Справа № 612/517/24
Суддя: Лобановська С. М.
Дата ухвалення: 2024-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2024 року смт Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Лобановської С.М.,

за участю секретаря судового засідання Шевченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Близнюки Харківської області адміністративну справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Маркевича С.В., звернулася з уточненим адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якій просить скасувати постанову поліцейського 2 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Житомирській області ДПП рядового поліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 2442761, якою на неї накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень (а у разі несплати в 15-денний строк 680,00 гривень) у справі про адміністративне правопорушення у сферу забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно неї закрити.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що постановою серії ЕНА № 2442761 від 21.06.2024 поліцейським 2 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Житомирській області ДПП рядовим поліції ОСОБА_2 її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 гривень (а у разі несплати в 15-денний строк 680,00 гривень) за те, що, як стверджує відповідач, 21.06.2024 о 12 годині 31 хвилину на автодорозі М-07 163 км у населеному пункті м. Коростень, вона, керуючи транспортним засобом марки «LAND ROVER DEFENDER», д.н.з. НОМЕР_1 , рухалася зі швидкістю 83 км/год. при дозволеній 50 км/год., чим порушила п. 12.4. ПДР України. Швидкість вимірювалась приладом TruCam ТС № 000567. Зазначену постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що поліцейський під час фіксування швидкості руху її автомобіля, прилад TruCam тримав в руках, чим порушив положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», окрім того, фіксація була здійснена поліцейським не в зоні дії знаку 5.70 «Зміна схеми руху» (а.с.26).

Вказує, що результати фіксації з приладу TruCam не є належними доказами факту перевищення нею швидкості, оскільки такий прилад не був стаціонарно зафіксований, натомість ручне розміщення засобів фото- і відеотехніки для вимірювання і фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 зазначеного Закону. Відповідачем не було надано жодних об`єктивних даних, що замір швидкості, з якою вона рухалася, приладом TruCam, був здійснений в зоні дії дорожніх знаків: 5.45 «Населений пункт», 5.46 «Кінець населеного пункта», і це не було ним вказано в тексті самої постанови. Складання постанови без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення є неправомірним та незаконним. Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення нею адміністративного правопорушення.

Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 2442761 від 21.06.2024 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень; провадження в справі про притягнення її до адміністративної відповідальності закрити.

Ухвалою судді Близнюківського районного суду Харківської області від 17 липня 2024 року уточнена позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 286 КАС України.

На адресу відповідача судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений строк для подання відзиву, яка ним отримана.

Від представника відповідача за довіреністю Яремчук Л.М. 26 липня 2024 року надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання зазначила, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі. Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим. Позивачка перевищила допустиму швидкість в межах населеного пункту, який починається після дорожнього знаку 5.49, відтак ключовим для встановлення місця вчинення правопорушення є відповідні географічні координати. На фотознімку, зробленому приладом TruCam, відображено наступну інформацію: назву файлу, дату та час створення, серійний номер приладу, прізвище поліцейського, що здійснював заміри, номер жетона поліцейського, виміряна швидкість, відстань, на якій здійснено замір, встановлений ліміт швидкості на даній ділянці дороги та назва ділянки дороги, де здійснювався замір, а також географічні координати, які при перенесенні на карту місцевості доводять, що перевищення позивачкою швидкості мало місце саме в населеному пункті - м. Коростень. Також вважає недоцільним посилання позивачки на те, що прилад TruCam має застосовуватися працівниками поліції на підставі ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Дане твердження є хибним з тих підстав, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото-і відео техніку, а також використовувати інформацію, отриману і з автоматичної фото-і відео техніки, що знаходиться в чужому володінні. Разом з тим, оскаржуваною постановою накладено адміністративне стягнення на позивачку за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 є засобом вимірювальної техніки, а не пристроєм, що здійснює автоматичну фото- та відеозйомку. Застосування приладу TruCam LTI 20/20 є законним, оскільки визначене чинним Законом України «Про метрологію і метрологічну діяльність». Окрім того, як вбачається з листа ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 № 22-38/49, лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Відтак, в даному випадку порушення позивачем ПДР зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості TruCam в ручному режимі, а не в автоматичному, тому вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не розповсюджуються на спірні відносини.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на доводи зазначені у позовній заяві. Зокрема зазначив, що використання лазерного вимірювача TruCam з рук поліцейського є порушенням ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» і такий доказ не може вважатися належним та допустимим. Крім того, вказав, що відповідачем не доведено, що вимірювання швидкості руху проводилося в межах населеного пункту, оскільки при перенесенні координатів з фотознімку лазерного вимірювача TruCam на карту ГУГЛ, вказана точка знаходиться поза населеним пунктом м. Коростень. А також зауважив, що у відеозаписі міститься час проведення відеозйомки, а саме: 12 годин 42 хвилин, однак в постанові зазначено, що позивачка порушила ПДР о 12 годині 31 хвилина, тобто за 10 хвилин до того, як відбувалася відеозйомка. Посилаючись на вказане, вважає, що оскаржувана постанова є неправомірною та має бути скасована.

Представник відповідача Яремчук Л.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Зокрема зазначила, що посилання представника позивача на те, що використання лазерного вимірювача TruCam з рук поліцейського є порушенням ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», вважає такими, що не відповідають дійсності, оскільки відповідно до листа від 01.10.2019 № 22-38/49 лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім того, згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 11.12.2023 № 22-01/29818 лазерний вимірювач TruCam може використовуватися в ручному режимі. Щодо відсутності доказів того, що вимірювання швидкості поліцейським проводилося в межах населеного пункту, вказала, що відповідно до інформації, яку можна побачити з відеозйомки на нагрудну боді-камеру працівника поліції, а також фото геолокації з лазерного вимірювача TruCam, можна встановити, що рух транспортного засобу відбувався в межах населеного пункту. На рахунок розбіжності в часі, а саме у 10 хвилин, у оскаржуваній постанові та відеозаписі, зазначила, що вважає її опискою, якої припустився працівник поліції і яка не ставить під сумнів правомірність оскаржуваної постанови. Оскільки з відеозапису чітко видно автомобіль, його номер та те, що за кермом вказаного автомобіля перебувала саме позивачка. Враховуючи викладене, вважала, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд, вислухавши доводи сторін, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно зі статтею 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: в тому числі передбачені частиною першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122 КУпАП.

За приписами частини першої статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 вказаного Закону, учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з оскаржуваною постановою, 21.06.2024 о 12:31:46 на автодорозі М-07 163 км. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «LAND ROVER DEFENDER», д.н.з. НОМЕР_1 , в населеному пункті м. Коростень, рухалася зі швидкістю 83 км/год. при дозволеній 50 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCam ТС 000567, чим порушила п. 12.4. ПДР та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. За вказане адміністративне правопорушення на позивачку накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

Диспозиція ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Як зазначено в пункті 12.4. ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Частина 2 інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.

Частиною 3 визначено строки та порядок зберігання матеріалів фото- і кінозйомки, відеозапису та результатів їх аналізу встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Тобто вищезазначені положення надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту адміністративного правопорушення.

Суд звертає увагу, що позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом на швидкості 83 км/год. в межах населеного пункту при законодавчо допустимій швидкості у 50 км/год. Рухаючись із перевищенням дозволеної швидкості, вона порушила правила дорожнього руху, наражаючи інших учасників дорожнього руху на небезпеку. На думку суду, саме здійснення працівниками патрульної поліції належного контролю на дорогах міста запобігає настанню негативних наслідків неправомірної поведінки водіїв.

Доводи позивачки стосовно того, що фіксування швидкості здійснювалось поліцейським, який тримав вимірювальний прилад в руках, що на її думку, є порушенням ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», суд вважає неспроможними.

Так, приписами п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» встановлені види превентивних поліцейських заходів, до яких належить застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Стаття 40 Закону України «Про Національну поліцію» регулює порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, частиною першої якої в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

За змістом частини 2 статті 40 «Про Національну поліцію» інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці.

За технічними характеристиками лазерний вимірювач швидкості TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі (без участі оператора).

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Наведене також узгоджується з Методичними рекомендаціями щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки руху, відповідно до розпорядження від 08.10.2018 №11299/41/2/02-2018 Національної поліції України.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про помилковість доводів позивачки про порушення відповідачем порядку використання вимірювача швидкості, оскільки законодавство не містить імперативних приписів стосовно стаціонарного розміщення приладу TruCam та здійснення фіксації таким приладом тільки в автоматичному режимі. При цьому суд наголошує, що фіксування правопорушення проводилось не в автоматичному режимі.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Суд звертає увагу на те, що наявний у матеріалах справи фотознімок, який здійснений сертифікованим приладом TruCam (серійний номер ТС 000567) зафіксував, що автомобіль позивачки з номерним знаком НОМЕР_1 дійсно рухався зі швидкістю 83 км/год.

Також, з наявного відеозапису, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що позивачка, керуючи автомобілем, рухалася зі швидкістю 83 км/год та перевищила встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті. Відповідач, зупинивши транспортний засіб позивачки, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів, які попросив надати відповідно до п. 2.1 ПДР України та на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію». Водій виконала законну вимогу поліцейського та надала документи для перевірки. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення: порушення вимог п. 12.4. ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП України, поліцейський виніс оскаржувану постанову про накладення на позивачку адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. При цьому, як видно з долученого до матеріалів справи відеозапису на нагрудну боді-камеру працівника поліції, позивачка не мала жодних заперечень щодо вчинення нею адміністративного правопорушення та складання оскаржуваної постанови, навіть хотіла сплатити штраф одразу на місці зупинки та запитувала чи можна змінити відповідальну особу, оскільки повідомила, що планує поїздку за кордон.

За правилами визначеними статтею 252 КУпАП, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Слід звернути увагу, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У 3197-12.

При цьому, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29818, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 11 грудня 2023 року та чинного до 11 грудня 2024 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС 000567 є придатним до застосування.

Суд зауважує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Разом з тим, для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі: ±2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Між тим, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Зазначені докази є належними, допустимими, чіткими та достатніми, узгоджуються між собою та доповнюють один одного, що відповідає стандарту доказування «поза розумним сумнівом», про що зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», та можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», про що ЄСПЛ вказав у своєму рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України».

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про доведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачкою інкримінованого адміністративного правопорушення та, як наслідок, про правомірність притягнення позивачки до адміністративної відповідальності визначеної ч. 1 ст. 122 КУпАП.

При цьому судом відхиляється доводи позивачки про те, що відповідач здійснював контроль швидкості руху в межах дії дорожнього знаку «5.70» ПДР України, оскільки цей дорожній знак має назву «Зміна схеми руху», який означає, що за ним тимчасово або постійно змінено схему руху та (або) встановлено нові дорожні знаки. Яке значення має наявність чи відсутність такого дорожнього знаку для контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів, сторона позивачки суду не пояснила.

Щодо твердження представника позивачки, що поліцейським не було надано жодних об`єктивних даних, що замір швидкості, з якою вона рухалася, приладом TruCam, був здійснений в зоні дії дорожніх знаків: 5.45 «Населений пункт», 5.46 «Кінець населеного пункта», і це не було ним вказано в тексті самої постанови. То з цього приводу слід зазначити, що поліцейським в оскаржуваній постанові було зазначено, що водій керував автомобілем в населеному пункті і рухався зі швидкістю 83 км/год. при дозволеній 50 км/год., чим порушив п. 12.4. ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Слід також зазначити, що на фотознімку, зробленому приладом TruCam, яку відповідач долучив до матеріалів справи, відображено наступну інформацію, а саме: назву файлу, дату та час створення, серійний номер приладу, прізвище поліцейського, що здійснював заміри, номер жетона поліцейського, виміряна швидкість, відстань, на якій здійснено замір, встановлений ліміт швидкості на даній ділянці дороги та назва ділянки дороги, де здійснювався замір, а також географічні координати, які при перенесенні на карту місцевості доводять, що перевищення позивачкою швидкості мало місце саме в населеному пункті м. Коростень.

Крім того, якщо за допомогою функції «фотографії перегляду вулиць», яка наявна в застосунку «Карти Гугл», при переміщенні в протилежний бік руху транспортного засобу позивачки ОСОБА_1 , можна побачити дорожній знак 5.46 «Кінець населеного пункта», таким чином це також підтверджує те, що працівником поліції було зупинено транспортний засіб позивачки в межах населеного пункту м. Коростень. Крім того, позивачка ОСОБА_1 при зупинці транспортного засобу та оформленні адміністративного матеріалу не висловлювала жодних заперечень щодо вчиненого правопорушення.

Щодо розбіжності в часі у 10 хвилин, які зазначені в п. 5 «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» оскаржуваної постанови, а саме: 12:31:46, та відеозаписі, саме: 12:42:50, суд зазначає, що вказана розбіжність могла виникнути при підготовці друкованого тексту оскаржуваної постанови, оскільки саме п. 5 «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, заповнюється працівником поліції власноручно.

Однак, вказана розбіжність не може бути прийнята судом як підстава для скасування оскаржуваної постанови, оскільки винуватість позивачки підтверджується іншими належними та допустимими доказами, які у своїй сукупності дають можливість побачити повну картину вчиненого правопорушення, а саме: фото та відео з лазерного вимірювача швидкості TruCam та відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з яких чітко видно сам транспортний засіб, державний номерний знак та особу яка керувала вказаний транспортним засобом. Крім того, у п. 1 «Дата розгляду справи» оскаржуваної постанови зазначено дата та час 21.06.2024 12:48:14, що співвідноситься із відеозаписом з лазерного вимірювача швидкості TruCam та відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач діяв у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнув позивачку до адміністративної відповідальності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачка дійсно порушила Правила дорожнього руху України, які зафіксовані лазерним вимірювачем TruCam LTI 20/20 TC 000567.

Частиною третьою статтею 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Крім того, суд звертає увагу на те, що частинами 1, 2 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011року №3674-VI(зі змінами та доповненнями), відповідно до ст. 1 якого судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати слід залишити за позивачкою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 9, 122, 222, 251, 276, 280 КУпАП, ст.ст. 5, 9, 72-77, 90, 241-243, 246, 250, 271, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні уточненого адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 29.08.2024.

Суддя С.М. Лобановська