Справа № 160/32329/23
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2024-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 160/32329/23

адміністративне провадження № К/990/29180/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р. (далі - Суд), перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Атаманюком Ігорем Ігоровичем, на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2024 року у справі №160/32329/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області, які полягають, у невиплаті Управлінням Служби безпеки України в Дніпропетровській області співробітнику-військовослужбовцю Управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 протягом червня та липня місяців 2023 року додаткової винагороди під час дії воєнного стану та грошової премії у розмірі 90000,00 грн, які складаються:

із додаткової винагороди під час дії воєнного стану за червень місяць 2023 року у розмірі 30000 грн, в розрахунку на місяць, встановленої наказом Служби безпеки України №357 від 05 вересня 2023 року "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Служби безпеки України додаткової винагороди під час дії воєнного стану", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 вересня 2023 року №1570/40626;

із додаткової винагороди під час дії воєнного стану за липень місяць 2023 року у розмірі 10000 грн в розрахунку на місяць, встановленої наказом Служби безпеки України №357 від 05 вересня 2023 року "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Служби безпеки України додаткової винагороди під час дії воєнного стану", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 вересня 2023 року №1570/40626;

із грошової премії у розмірі 25000 грн - за червень місяць 2023 року;

із грошової премії у розмірі 25000 грн - за липень місяць 2023 року;

- зобов`язати Управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області нарахувати та здійснити виплату співробітнику-військовослужбовцю Управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 за червень та липень місяці 2023 року, додаткової винагороди під час дії воєнного стану та грошової премії у розмірі 90000,00 грн, які складаються:

із додаткової винагороди під час дії воєнного стану за червень місяць 2023 року у розмірі 30000 грн в розрахунку на місяць, встановленої наказом Служби безпеки України №357 від 05 вересня 2023 року "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Служби безпеки України додаткової винагороди під час дії воєнного стану", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 вересня 2023 року №1570/40626;

із додаткової винагороди під час дії воєнного стану за липень місяць 2023 року у розмірі 10000 грн в розрахунку на місяць, встановленої наказом Служби безпеки України №357 від 05.09.2023 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Служби безпеки України додаткової винагороди під час дії воєнного стану", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 вересня 2023 року №1570/40626;

із грошової премії у розмірі 25000 грн - за червень місяць 2023 року;

із грошової премії у розмірі 25000 грн - за липень місяць 2023 року;

- стягнути на його користь судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2024 року, у задоволенні позову відмовлено.

26 липня 2024 року через підсистему "Електронний суд" до Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Атоманюком Ігорем Леонідовичем, на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2024 року у справі №160/32329/23.

Суддя-доповідач у цій справі Радишевська О.Р. з 09 серпня по 16 серпня 2023 року перебувала у відпустці, відповідно до наказу від 05 серпня 2024 року, та з 18 серпня 2024 року по 23 серпня 2024 року - у відрядженні, відповідно до наказу від 13 серпня 2024 року №20-в.

Вирішення питання про відкриття касаційного провадження за цією скаргою вирішується після повернення судді-доповідача з відрядження.

Вирішення питання про відкриття касаційного провадження за цією скаргою вирішується після повернення головуючої судді з відрядження.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі скаржник посилається на наявність підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, та зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів під час застосування відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Отже, оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і підстав необхідності такого висновку щодо застосування конкретної норми права у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, тощо), а також значення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування цієї норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Водночас скаржником у касаційній скарзі не зазначено конкретної норми права, застосування якої потребує висновку Верховного Суду та, відповідно, не наведено обґрунтування в чому полягає необхідність формування Верховним Судом висновку щодо застосування такої норми. Скаржник також не обґрунтував у чому саме полягала помилка судів першої та апеляційної інстанцій при застосуванні конкретної норми права, як, на думку скаржника, ця норма повинна застосовуватися, а також не обґрунтував підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах.

Суд звертає увагу скаржника, що лише посилання у касаційній скарзі на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування відповідної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Таким чином, за встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено наявності підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Суд також звертає увагу скаржника, що пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України містить перелік виключних випадків, які допускають можливість касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та/або таких, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Посилання на кожен з підпунктів пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України повинно бути належним чином обґрунтовано.

Судом установлено, що зміст касаційної скарги зводиться до незгоди скаржника з рішеннями судів попередніх інстанцій, викладу фактичних обставин справи з посиланням на нормативно-правові акти, однак без належного обґрунтування підпунктів частини четвертої статті 328 КАС України, що суперечить вимогам статті 330 КАС України та унеможливлює вирішення Судом питання про відкриття касаційного провадження.

Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, заявником не викладено передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

З огляду на зазначене, клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження Судом не вирішується.

Керуючись статтями 248, 328, 332, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Атаманюком Ігорем Ігоровичем, на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2024 року у справі №160/32329/23 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є статочною та не може бути оскаржена.

Суддя: О.Р. Радишевська