Справа № 480/10213/21
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 р.Справа № 480/10213/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Курило Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.03.2024, головуючий суддя І інстанції: С.М. Гелета, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 07.03.24 року по справі № 480/10213/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29 квітня 2021 року №08 акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, сума штрафних санкцій - 340,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29 квітня 2021 року №08 акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздріб торгівлі підакцизних товарів, сума податкового зобов`язання 32,86 грн. та штрафні санкції - 3,29 грн., всього 36,15 грн

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29 квітня 2021 року №08, податок на доходи фіз.осіб, що спл.фіз. особами за результатами річного декларування, штраф у розмірі 10% у сумі 202,63 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29 квітня 2021 року №08 адміністративні штрафи та санкції «сума штрафних санкцій - 1020,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29 квітня 2021 року №08, податок на доходи фіз. осіб, що спл.фіз. особами за результатами річного декларування, у сумі 78 029, 23 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29 квітня 2021 року №08, військовий збір, що спл.фіз. особами за результатами річного декларування, у сумі 6502,44 грн.;

- визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 29 квітня 2021 року №Ф-08 на суму 71045,46 грн.;

- визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08 липня 2021 року №Ф-20010-13 на суму 95350,24 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення №08 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 29 квітня 2021 року, штраф у сумі 2240,14 грн. та пеня у розмірі 652,20 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення №08 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 29 квітня 2021 року, штраф у сумі 225,64 грн. та пеня у розмірі 20,97 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення №08 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску від 29 квітня 2021 року, штрафні санкції у розмірі 21189,47 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 29 квітня 2021 року №08, №08, вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 29 квітня 2021 року №Ф-08, рішення від 29 квітня 2021 року №08 та вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 8 липня 2021 року №Ф-20010-13 в частині суми (з урахуванням ухвали про виправлення арифметичної помилки від 29 вересня 2022 року) 92234,93 грн (в тому числі: недоїмка 71045,46 грн. та штрафні санкції 21189,47 грн.). В іншій частині позову - відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року скасовано рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року в частині задоволення позову та прийнято в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 28.06.2023 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року в частині задоволених позовних вимог та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року скасовано, а справу №480/10213/21 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 29.04.2021 №08.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Сумській області про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 29.04.2021 №Ф-08.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 29.04.2021 №08.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 29.04.2021 №08.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Сумській області про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 08.07.2021 №Ф-20010-13 в частині суми 92226,89 грн. (в тому числі: недоїмка 71037,42 грн. та штрафні санкції 21189,47 грн.).

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області суму судового збору в розмірі 2478,13 грн..

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідачем ГУ ДПС у Сумській області подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти постанову, якою в їх задоволенні відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що ні під час проведення перевірки, ні під час розгляду справи не надано доказів, які б підтверджували понесені ОСОБА_1 витрати при здійсненні підприємницької діяльності, відтак висновки перевірки щодо порушення платником податків п.44.1, п.44.3, п.44.5, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 ПК України є обгрунтованими.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, позивач зазначила, що на момент перевірки (січень 2021 року) ОСОБА_1 вже не мала статусу фізичної особи-підприємця, оскільки припинила реєстрацію 09.04.2019. В лютому 2021 року їй зателефонували з податкової інспекції і повідомили, що з 20 січня 2021 року розпочато проведення документальної перевірки в зв`язку із припиненням діяльності, але повідомлення про початок перевірки, наказу на його проведення позивачем не було отримано. Позивач 18.02.2021 подала заяву, в якій повідомила податковий орган, що не може знайти деякі документи, які б могли бути доречними при проведенні перевірки і просила перенести строки проведення перевірки та надати час для їх знаходження, або відновлення. Документи не були вкрадені, пошкоджені, знищені, на той час позивач не могла їх знайти, так як з моменту подання заяви про припинення діяльності пройшло майже два роки.

Позивач стверджує, що податковий орган при організації і проведенні перевірки не надав часу на відновлення документів, а також не було вручено наказ про проведення перевірки і повідомлення про її початок. В акті перевірки податковий орган робить висновки та донарахування податків і зборів без наявності жодних документів лише використовуючи дані, які містяться в базах податкового органу. Всі порушення, які зазначені в акті перевірки пов`язані з відсутністю документів на момент проведення перевірки. При цьому, позивач зазначає, що має в наявності усі документи, які підтверджують витрати і зазначені в книзі обліку доходів та витрат.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 21 березня 2017 року до 9 квітня 2019 року була зареєстрована фізичною особою-підприємцем, перебувала на обліку в ГУ ДПС у Сумській області на загальній системі оподаткування.

На підставі наказу Головного управління ДПС у Сумській області "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 " від 20 січня 2021 року №41-кп та повідомлення про проведення перевірки від 20 січня 2021 року №5/18- 28-07-05, ГУ ДПС у Сумській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , яка отримувала доходи від підприємницької діяльності, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21 березня 2017 року по 9 квітня 2019 року.

Копії наказу та повідомлення про проведення перевірки від 20 січня 2021 року надіслані ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення поштового відправлення 21 січня 2021 року, проте поштове відправлення повернулось до ГУ ДПС у Сумській області із зазначенням причини повернення "за закінченням терміну зберігання".

ОСОБА_1 звернулась до податкового органу з заявою від 18.02.2021 про перенесення термінів проведення перевірки у зв`язку з втратою документів, що належать до предмета перевірки, а саме: договорів поставки на придбання товарів, накладних на отримання товарів, банківських виписок за 2018-2019 роки.

Листом від 19 лютого 2021 року за №1786/6/18-28-07-08-16 ГУ ДПС у Сумській області відмовлено ОСОБА_1 у перенесенні термінів проведення документальної позапланової невиїзної перевірки у зв`язку з тим, що до заяви не додано документів, що підтверджують втрату/знищення документації.

У період з 22 лютого 2021 року по 26 лютого 2021 року ГУ ДПС у Сумській області проведено позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 , за наслідками якої складено акт від 3 березня 2021 року №991/18-28-07-08//136, згідно з яким встановлено порушення пункту 164.1 статті 164, пункту 177.1 статті 177 ПК України, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 70935,66 грн, у тому числі по періодах: за 2017 рік - 12405,58 грн; за 2018 рік - 46277,51 грн; за 2019 рік - 12252,57 грн; пункту 57.1 статті 57 ПК України, а саме: порушення строків сплати податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від провадження діяльності за 2018 рік, внаслідок чого нараховано штрафну санкцію в сумі 202,63 грн; пункту 4 частини першої статті 4, пункту 2 частини першої статті 7, пункту 5 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загально обов`язкове державне соціальне страхування», внаслідок чого донараховано єдиний внесок в сумі 71045,46 грн, у тому числі: за 2017 рік - 10454,38 грн, за 2018 рік - 48895,00 грн, за 2019 рік - 11696,08 грн; пункту 8 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загально обов`язкове державне соціальне страхування", а саме: порушення строків сплати єдиного внеску, нарахованого роботодавцем на суми заробітної плати, внаслідок чого нараховано штрафну санкцію в сумі 225,64 грн та пеню в сумі 20,97 грн; пункту 8 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загально обов`язкове державне соціальне страхування", а саме: порушення строків сплати єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців, внаслідок чого нараховано штрафну санкцію в сумі 2240,14 грн та пеню в сумі 652,20 грн; підпункту 16 пункту 10 розділу XX ПК України, внаслідок чого донараховано військовий збір у сумі 5911,31 грн, у тому числі по періодах: за 2017 рік - 1033,80 грн; за 2018 рік - 3856,46 грн; за 2019 рік 1021,05 грн; статті 223 ПК України, а саме: неподання декларацій з акцизного податку за квітень 2019 року; підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213, підпункту 214.1.4 пункту 214.1 статті 214, підпункту 215.3.10 пункту 215.3 статті 215, підпункту 222.1.1 пункту 222.1 статті 222 ПК України, внаслідок чого донараховано акцизний податок в сумі 32,86 грн, в тому числі за 2019 рік - 32,86 грн; пунктів 44.1, 44.3, 44.5, 44.6 статті 44, пункту 85.2 статті 85 ПК України, а саме ненадання на перевірку первинних документів.

ГУ ДПС у Сумській області 29.04.2021 прийнято податкові повідомлення-рішення №08 про застосування штрафних санкцій у сумі 340 грн за неподання декларації з акцизного податку за квітень 2019 року; №08 про збільшення грошового зобов`язання по акцизному податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 32,86 грн та застосування штрафних санкцій у сумі 3,29 грн; №08 про застосування штрафних санкцій у сумі 202,63 грн за порушення строку сплати грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування; №08 про застосування штрафних санкцій у сумі 1020 грн за незабезпечення зберігання та надання на перевірку первинних документів, з питань, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків та зборів; №08 про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 70935,66 грн та застосування штрафних санкцій в сумі 7093,57 грн; №08 про збільшення грошового зобов`язання по військовому збору у сумі 5911,31 грн та застосування штрафних санкцій у сумі 591,13 грн; вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ф-08 на суму 71045,46 грн; рішення №08 про застосування за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску штрафної санкції у сумі 2240,14 грн та пені у розмірі 652,20 грн; рішення №08 про застосування за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску штрафної санкції у сумі 225,64 грн та пені у розмірі 20,97 грн; рішення №08 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску у розмірі 21189,47 грн.

У подальшому ГУ ДПС у Сумській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 8 липня 2021 року №Ф 20010-13 на загальну суму 95350,24 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з необхідності визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 29.04.2021 №08, вимоги про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 29.04.2021 №Ф-08, рішення від 29.04.2021 №08, податкового повідомлення - рішення від 29.04.2021 №08 та вимоги про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 08.07.2021 №Ф-20010-13 в частині суми 92226,89 грн. (в тому числі: недоїмка 71037,42 грн. та штрафні санкції 21189,47 грн.).

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до підпунктів 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється у разі якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Згідно з пунктом 78.5 статті 78 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Так, відповідно до пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суд у постанові від 21 лютого 2020 року у справі №826/17123/18 сформував правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень.

За правилами статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (пункт 42.2).

Відповідно до пункту 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що обов`язку контролюючого органу щодо повідомлення платника податків про проведення відповідної перевірки кореспондує обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції або повідомлень, крім того, необізнаність платника з наказом про проведення перевірки через нехтування або ухилення від виконання такого обов`язку без поважних причин не може бути в подальшому розцінена на користь останнього (постанови Верховного Суду від 10 травня 2022 року у справі №804/2455/18, від 11 лютого 2021 року у справі №802/549/16-а).

Як підтверджується матеріалами справи 21.01.2021 відповідачем засобами поштового зв`язку направлено ОСОБА_1 на її податкову адресу примірник наказу та повідомлення про проведення перевірки від 20.01.2021, які повернуто до контролюючого органу відділом поштового зв`язку із зазначенням причини "за закінченням встановленого строку зберігання", тобто, з причин, незалежних від контролюючого органу (а.с.101т.3).

Суд зазначає, що дана адреса є податковою адресою позивача, жодних зауважень щодо надіслання поштової кореспонденції податковим органом за неправильною адресою від позивача не надходило. Доказів того, що позивач повідомляла податковий орган про зміну податкової адреси матеріали справи не містять.

У постанові від 6 серпня 2019 року у справі №520/8681/18 Верховний Суд виклав правовий підхід щодо застосування норм статті 42, пункту 79.2 статі 79 ПК України у правовідносинах, в яких спір стосувався правомірності дій контролюючого органу при призначенні та проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки як підстави позову про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Відповідно до встановленого судами попередніх інстанцій у тій справі факту повернення поштового відправлення з позначкою "за закінченням терміну зберігання", яким направлено платнику наказ про проведення позапланової невиїзної перевірки, скерованого на податкову адресу платника податків рекомендованим поштовим відправленням, Верховний Суд зробив висновок, що платник податків вважається таким, що належним чином повідомлений про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Такий правовий висновок також підтримано Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі №810/3116/18.

Верховний Суд також сформував усталений підхід (зокрема, але не виключно постанови від 06 серпня 2019 року у справі №520/8681/18, від 11 червня 2020 року у справі №823/1606/17, від 12 серпня 2021 року у справі №640/3605/19), що наказ вважається надісланим контролюючим органом в порядку, встановленому законом, у разі повернення за закінченням терміну зберігання поштою наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки, направленого на податкову адресу платника податків рекомендованим поштовим відправленням.

Отже, істотною обставиною при вирішенні питання своєчасного повідомлення платника податків про проведення відносно нього перевірки є встановлення дати, з якої наказ про проведення перевірки вважається врученим.

Відповідно до абзацу шостого пункту 42.4 статті 42 ПК України такою є дата, зазначена поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. За змістом правового підходу, викладеного, зокрема, у постанові Верховного Суду від 04 листопада 2021 року (справа №320/1375/19), суди в обов`язковому порядку повинні встановлювати причини невручення документів платнику податків та наявності/відсутності підстав вважати направлену кореспонденцію врученою відповідно до вимог статті 42 ПК України, а відтак, і наявністю підстав вважати платника податків обізнаним про призначення перевірки до її початку.

Судом враховується, що наказ та направлення на перевірку повернуто поштовим відділенням із відміткою "за закінченням строку зберігання" 23.02.2021, що підтверджується відміткою поштового відділення на конверті (а.с.66б). Таким чином на час початку проведення перевірки 22.02.2021 доказів того, що наказ та направлення не було вручено позивачу у відповідача були відсутні, оскільки поштовим відділенням здійснено відповідну відмітку 23.02.2021.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.3 статті 44 ПК України, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності, та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).

У разі ліквідації платника податків документи, визначені пунктом 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу), що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.

Аналіз змісту наведених норм ПК України свідчить про те, що обов`язок платника зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів платника податків. Ненадання платником документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується позивачем, з підстав припинення ОСОБА_1 у 2019 році підприємницької діяльності податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку в лютому 2021 року.

До її проведення, а саме 18 лютого 2021 року ОСОБА_1 подано податковому органу заяву про втрату фінансово-господарських документів, а саме: договорів поставки та придбання товарів, накладних, банківських виписок за 2018-2019 роки.

За наслідками розгляду цієї заяви листом від 19 лютого 2021 року №1786/6/18-28-07-08-16 ГУ ДПС у Сумській області відмовлено в перенесенні строків проведення перевірки та в період з 22 лютого 2021 року по 26 лютого 2021 року ГУ ДПС у Сумській області проведено позапланову невиїзну перевірку позивача, за результатом якої прийнято оскаржувані спірні рішення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач, зокрема, зазначає про безпідставність не врахування податковим органом поданої позивачем заяви від 18 лютого 2021 року, у якій нею повідомлено про втрату первинних документів за 2018-2019 роки, а саме: договорів поставки та придбання товарів, накладних, банківських виписок, а також зазначено щодо перенесення терміну перевірки у зв`язку із втратою цих документів. Подання вказаної заяви зумовлено неможливістю знайти на час перевірки вказаних документів, оскільки з моменту припинення нею підприємницької діяльності (2019 рік) сплинуло два роки та позивач не була належним чином повідомлена про її проведення для термінового відновлення та знаходження первинних документів.

Верховим Судом в постанові від 28.06.2023 під час направлення справи на новий розгляд зазначено про те, що ключовим питанням у межах цього спору, є дослідження наявності підстав для перенесення строку документальної невиїзної перевірки позивача на підставі поданої заяви.

Відповідно до пункту 44.5 статті 44 ПК України (у редакції Закону №466) у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити (із наданням оформлених відповідно до законодавства документів, підтверджуючих настання події, що призвела до такої втрати, пошкодження або дострокового знищення документів) контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації, надано авторизацію відповідно до Митного кодексу України або дозвіл на застосування спеціальних (у тому числі транзитних) спрощень.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі надання платником податків у порядку та строки, визначені абзацом першим цього підпункту, повідомлення та неможливості проведення перевірки платника податків у зв`язку з втратою, пошкодженням або достроковим знищенням платником податків документів строки проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків, але на строк не більше ніж 120 днів.

У разі не відновлення документів, зазначених у пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, або їх повторної втрати, пошкодження чи дострокового знищення, що відбулися після використання платником податків права на їх відновлення у порядку, передбаченому цим пунктом, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності або на час виконання ним вимог митного, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Колегія суддів враховує висновки Верховного суду в постанові від 28.06.2023 по даній справі, який зазначив наступне.

За змістом закріплених у нормі пункту 44.5 статті 44 ПК України положень щодо необхідності подання контролюючому органу підтверджуючих настання відповідної події документів та повною мірою відповідають правовому висновку Верховного Суду у постанові від 17 серпня 2021 року у справі №420/6598/20, за яким п`ятиденний строк для повідомлення контролюючого органу рахується з моменту події, яка призвела до втрати документів, та, по-друге, платник зобов`язаний надати документи, які підтверджують саме факт такої події.

Такі висновки відповідають й правилам проведення документальних перевірок у разі ненадання платником податків під час перевірки документів для їх здійснення, закріпленим у пункті 1.4.7 Розділу І Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом Державної податкової служби України від 4 вересня 2020 року № 470 (що підлягають застосуванню у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до підпункту 1.4.7.1 пункту 1.4.7 Методичних рекомендацій у разі надходження до органу ДПС за основним місцем обліку від платника податків повідомлення про втрату, пошкодження або дострокове знищення документів (відповідно до пункту 44.5 статті 44 Кодексу) такий орган ДПС не пізніше наступного робочого дня повідомляє про такий факт відповідний територіальний орган ДПС, що здійснює (очолює) перевірку (у разі її проведення іншим органом ДПС, ніж орган ДПС за основним місцем обліку), та у разі необхідності передає йому копії наведених вище повідомлень та отриманих від платника податків документів, що підтверджують втрату, пошкодження або дострокове знищення документів, звернення платника із заявою до правоохоронних органів тощо (за наявності).

У разі якщо під час проведення документальної перевірки або у будь-який час після прийняття рішення про проведення перевірки до її початку до відповідного територіального органу ДПС, що здійснює (очолює) таку перевірку, надійшло повідомлення платника податків про втрату, пошкодження або дострокове знищення документів (відповідно до пункту 44.5 статті 44 Кодексу), або отримано інформацію та копії протоколів про вилучення документів правоохоронними та/або іншими органами тощо (пункт 85.9 статті 85 Кодексу), у зв`язку з чим особами, які здійснюють (очолюють) перевірку, обґрунтовано встановлено неможливість надалі проведення перевірки або її початку у терміни, визначені у наказі, такі особи складають акт про неможливість проведення перевірки довільної форми, який реєструється у Спеціальному журналі реєстрації актів (відповідному електронному журналі засобами Інформаційно-телекомунікаційних систем органів ДПС) у порядку, передбаченому підпунктом 1.4.5 пункту 1.4 цього розділу Методичних рекомендацій.

В акті зазначаються причини неможливості продовжувати (розпочати) перевірку у терміни, вказані у направленні та наказі, і робиться відповідний запис про проведення зазначеної перевірки після усунення причин, які призвели до неможливості її проведення.

При цьому до такого акта додаються копії отриманих від платника податків та органу ДПС за основним місцем обліку документів, що підтверджують виникнення передбачених пунктом 44.5 статті 44 та пунктом 85.9 статті 85 Кодексу обставин.

Отже, обставини щодо втрати документів відповідно до пункту 44.5 статті 44 ПК України вимагають відповідного документального підтвердження.

Вирішуючи спірне питання щодо правових підстав для перенесення документальної перевірки у межах предмету спору у цій справі слід врахувати, що згідно з актом перевірки від 3 березня 2021 року №991/18-28-07-08//136 в основу висновків контролюючого органу про порушення позивачем податкової дисципліни за оскаржуваними у справі індивідуальними актами покладено висновки саме про непідтвердження документально витрат платника податків.

Тому, визначаючись щодо предмета доказування у справі, необхідно враховувати, що нормою пункту 44.5 статті 44 ПК України перенесення строку перевірки поставлено у взаємозалежність від можливості/неможливості проведення документальної перевірки платника податків у зв`язку із втратою, пошкодженням або достроковим знищенням саме втрачених платником документів.

Верховний Суд у постанові від 13 травня 2021 року по справі №640/15297/19 дійшов висновку, що втрата відповідних документів не є безумовною підставою перенесення термінів проведення перевірки. Обов`язковою підставою перенесення терміну проведення, за змістом пункту 44.5 статті 44 ПК України є саме неможливість проведення перевірки за відсутності документів, які втрачені платником податків.

Таким чином, обставина можливості/неможливості проведення відповідачем документальної перевірки без наявності відповідних документів, як передумова перенесення строків проведення контрольного заходу, входить до предмету доказування для цілей вирішення справи.

Як передбачено у пункті 85.4 статті 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

А відповідно до пункту 85.6 цієї ж статті ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Разом з тим, як передбачено у абзаці другому пункту 44.6 статті 44 ПК України, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Також зазначено Верховним судом в постанові від 28.06.2023 по даній справі зазначено, що втрата відповідних документів не є безумовною підставою перенесення термінів проведення перевірки, тоді як підставою перенесення терміну її проведення є саме неможливість проведення перевірки за відсутності документів, які втрачені платником податків.

Матеріалами справи не підтверджується, що в період з 22 лютого 2021 року (прийняття наказу про проведення перевірки) позивачем до податкового органу не надала документи, які, як вона вважає, мають бути предметом перевірки (зокрема договори поставки за 2018-2019 роки, накладні, банківські виписки), як і доказів вчинення позивачем будь-яких дій по їх відновленню та передбачених ПК України, щодо надіслання первинних документів до контролюючого органу, які не були враховані під час проведення перевірки.

При цьому матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_1 надала суду первинні документи в підтвердження правильності нарахування податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску, а саме: договори поставки від 18 травня 2017 року №11/5-17, від 23 травня 2017 року №1633, від 26 жовтня 2017 року №СУ-16/1118, акти звірки взаєморозрахунків, товарно-транспортні накладні, видаткові накладні за 2017-2019 роки, Книгу обліку доходів і витрат (т. 1 а.с. 35-46, 72-249, т. 2 а.с. 1-75).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надання оцінки правильності відображення позивачем даних декларацій на підставі наданих первинних документів, є виключною компетенцією податкового органу.

Під час направлення справи на новий розгляд Верховним судом в постанові від 28.06.2023 зазначено, що підчас первісного розгляду справи залишилось нез`ясованим те, які документи витребовувались контролюючим органом під час проведення перевірки та були необхідними для обґрунтованих висновків у межах предмету податкової перевірки, чи складався акт відмови платника у їх наданні, чи скористалась позивач правом на подання відповідних документів до контролюючого органу у порядку пункту 44.6 статті 44 ПК України до прийняття оскаржуваних рішень, а також суди не з`ясували коли платником було відновлено втрачені документи.

Під час нового розгляду справи, судом першої інстанції встановлено, що ГУ ДПС в Сумській області ОСОБА_1 надсилався лист від 20.05.2020 про необхідність надання документів, але документів позивачем не надано. Також, в повідомленні ГУ ДПС у Сумській області від 20.01.2021 про проведення перевірки податковий орган повідомив позивача про необхідність надати документів, що підтверджують дані податкових декларацій, але ні під час проведення перевірки, ні після її закінчення позивачем документів не надано.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи міститься лист від 20.05.2020 про надання позивачем до податкового органу документів, які стосувалися періоду здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності. Разом із тим, згідно матеріалів справи зазначений лист не отримано платником податків, а повернуто поштовим відділенням "за закінченням терміну зберігання".

До матеріалів справи надано повідомлення від 20.01.2021 про проведення документальної позапланової перевірки позивача з 22.02.2021, до якого додано копію наказу про призначення перевірки, які також повернуто поштовим відділенням "за закінченням терміну зберігання".

Згідно матеріалів справи встановлено, що заява позивача від 18.02.2021 про надання часу для відновлення документів податковим органом розглянута про що складено лист від 19.02.2021 про відмову у наданні часу для відновлення документів (т. 1 а.с.65а). Разом із тим, зазначений лист також повернуто поштовим відділенням "за закінченням терміну зберігання" (а.с.66).

Зазначені обставини свідчать про те, що позивача з 18.02.2021 не проінформовано та не доведено інформацію про прийняте рішення податкового органу, яке викладене в листі від 19.02.2021 про відмову у ненаданні часу позивачу для відновлення документів, а з 21.02.2021 податковим органом розпочато проведення невиїзної документальної перевірки.

Відповідно до п. 44.5 ПК України "в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити (із наданням оформлених відповідно до законодавства документів, підтверджуючих настання події, що призвела до такої втрати, пошкодження або дострокового знищення документів) контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації, надано авторизацію відповідно до Митного кодексу України або дозвіл на застосування спеціальних (у тому числі транзитних) спрощень.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі надання платником податків у порядку та строки, визначені абзацом першим цього підпункту, повідомлення та неможливості проведення перевірки платника податків у зв`язку з втратою, пошкодженням або достроковим знищенням платником податків документів строки проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків, але на строк не більше ніж 120 днів.

Верховним Судом в постанові від 28.06.2023, зазначено, що вирішуючи спірне питання щодо достатності зробленого позивачем повідомлення про втрату документів для перенесення строку проведення податкової перевірки необхідно враховувати редакцію абзацу першого пункту 44.5 статті 44 ПК України змінену згідно із Законом №466, яка набрала чинності з 23 травня 2020 року, при цьому з урахуванням закріплених нововведеннями норми пункту 44.5 статті 44 ПК України згідно із Законом №466 положень про те, що відповідне письмове повідомлення подається, зокрема із наданням оформлених відповідно до законодавства документів, підтверджуючих настання події, що призвела до такої втрати, пошкодження або дострокового знищення документів. Не визначення способу фіксування фізичною особою-підприємцем втрат первинних документів не звільняє від обов`язку підтвердження платником податків належними доказами таких витрат.

Судом враховується, що вказані зміни встановлюють певну процедуру повідомлення податкового органу про втрату первинних документів (із наданням оформлених відповідно до законодавства документів, підтверджуючих настання події, що призвела до такої втрати, пошкодження або дострокового знищення документів).

При цьому, така процедура встановлена Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом МФУ від 24.05.1995 №88.

Разом із тим, в даному випадку, позивачем не зазначається, що у неї документи вкрадені, що в свою чергу передбачає повідомлення правоохоронних органів, а зазначається про факт втрати особисто та після повідомлення податковий орган вчинялися дії щодо відновлення таких документів. Норми Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку не розповсюджуються на фізичних осіб підприємців. В даному випадку, матеріалами справи не підтверджується, що документи втрачені чи викрадені у позивача.

Позивачем надано до матеріалів справи копії первинних документів в підтвердження правильності нарахування податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску, а саме: договори поставки від 18 травня 2017 року №11/5-17, від 23 травня 2017 року №1633, від 26 жовтня 2017 року №СУ-16/1118, акти звірки взаєморозрахунків, товарно-транспортні накладні, видаткові накладні за 2017-2019 роки, Книгу обліку доходів і витрат (т. 1 а.с. 35-46, 72-249, т. 2 а.с. 1-75).

Документальним підтвердженням здійснення господарської діяльності позивача, яка перебувала на загальній системі оподаткування, а відповідно, здійснення нею певних витрат, є податкові накладні, видаткові накладні, платіжні доручення, Книга обліку доходів та витрат.

Згідно з п. 164.1 ст.164 Податкового кодексу України, базою оподаткування податку на доходи фізичних осіб, є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Згідно п.177.1. ст.177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Приписами п.177.2. ст.177 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.4. ст.177 Податкового кодексу України визначено які витрати належать до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів.

Разом з тим, п. 177.4.5. ст.177 Податкового кодексу України визначено, що не включаються до складу витрат підприємця, зокрема: документально не підтверджені витрати.

На час здійснення позивачем підприємницької діяльності був чинним Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затверджений Наказом Міністерства доходів і зборів України 16.09.2013 № 481, який передбачав, що відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу ІV Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати (п.1). Дані Книги заповнюються у гривнях з копійками та використовуються самозайнятою особою для заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи (п.9).

Отже, для підтвердження показників податкової звітності платника податків є забезпечення належного обліку відповідних господарських операцій, в тому числі дотримання вимог щодо підстав для здійснення такого обліку, якими можуть бути первинні документи, оформлені згідно з вимогами чинного законодавства. З урахуванням зазначеного, право платника сум на включення до складу витрат є також залежним від забезпечення ведення ним належного обліку відповідних господарських операцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, засновуються на даних бухгалтерського обліку.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа; дату та місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст та обсяг господарської операції та правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дозволяють ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Однак, податковим органом проведено перевірку без врахування фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку позивача.

При цьому за відсутності документів неможливо провести перевірку даних, які відображені в податковій звітності, та здійснити обґрунтовані висновки у межах предмету податкової перевірки.

Податковим органом передчасно здійснено висновок про відсутність документів, оскільки позивач зазначала про їх втрату та надання часу для їх знаходження чи відновлення, а також відсутні докази та належні обґрунтування того, що на час проведення перевірки можливо здійснити обґрунтовані висновки про порушення платником податків податкового законодавства.

Відповідачем не доведено відсутності у податкового органу можливості надати часу для відновлення документів для всебічного дослідження питання дотримання платником податків податкового законодавства в частині сплати податків та зборів.

Фактично матеріали справи свідчать про те, що позивач про проведення перевірки дізналася станом на 18.02.2021 (четвер), про що свідчить заява про перенесення перевірки та надання часу для відновлення документів. Податковим органом надано відповідь від 19.02.2021 (п`ятниця) про відмову у перенесенні термінів перевірки (при цьому у податкового органу відсутні були докази того, що позивач проінформована до дня початку перевірки про прийняте рішення), і з 22.02.2021 (понеділок) проведена перевірка виключно на підставі даних, які містилися у податкового органу. При цьому фактично за відсутності первинних документів податковим органом зроблено перевірку, відповідні висновки про можливість в проведенні та зазначено про не підтвердження позивачем даних податкових декларацій.

Колегією суддів враховуються висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 28.06.2023 по даній справі, відповідно до яких зазначено, що втрата відповідних документів не є безумовною підставою перенесення термінів проведення перевірки, тоді як підставою перенесення терміну її проведення, за змістом вказаних положень чинного податкового законодавства є неможливість проведення перевірки за відсутності документів, які втрачені платником податків.

Аналогічний підхід щодо застосування норм Податкового кодексу України закріплено в підпункті 1.4.7.1 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом Державної фіскальної служби від 31 липня 2014 року № 22.

Для прийняття контролюючим органом відповідного рішення про неможливість проведення перевірки, платник податків повинен зазначити, які саме документи втрачено (та, відповідно, можливо відновити), а контролюючий орган за наслідками такого повідомлення повинен визначитись, чи можливо провести перевірку без таких документів, чи необхідно дочекатись їх відновлення.

Аналогічну правову позицію висловлено в постановах Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 640/15297/19, від 17 серпня 2021 року у справі № 420/6598/20.

Приписи п.44.5. ст.44 Податкового кодексу України встановлюють для відповідача обов`язок перенести термін проведення перевірки до 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу, оскільки проведення перевірки правомірності формування та витрат господарської в будь - якому випадку пов`язане з необхідністю дослідження первинних документів та книги обліку доходів та витрат.

При цьому норми Податкового кодексу України не передбачають іншого засобу фіксації початку перебігу 90-денного строку, ніж повідомлення про втрату, зроблене податковому органу.

В даному випадку, в матеріалах справи відсутні докази того, що податковим органом в період з 22.02.2021 по 26.02.2021, тобто під час проведення перевірки, взагалі витребовувалися документи у позивача та були необхідними для обґрунтованих висновків у межах предмету податкової перевірки.

Жодних запитів в межах проведеної перевірки до позивача не надіслано, перелік документів, які повинна надати позивач відсутні. Запит контролюючого органу про надання відповідної податкової інформації платником податків повинен містити конкретні підстави, тобто чітко окреслені обставини, які свідчать про порушення платником податкового законодавства. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не має об`єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.

Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду від 11.06.2020 по справі №812/730/17 .

В акті перевірки податковий орган посилається на те, що ним направлено лист про надання документів позивачем, який датований 20.05.2020, тобто такий лист складено не під час перевірки, він прийнятий до прийняття наказу про проведення перевірки. При цьому відсутні докази того, що і такий лист отримано позивачем.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що у повідомленні про проведення перевірки від 20.01.2021 відповідачем не зазначалося перелік документів, які повинна надавати позивач, жодних вимог про надання позивачем документів повідомлення від 20.01.2021 не містить. Повідомлення від 20.01.2021 містить загальні посилання на надання первинних документів у відповідності до п. 85.2 ст. 85 ПК України, але і дане повідомлення позивачем не отримано.

В період з 22.02.2021 по 26.02.2021 жодних запитів податкового органу до позивача не надсилалося, жодні документи після винесення наказу про призначення перевірки та до для закінчення проведення перевірки у позивача не витребовувалися. Крім того, в матеріалах справи відсутній акт про відмову платника у наданні документів, оскільки сам запит із переліком таких документів позивачу не надсилався під час проведення перевірки.

Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень суди перевіряють чи прийняті такі рішення, крім іншого, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, розсудливо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовано це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Отже, у зв`язку із ненаданням позивачем первинних документів (за відсутності доказів того, що документи витребовувалися із зазначенням відповідного переліку таких документів у позивача саме під час перевірки) податковим органом не підтверджено суми валових витрат, задекларованих позивачем.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення - рішення від 29.04.2021 №08, вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 29.04.2021 №Ф-08, рішення від 29.04.2021 №08, податкове повідомлення - рішення від 29.04.2021 №08 - прийняті передчасно, без встановлення всіх обставин, що мають значення для їх прийняття, ненадання доказів того, що у податкового органу була відсутня можливість перенесення терміну її проведення у зв`язку із неможливістю проведення перевірки за відсутності документів, які втрачені платником податків, відтак підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08 липня 2021 року №Ф-20010-13 на суму 95350,24 грн., колегія суддів зазначає, що ця вимога включає в себе суми, визначені рішеннями від 29.04.2021 №08, №08, №08 та вимогою від 29.04.2021 №Ф 08.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 29.04.2021 №Ф-08 та рішення від 29.04.2021 №08 є такими, що прийняті протиправно, відповідно вимога від 08 липня 2021 року №Ф-20010-13 підлягає визнанню протиправною та скасуванню на суму, яка визначена вимогою №Ф-08 та рішенням №08.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 по справі № 480/10213/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Мельнікова Л.В. Курило
Повний текст постанови складено 29.08.2024 року