Справа № 754/8108/24
Суддя: Таран Н. Г.
Дата ухвалення: 2024-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/128/24
Справа №754/8108/24
РІШЕННЯ

Іменем України

02 вересня 2024 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА №2262813, яка була винесена інспектором управління патрульної поліції в м. Києві Марусевою Юлією Вікторівною, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.Свої вимоги мотивував тим, що з онлайн сервісу «Електронний кабінет водія» позивачу стало відомо, що 29.05.2024 інспектором управління патрульної поліції в м. Києві ДПП НП України ОСОБА_2 винесено стосовно позивача постанова ЕНА № 2262813 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП України. У постанові відповідач стверджує, що позивачем порушено п. 17 ПДР України. Зазначена постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням прав позивача, не відповідає обставинам справ та вимогам закон, а тому підлягає скасуванню. 29.05.2024 близько о 8 год. Ранку позивач за кермом автомобіля «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 здійснював рух (маневр) з вул. Зарубинецької на вул. Набережно-Рибальську, яка оснащена смугою для маршрутних транспортних засобів. Слід зазначити, що при виїзді з вул. Зарубинецької на вул. Набережно-Рибальську, смуга для руху маршрутних транспортних засобів відокремлена переривчатою дорожньою розміткою, для виїзду на смугу загального потоку транспортних засобів. Враховуючи, що в годину пік утворився затор в дорожньому русі та інші водії не мали змоги надати можливість виїзду позивачу зі смуги для руху маршрутних транспортних засобів, позивач з включеним сигналу повороту, з наміром перелаштуватись у другу полосу, рухався зоною виділеною для громадського транспорту в очикуванні можливості здійснити маневр, оскільки відразу перелаштуватись просто неможливо, а випадок зупинившись в зоні переривчатої полоси лінії дорожньої розмітки дороги створить загрозу здоров`я та життя як свого так, і пасажирів транспорту загального користування. Відповідно до ПДР України, дорожнім знаком 5.11 позначено «Смуга для маршрутних транспортних засобів». Смуга призначена лише для транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами попутно із загальним потоком транспортних засобів. Враховуючи положення п. 17.2 ПДР України, водій має право зонами заїджати на дорогу зі смугою для маршрутних транспортних засобів відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати положення цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини. Проте, через деякий час, після виїзду в загальну полосу руху був зупинений поліцейськими, а саме інспектором управління патрульної поліції в місті Києві Марусевою Ю.В. Після зупинки останньою, позивачу було запропоновано надати посвідчення водія, документи на транспортний засіб. Після ознайомлення з документами ОСОБА_2 повідомила, що позивачем порушено ч. 3 ст. 122 КУпАП та роз`яснено його права. Проте, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП , винесена на місці події не була, про її винесення позивач дізнався в особистому кабінеті онлайн сервісу «Електронний кабінет водія». Таким чином, той факт, що винесення постанови здійснювалося без участі позивача та без надання часу на реалізацію відповідних прав, є порушенням право особи, яка притягається до відповідальності, - прямо визнаний Конституційним Судом України, рішення якого є обов`язковим до виконання на усій території України. Цей висновок не може бути скасований. За таких умов постанову слід визнати такою, що її винесено без достатніх доказів.

Ухвалою суду від 11.06.2024 адміністративний позов залишений без руху та надано строк для усунення недоліків.

17.06.2024 на адресу суду надійшла позовна заява уточнена на виконання вимог ухвали від 11.06.2024.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27.06.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

23.07.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якій представник відповідача пояснив, що вважає, що твердження позивача, викладені у позові є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Статтею 8 КУпАП передбачено, Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Разом з тим п. 1.1 ПДР України відповідно до Закону встановлює єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР згідно із п. 1.3 ПДР. Згідно п. 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно законодавства. Інспектор, реалізуючи покладені на нього службові обов`язки, зокрема щодо припинення порушень ПДР, за результатами вчиненого правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю оцінки доказу та факт вчинення позивачем правопорушення, розглянув справу про адміністративне правопорушення, та виніс згідно норм чинного законодавства постанову, передбачену ч. 3 ст. 122 КУпАП, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

31.07.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач вказав, що відзив є необгрунтованим та не підкріплений належними та допустимими доказами. Сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним та допустимим доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічний правовий висновок вкладений Верховним Судом України у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17. Відповідачем не було надано будь-яких доказів на підтвердження факту порушення позивачем ПДР, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Крім того, оскаржувана постанова серії ЕНА № 2262813 від 29.05.2024 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить жодних посилань на докази вчинення позивачем правопорушення. Виходячи з викладеного вважаю, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2262813 від 29.05.2024 є протиправною та підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 29.05.2024 інспектором управління патрульної поліції в м. Києві ДПП НП України Марусевою Ю.В. винесено стосовно позивача постанова ЕНА № 2262813 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП України. У постанові відповідач стверджує, що позивачем порушено п. 17 ПДР України.

Відповідно до ПДР України, дорожнім знаком 5.11 позначено «Смуга для маршрутних транспортних засобів». Смуга призначена лише для транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами попутно із загальним потоком транспортних засобів.

Враховуючи положення п. 17.2 ПДР України, водій має право зонами заїджати на дорогу зі смугою для маршрутних транспортних засобів відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати положення цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП України передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно п. 17.1 ПДР України встановлено, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Відповідно п. 17.2 ПДР України, водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідач всупереч вимогам ст. 77 КАС України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото-чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення. Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові від 29.05.2024 року та не підтверджується жодними іншими доказами.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №2262813 від 29.05.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Крім того, як зазначає пленум Вищого адміністративного суду у постанові від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ», підставами для визнання будь-якого акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 122, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №2262813 від 29.05.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Н.Г. Таран