надання разом із заявою про призначення пенсії відповідних довідок, що це підтверджують. Наголошує, що період роботи з 15 червня 2002 року по 01 жовтня 2004 року підтверджується відповідними записами у трудовій книжці. З огляду на наявність трудового стажу, необхідного для призначення пенсії по інвалідності, рішення органу пенсійного фонду про відмову в призначенні такої пенсії є протиправним.
Ухвалою суду від 31 січня 2024 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та визначено відповідачам строк для подання відзивів на позов.
27 березня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач-1 просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що на момент звернення за призначенням пенсії загальний страховий стаж позивача, обчислений згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, трудової книжки та інших додатково наданих документів становить 11 років 02 місяці 28 днів, що є меншим за необхідний для призначення пенсії по інвалідності, саме тому ним прийнято правомірне рішення про відмову у призначенні пенсії. Зауважує, що період проходження військової служби з 10 березня 2015 року по 30 червня 2016 року не зарахований до страхового стажу, оскільки відсутня довідка про проходження військової служби, нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески відповідно до зразка, встановленого додатком 2 до Постанови 3-1 від 04 лютого 2021 року та відсутня сплата страхових внесків. Періоди з 14 квітня по 13 липня 2017 року та з 01 січня по 01 жовтня 2004 року не зараховані до періоду страхового стажу, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу.
Також відповідачем заявлено клопотання про залучення до участі у справі як другого відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, оскільки із заявою про призначення пенсії позивач звернувся саме до зазначеного органу Пенсійного фонду.
Ухвалою суду від 27 березня 2024 року запропоновано позивачу залучити другого відповідача та зупинено провадження у справі до дати отримання судом інформації про прийняте позивачем рішення.
05 квітня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач наводить ті самі аргументи, що зазначені у позовній заяві.
25 квітня 2024 року до суду надійшло клопотання позивача про залучення другого відповідача та уточнена позовна заява, за результатами вивчення якого суд 29 квітня 2024 року постановив ухвалу про поновлення провадження у справі, залучення другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач-2, ГУ ПФУ в Черкаській області) та надання йому часу для подання відзиву на позов.
16 травня 2024 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач-2 просить у задоволенні позову відмовити. Наголошує, що ГУ ПФУ в Черкаській області не приймало рішення за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії, а тому прав позивача, з метою захисту яких поданий відповідний позов, не порушувало.
З метою повного та об`єктивного вирішення справи 13 червня 2024 року судом постановлено ухвалу про витребування у ГУ ПФУ в Черкаській області належним чином засвідчених копій матеріалів, які були подані позивачем разом із заявою про призначення пенсії та зупинення провадження у справі до дати отримання витребуваних судом документів.
На виконання вимог ухвали суду ГУ ПФУ в Черкаській області подало заяву, в якій указує, що позивач 01 серпня 2023 року звернувся до нього із заявою про призначення пенсії по інвалідності. За принципом екстериторіальності виконавцем визначено ГУ ПФУ в Житомирський області та за розглядом заяви позивача 08 серпня 2023 року прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком. Оскільки місце проживання позивача зареєстровано за адресою Вінницька область, Вінницький район, смт Стрижавка, що підтверджується матеріалами справи, заява та додані до неї документи були передані засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем реєстрації позивача, а саме до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не має змоги надати витребувані судом копії документів, тому що електронна пенсійна справа позивача перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Наведене обумовило постановлення 22 липня 2024 року ухвали про поновлення провадження у справі, витребування у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області належним чином засвідчені копії матеріалів, які були подані позивачем разом з заявою про призначення пенсії та зупинення провадження у справі до дати отримання витребуваних судом документів.
На виконання вимог зазначеної ухвали Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надало належним чином засвідчені копії витребуваних судом документів, що обумовило постановлення судом 02 вересня 2024 року ухвали про поновлення провадження у справі.
На підставі пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Уважаючи, що до страхового стажу відповідачем-1 протиправно не враховано періоди проходження військової служби з 10 березня 2015 року по 13 липня 2017 року та з 14 квітня по 27 травня 2022 року, а також період роботи з 15 червня 2002 року по 01 жовтня 2004 року, ОСОБА_1 звернувся з відповідним позовом до суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Призначення, виплата та перерахунок пенсій регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №1058-IV).
Відповідно до статті 1 Закону України №1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Статтею 8 цього Закону передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України №1058-IV, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 цієї правової норми також передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.
Умови призначення пенсії по інвалідності, визначені положеннями статті 30 Закону України №1058-ІV.
Згідно названої правової норми пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
Згідно приписів частини 1 статті 32 Закону України №1058-ІV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп від 52 років до досягнення особою 55 років включно 13 років.
Згідно долучених до матеріалів справи документів, на момент звернення ОСОБА_1 до органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії по інвалідності, йому виповнилося 53 року.
Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 13 липня 2023 року підтверджено встановлення позивачу ІІ групи інвалідності.
Як установлено судом із долучених до матеріалів справи документів, зокрема, довідки форми РС-право, позивачу до страхового стажу не зараховано період роботи з 15 червня 2002 року по 01 жовтня 2004 року згідно записів, зроблених у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 10 грудня 1986 року та період проходження військової служби з 10 березня 2015 року 30 червня 2016 року.
Надаючи правову оцінку таким діями органу Пенсійного фонду, суд зауважує на таке.
Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у статті 20 Закону України №1058-IV, відповідно до якої страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина 10 статті 20 Закону України №1058-IV).
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (частина 12 статті 20 Закону України №1058-IV).
Згідно зі статтею 106 Закону України №1058-IV, у редакції до 01 січня 2011 року, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати.
У подальшому така відповідальність передбачена приписами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI, який набрав чинності з 01 січня 2011 року.
Аналіз наведених положень дає підстав для висновку, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, розрахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
З огляду на викладене, суд уважає помилковим твердження ГУ ПФУ в Житомирській області про те, що виключно відсутність сплати страхових внесків згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, можу виступати підставою для не врахування періоду трудової діяльності до страхового стажу.
Відповідно до приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Оскільки нормативно-правове регулювання, наведене вище не зазначало змін на момент ухвалення цього рішення судом, зроблені Верховним Судом висновки є застосовними до спірних правовідносин.
Тим часом, як убачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 під записом №5 зазначено, що позивач 15 червня 2002 року прийняти на роботу в ГП «УМСС» арматурщиком-бетонщиком 4 розраду. При цьому під №6 у трудовій книжці зроблений запис про звільнення позивача з 10 жовтня 2004 року за власним бажанням, який засвідчений печаткою Державного підприємства. У зв`язку з неналежною якістю копії трудової книжки, наданої суду на виконання вимог ухвали, суд позбавлений можливості встановити ідентифікаційний код підприємства та перевірити його назву.
Надаючи правову оцінку твердженню відповідача-1 про необхідність надання позивачем довідки про проходження військової служби, нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески відповідно до зразка, встановленого додатком 2 до Постанови 3-1 від 04 лютого 2021 року, для підтвердження права на зарахування до страхового стажу періоду військової служби з 10 березня 2015 року по 30 червня 2016 року, суд зауважує на таке.
Як установлено судом на підтвердження періоду проходження військової служби позивач із заявою про призначення пенсії надав військовий квиток, який містить записи про проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 по мобілізації з березня 2015 року по квітень 2017 року. Жодних довідок на підтвердження періоду проходження служби позивач органу Пенсійного фонду не надавав.
Суд зауважує, що Згідно частини 1 статті 44 Закону України №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до частини 3 цієї правової норми органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України №1058-IV врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду У від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1).
Згідно положень пункту 4.3 цього Порядку рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Отже, саме на орган Пенсійного фонду України законодавець поклав обов`язок щодо вчинення дій по перевірці достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію.
Проте, ГУ ПФУ в Житомирській області не надано доказів на підтвердження вчинення таких дій.
Додатково суд зауважує, що оскаржуване рішення відповідача-1 містить інформацію про зарахування позивачу до страхового стажу всіх періодів трудової діяльності згідно поданих ним документів.
При цьому, як установлено судом, період трудової діяльності згідно трудової книжки з 15 червня 2002 року по 01 жовтня 2004 року, та період військової служби з 10 березня 2015 року по 30 червня 2016 року згідно військового квитка, копії яких були надані позивачем органу Пенсійного фонду, останній до страхового стажу не зарахував.
Отже, доводи, наведені ГУ ПФУ в Житомирській області, у відзиві на позов, не ґрунтуються на змісті оскаржуваного рішення, в якому не зазначено такі.
Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Черкаській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії по інвалідності, суд зауважує на таке.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Аналіз зазначених норм у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст рішення, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У справі, яка розглядається суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Житомирській області, рішенням якого ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності.
Тож, дії зобов`язального характеру щодо повторного розгляду такої заяви має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Житомирській області.
Таким чином, з метою забезпечення ефективного судового захисту порушених прав позивача, керуючись статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи вище наведені висновки суду в частині не врахування відповідачем-1 наведених вище положень нормативно-правових актів та передбачених, можливих, нормативно регламентованих заходів щодо перевірки інформації, зазначеної в поданих позивачем документах разом із заявою про призначення пенсії по інвалідності, суд уважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 серпня 2023 року про призначення пенсії по інвалідності, з урахуванням правової оцінки, викладеної в цьому рішенні.
Оцінюючи в сукупності обставини справи, враховуючи вище наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
За відсутності документально підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл суд не вирішує.
Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 серпня 2023 року про призначення пенсії по інвалідності, з урахуванням висновків суду та правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис