Справа № 120/2153/24
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 серпня 2024 р. Справа № 120/2153/24

Вінницький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

21.02.2024 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду , у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 22.03.2023 року №2 про відмову в підтвердженні періоду роботи ОСОБА_1 , що дають право на пенсію на пільгових умовах;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26.09.2023 року №57 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 19.09.2023 року, з урахуванням до спеціального стажу роботи згідно п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (Список №1) періоду з 15.07.1997 року по 19.01.1999 року, з 24.03.2003 року по 15.07.2005 року та з урахуванням до загального стажу період навчання з 01.09.1988 року по 26.06.1991 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що у березні 2023 року позивач звернулась до відповідача із заявою про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області №2 від 22.03.2023 року відмовлено в підтвердженні періоду роботи позивача з 15.07.1997 року по 19.01.1999 року та з 22.06.1999 року по 06.12.2000 року, оскільки професія прибиральниця службових приміщень, з якою працювала позивач, не відповідає чинним на період роботи спискам, а також відсутні дані про проведення та результати проведення атестації робочих місць.

Вподальшому, 30.05.2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Зазначена заява за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві та прийнято рішення №57 від 26.09.2023 року про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

При цьому, рішенням не зараховано до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1988 року по 26.06.1991 року, оскільки в трудовій книжці відсутня дата видачі диплому; не зараховано до загального пільгового стажу за списком №1 період роботи з 24.03.2003 року по 15.07.2005 року, оскільки довідка, що визначає право на пенсію на пільгових умовах №213 від 16.08.2023 року, не відповідає вимогам додатку №5 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року.

Не погоджуючись із такими рішеннями пенсійного органу, позивач звернулась з цим адміністративним позовом до суду.

Ухвалою суду від 26.02.2024 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

19.03.2024 року на виконання вимог ухвали суду позивач подав заяву на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 25.03.2023 року строк звернення до суду з позовом визнано таким, що не пропущений, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 262 КАС України, а також встановлено відповідачам строк на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 08.04.2024 року виправлено описку, допущену у вступній, описовій та резолютивній частині ухвали суду від 25.03.2024 року у адміністративній справі №120/2153/24 зазначивши правильно прізвище, ім`я та по батькові позивача " ОСОБА_1 ", замість помилково зазначеного " ОСОБА_2 ".

09.04.2024 року представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подала до суду відзив на адміністративний позов, у якому вказала, що цим пенсійним органом прийнято рішення від 26.09.2023 року №57 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», у зв?язку із відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком № 1 (7 років 6 місяців).

Враховуючи наведене, представник відповідача1 просить суд відмовити в задоволенні позову.

20.05.2024 року представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подала до суду відзив на адміністративний позов, у якому вказала, що цим пенсійним органом прийнято рішення від 22.03.2023 року №2 про відмову позивачу в підтвердженні періоду роботи з 15.07.1997 року по 19.01.1999 року як такого, що дає право на пенсію на пільгових умовах, оскільки професія прибиральниця службових приміщень, за якою працювала заявниця, не відповідає чинними на період роботи Списками та відсутні дані про проведення та результати проведення атестації робочих місць за вказаною професією та періоду роботи з 22.06.1999 року по 06.12.2000 року як такого, що дає право на пенсію на пільгових умовах, оскільки відсутні дані про проведення та результати проведення атестації робочих місць.

Також зазначає, що суд не може вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції Пенсійного фонду України (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження останнього та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, представник відповідача2 просить суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступні обставини.

09.03.2023 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

До заяви додала наступні документи: трудову книжку; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; архівні довідки від 13.02.2023 року № 07-893, від 16.02.2023 року № С/24/15725/24-30, від 17.02.2023 року №C/24/15719,15722/24-30; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану; наказ від 21.06.1994 року №149; відомості персоніфікованого обліку.

22.03.2023 року Комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийняла рішення № 2, яким відмовила позивачу у підтвердженні періоду роботи:

- з 15.07.1997 року по 19.01.1999 року як такого, що дає право на пенсію на пільгових умовах, оскільки професія прибиральниця службових приміщень, за якою працювала заявниця, не відповідає чинними на період роботи Списками. Також відсутні дані про проведення та результати проведення атестації робочих місць за вказаною професією;

- з 22.06.1999 року по 06.12.2000 року як такого, що дає право на пенсію на пільгових умовах, оскільки відсутні дані про проведення та результати проведення атестації робочих місць.

Окрім іншого, Комісія підтвердила періоди роботи позивача з 25.01.1994 року по 14.07,1997 року, з 20.01.1999 року по 21.06.1999 року, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування».

Вподальшому, 30.05.2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Зазначена заява за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

26.09.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення №57, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», у зв?язку із відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком № 1 (7 років 6 місяців).

У рішенні вказано, що загальний страховий стаж складає 23 роки 2 місяці 24 дні, пільговий стаж за Списком №1 складає 3 роки 10 місяців 22 дні (враховано з 25.01.1994 року по 14.07.1997 року та з 20.01.1999 року по 21.06.1999 року згідно рішення комісії від 22.03.2023 року №2), що є недостатнім для призначення пенсії

Окрім іншого у рішенні вказано, що не зараховано:

- до загального страхового стажу період навчання з 01.09.1988 року по 26.06.1999 року, оскільки згідно запису в трудовій книжці відсутня дата видачі диплому (підстава запису), згідно наданих документів відсутній диплом або уточнююча довідка про період та форму навчання;

- до загального пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 24.03.2003 року по 15.07.2005 року згідно довідки, що визначає право на пенсію на пільгових умовах від 16.08.2023 № 213 видана ПрАТ "Вінницяпобутхім" не відповідає вимогам додатку №5 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993року №637, а саме: відсутній підпис начальника відділу кадрів та головного бухгалтера, в довідці замість посилання на Список №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 міститься посилання на постанову Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461, а також не вірно зазначено позицію 1080A010 (така позиція передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162).

Позивач вважає вказані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а тому звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV ( далі - Закон №1058) визначено, що цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно - правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно ч. 2 ст. 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 19.08.1973 року народження.

Надаючи оцінку рішенню Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 22.03.2023 року № 2 та рішенню Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26.09.2023 року №57, суд зауважує таке.

Порядок застосування списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року (далі - Порядок № 383).

Пунктом 3 Порядку №383 встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, застосовуються якщо пільгова робота продовжується після 16 січня 2003 року, якщо ж пільгова робота продовжується після 24 червня 2016 року застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункти 4, 4.1 Порядку № 383).

Пунктом 4.2 Порядку №383 встановлено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (пункт 4.3 Порядку №383).

Відповідно до пунктів 4.4, 4.5 Порядку №383 якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку. Якщо ж атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Згідно п. 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

За п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до якого згідно коду 1071300а-10386 відносяться апаратники нейтралізації та згідно коду 1071300а-10994 - апаратники сушіння, передбачено Розділом VIII "Хімічне виробництво" (код позиції 1080А010).

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.01.1994 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 , позивач:

- з 01.09.1988 року по 26.06.1991 року навчався у Вінницькому ПТУ - № 2;

- з 25.01.1994 року прийнята апаратником нейтралізації у цех гранульованого суперфосфату на Вінницьке ордена Трудового Червоного Прапора ВО "Хімпром", яке перейменоване у Вінницьке державне підприємство "Виробниче об`єднання "Хімпром";

- 15.07.1997 року переведена в цех автотранспорту і господарського забезпечення прибиральницею службових приміщень;

- 20.01.1999 року переведена в цех потрійного суперфосфату апаратником сушіння по 3 розряду;

- 06.12.2000 року звільнена з роботи;

- 24.03.2003 року прийнята на роботу в ЗАТ "Вінницяпобутхім" апаратником сушіння по 3 розряду цеху синтетичних мийних засобів детергентів за строковим договором;

- 25.05.2003 року звільнена з роботи у зв`язку з закінченням строку строкового договору.

Відповідно до довідки ЗАТ "Вінницяпобутхім" № 24 від 15.07.2005 року позивач працювала з 26.05.2003 року по 15.07.2005 року апаратником сушіння по 3 розряду цеху синтетичних мийних засобів детергентів за строковим договором.

Згідно довідки ПрАТ "Вінницяпобутхім" від 16.08.2023 року № 213 ОСОБА_1 за період з 24.03.2003 року по 15.07.2005 року виконувала роботи апаратника сушіння 3-го, 4-го розрядів, апаратника дозування 3-го розряду цеху синтетичних мийних засобів детергентів за професією апаратник сушіння , апаратник дозування, код КП 10994:10228 підстава Постанова КМУ № 461 від 24.06.2016 року.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення не зараховано до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 24.03.2003 року по 15.07.2005 року згідно довідки, що визначає право на пенсію на пільгових умовах від 16.08.2023 № 213 видана ПрАТ "Вінницяпобутхім" не відповідає вимогам додатку №5 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, а саме: відсутній підпис начальника відділу кадрів та головного бухгалтера, в довідці замість посилання на Список №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 міститься посилання на постанову Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461, а також не вірно зазначено позицію 1080A010 (така позиція передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162).

Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №240/6263/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а. При цьому Верховний суд відступив від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 у справі № 21-183а13, від 25.11.2014 у справі № 21- 519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14.04.2015 у справі № 21-383а14, від 02.12.2015 у справі № 21-1329а15, від 10.02.2016 у справі № 21-5432а15 та від 12.04.2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Відповідно до частина 5статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому суд зазначає, що у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджено постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення (далі - Порядок №22-1), відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV).

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу.

При цьому, записами у трудовій книжці та довідкою ПрАТ "Вінницяпобутхім" від 16.08.2023 року № 213 підтверджено, що позивач у періоди з 24.03.2003 року по 15.07.2005 року виконувала роботи «апаратника сушіння, апаратника дозування", що передбачена Списком №1, затвердженим Постановами КМУ від 11.03.1994 №162.

Тому, суд приходить до висновку про те, що період з 24.03.2003 року по 15.07.2005 року та підлягає зарахуванню позивачу до пільгового стажу.

Щодо періоду з 15.07.1997 року по 19.01.1999 року, суд погоджується з доводами відповідача, що професія прибиральниця службових приміщень, на якій працювала позивач, не відповідає чинним на період роботи Спискам.

Відтак з урахуванням записів у трудовій книжці та переліку професій, які визначені в Списку № 1, суд констатує, що професія позивача не відповідає цьому списку, а тому суд приходить до висновку, що у цій частині позовних вимог щодо зарахування до пільгового періоду з 15.07.1997 року по 19.01.1999 року слід відмовити.

Щодо доводів відповідачів, що у довідці ПрАТ "Вінницяпобутхім" від 16.08.2023 року № 213 відсутній підпис начальника відділу кадрів та головного бухгалтера та те, що, згідно запису в трудовій книжці відсутня дата видачі диплому, суд зазначає таке.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Проте, відповідачем не надано жодних документів, підтверджуючих вчинення будь-яких дій для витребування документів чи проведення перевірки достовірності таких документів.

Крім того, відповідач мав можливість повідомити позивача про необхідність дооформлення документів або їх неповноту, надати тримісячний строк на усунення відповідних недоліків, запропонувати позивачу надати інформацію щодо щонайменше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

За приписами абзаців другого - четвертого п. 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним.

Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

З огляду на викладене, суд вважає, що до загального стажу позивача період навчання з 01.09.1988 року по 26.06.1991 року підлягає зарахуванню.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 22.03.2023 року №2 про відмову в підтвердженні періоду роботи ОСОБА_1 , що дають право на пенсію на пільгових умовах та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26.09.2023 року №57 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" підлягає визнанню протиправними та скасуванню.

Аналізуючи оскаржуване рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 01.07.2003, яке, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Визначаючись щодо вимог зобов`язального характеру, суд враховує наступне.

Так, згідно ч. 2 ст. 114 Закону №1058 працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відтак для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 слід дотриматися таких умов: її пільговий стаж має складати не менше половини від 7 років 6 місяців; страховий стаж має складати не менше 20 років; слід досягти 50 років.

Так, суд враховує, що визначений пенсійним органом загальний страховий стаж позивача складає 23 роки 2 місяці 24 дні, пільговий стаж за Списком №1 складає 3 роки 10 місяців 22 дні.

Виходячи із обставин цієї справи суд враховує, що оскаржувані позивачем рішення не містять повного аналізу обставин, з`ясування яких є необхідним і важливим при розгляді питання про призначення пенсії за віком. Такі недоліки у діяльності відповідача, окрім того, що вказують на протиправність рішень, перешкоджають суду надати оцінку дотриманню усіх, передбачених нормами пенсійним законодавством, умов для прийняття рішення про призначення пенсії на пільгових умовах.

При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх визначених Законом підстав у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

Тобто, в межах розгляду цієї справи суд не може дійти остаточного висновку про призначення пенсії на пільгових умовах, за відсутності необхідного пільгового стажу та висновків відповідача про наявність чи відсутність усіх умов необхідних для зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За таких обставин, з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 09.03.2023 року та 19.09.2023 року, зарахувавши до пільгового стажу період з 24.03.2003 року по 15.07.2005 року та до загального стажу період навчання з 01.09.1988 року по 26.06.1991 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Крім цього, суд зазначає, що наведений вище спосіб захисту буде сприяти позивачу в ефективному виконанні судового рішення саме за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення даного адміністративного позову.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що права позивача були порушені Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві та Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, суд зазначає про стягнення на користь позивача судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів солідарно.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 22.03.2023 року №2 про відмову в підтвердженні періоду роботи ОСОБА_1 , що дають право на пенсію на пільгових умовах.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26.09.2023 року №57 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 09.03.2023 року та 19.09.2023 року, зарахувавши до пільгового стажу період з 24.03.2003 року по 15.07.2005 року та до загального стажу період навчання з 01.09.1988 року по 26.06.1991 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, ) судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, )судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, )

Суддя Дончик Віталій Володимирович