Справа № 200/1135/24
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року справа №200/1135/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року у справі № 200/1135/24 (головуючий І інстанції Крилова М.М.) за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про застосування арешту коштів на рахунках платника податків,-

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС у Черкаській області (далі - ГУ ДПС у Черкаській області, позивач) звернулося до суду з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про застосування арешту коштів на рахунках ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), юридична адреса: АДРЕСА_1 .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року у задоволені позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов через невідповідність висновків суду фактичним обставинам, порушення норм матеріального права.

Апелянт вважає, що арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, зокрема, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Отже, арешт коштів на рахунках платника можливий з підстав передбачених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, зокрема у разі недопуску платником податків до проведення перевірки. Таким чином, законодавець передбачив такий арешт коштів на рахунках платника податків, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом, який застосовується за судовим рішенням.

Крім того, схожі за змістом висновки Верховний Суд викладав також у складі суддів палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів при ухваленні постанов від 27 листопада 2018 року у справі 820/1929/17, від 26 червня 2020 року у справі № 280/2993/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 820/5045/18.

Згідно з висновками, наведеними у цих постановах:

- арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, та не залежить від наявності рішення контролюючого органу про накладення арешту на майно платника податків;

- податковий орган має право/обов`язок звернутись до суду в порядку загального провадження з дотриманням загальних строків звернення до суду з позовними вимогами про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків. При розгляді вимоги щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків до предмета доказування входить, зокрема наявність підстав та дотримання порядку призначення контролюючим органом перевірки та прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна.

Надалі ці висновки застосовані колегіями суддів КАС ВС при ухваленні, зокрема, постанов від 23 квітня 2021 року у справі №640/20759/18, від 27 травня 2021 року у справі №813/191/18 від 30 травня 2022 року у справі № 813/3940/17, 12 липня 2023 року у справі №640/1795/20.

Підсумовуючи вищезазначене, арешт на кошти платника податків може накладатися за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, зокрема, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду.

Рішенням було відмовлено в задоволені позову ГУ ДПС у Черкаській області про скасування арешту коштв на рахунках платника подтків. Підставою відмови в задоволені позову є те, що аналізуючи наказ на проведення фактичної перевірки відносно позивача встановлено, що в останньому вказано п.п.80.2.2 п.80.2 ст. 80 ПК України без відображення інформації, на підставі якого його видали.

Апелянт вважає, що судовий наказ не є предметом спору, сам факт недопуску до проведення перевірки є підставою для застосуання арешту коштів, судом не досліджено обгрунтованість підстав для недопустку до проведення перевірки.

Верховним Судом уже досліджувалось питання законності наказів контролюючих органів прийнятих на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

У постанові від 08 грудня 2022 року по справі № 140/2889/21 Верховним Судом зазначено, що з аналізу підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України вбачається, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною підставою з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Відповідні функції контролю передбачені також і підпунктами 19-1.1.1, 19- 1.1.14, 19- 1.1.16, 19-1.1.17, 19-1.1.54. пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, зокрема контролюючі органи виконують такі функції: проводять відповідно до законодавства перевірки платників податків; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; здійснюють інші функції, визначені законом.

Зазначений висновок узгоджується із правовими позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду від 12.08.2021 у справі №140/14625/20, від 10.04.2020 у справі №815/1978/18, від 25.01.2019 у справі №812/1112/16, від 07.11.2019 у справі №140/391/19, від 20.03.2018 у справі №820/4766/17, від 22.05.2018 у справі №810/1394/16.

Також слід враховувати, що відповідно до висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 по справі № 816/228/17, суд зазначає таке. Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС визначено, що індивідуальний акт акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «... за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9- рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Відповідно до ст. 311 КАС Украни справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення, виходячи з наступного.

На підставі пп. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8 - 20.1.11 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст.75, пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80 ПК України від 2 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) було винесено наказ ГУ ДПС у Черкаській області від 30.01.2024 №180-п «Про проведення фактичної перевірки».

Згідно наказу ГУ ДПС у Черкаській області від 30.01.2024 №180-п призначено проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за місцем фактичного здійснення діяльності за адресою: АДРЕСА_2 , з 30 січня 2024 року тривалістю десять днів.

Перевірку провести за період діяльності з 21.06.2024 по 08.02.2024 з метою контролю за дотриманням вимог законодавства з питань обліку товарних запасів, відображення обов`язкових реквізитів в розрахункових документах та фіскальних звітах, наявності документів, що підтверджують походження товарів, регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за місцем фактичного здійснення діяльності.

Посадовими особами Головного управління ДПС в Черкаській області видано направлення на перевірку від 30.01.2024 року №353/23-00-07-07-01, №352/23-00-07-07-01, № 354/23-00-07-07-01 та засобами поштового зв`язку направлено на адресу ФОП ОСОБА_2 .

У зв`язку з відмовою продавцем (особою), що фактично здійснює розрахункову операцію ОСОБА_3 у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), посадовими особами Головного управління ДПС у Черкаській області складено акт відмови від проведення фактичної перевірки (від допуску посадових осіб контролюючого органу) №155/23-00-07-07-01.

Згідно пп. 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України наділяє контролюючі органи правом проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п. 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За п. 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності підстав.

За п. 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Згідно п. 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

За п. 81.2 пункту 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або нданні письмових пояснень до нього.

Згідно п. 94.1 статті 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

За пп. 94.2.3 пункту 94.2. статті 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

За п. 94.4 статті 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно п. 94.6 статті 94 ПК України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів)

Норми статті 94 ПК України не визначають послідовності процедур застосування адміністративного арешту майна та адміністративного арешту коштів, а викладаються в єдиному контексті та відповідні правові норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.

Арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, зокрема, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

При розгляді вимоги щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків до предмета доказування входить, зокрема наявність підстав та дотримання порядку призначення контролюючим органом перевірки та прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна.

Такі правові висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 12.07.2023 року по справі 640/1795/20, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Посадовими особами податкового органу 30.01.2024 року було здійснено вихід на фактичну перевірку за місцем фактичного здійснення діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 та у зв`язку із відмовою продавця (особа, що фактично здійснила розрахункову операцію) ОСОБА_3 у допуску посадових осіб Головного управління ДПС у Черкаській області до проведення фактичної перевірки посадовими особами контролюючого органу 30.01.2024 року було складено акт №155/23-00-07-07-01 «про відмову від проведення фактичної перевірки (від допуску посадових осіб контролюючого органу».

Позивач вважає, що посадова особа ФОП ОСОБА_1 не виконує встановлені діючим законодавством обов`язки, навмисно створює умови щодо унеможливлення проведення документальної фактичної перевірки, а саме: перешкоджає законній діяльності посадових осіб контролюючого органу під час виконання ними службових обов`язків, не виконує законні вимоги посадових осіб, не допускає посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів.

Наказом ГУ ДПС у Черкаській області від 30.01.2024 року №180-п призначено проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 на підставі звернення від 29.01.2024 року №б/н (вх. від 29.01.2024 року №Н/25) щодо можливих фактів порушення порядку проведення розрахунків у магазинах «Sianna» і «Золота країна» за адресами: АДРЕСА_2 та магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, бульвар Шевченка, буд 258.

Аналізуючи наказ на проведення фактичної перевірки відносно позивача встановлено, що в останньому вказано п.п 80.2.3 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України без відображення інформації, на підставі якої його видали.

Навіть, якщо приписи кодексу дозволяють проводити фактичну перевірку, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, суд звертає увагу на те, що в наказі не зазначено про підставу проведення перевірки відповідно до вичерпного переліку підстав визначених пунктом 80.2 Податкового кодексу України.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 Податкового кодексу України щодо змісту наказу про проведення перевірки. При встановленні однією правовою нормою декількох самостійних підстав для проведення перевірки, конкретна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена. Проте підстава повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.

Ухвалою апеляційного суду від 19 серпня 2024 року зобов`язано Головне управління ДПС у Черкаській області надати суду копію звернення від 29.01.2024 року №б/н (вх. від 29.01.2024 року №Н/25) щодо можливих фактів порушення порядку проведення розрахунків у магазинах «Sianna» і «Золота країна» за адресою: АДРЕСА_2 та магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_3 . На виконання вимоги цієї ухвали суду відповідачем надано копію скарги ОСОБА_4 від 29.01.2024 року, який просив провести перевірку магазинів « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і «Золота країна» за адресою: АДРЕСА_2 та магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_3 .

Суд враховує, що в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація стосовно того, в рамках яких саме заходів встановлено невідповідність діяльності підприємства вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів встановлено факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій або ж інших доказів вчинення таких операцій встановлена контролюючим органом.

Отже, акт акт №155/23-00-07-07-01 «про відмову від проведення фактичної перевірки від допуску посадових осіб контролюючого органу» від 30.01.2024 року не є належним та допустимим доказом у розумінні ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, тому передбачені п.п. 94.2.3 п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України підстави для застосування умовного арешту коштів на рахунках платника податків ФОП ОСОБА_1 відсутні.

Згідно ч. 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ч.ч. 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволені позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року у справі № 200/1135/24 за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про застосування арешту коштів на рахунках платника податків - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 28 серпня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Т.Г. Гаврищук