Справа № 140/3448/24
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в ухваленні додаткового рішення

28 серпня 2024 року ЛуцькСправа № 140/3448/24
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін заяву про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області 21.12.2023 № 5 (форма «С»); стягнуто з ГУ ДПС у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ФОП ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968,96 грн (а. с. 94-96).

05.08.2024 до суду надійшла заява представника позивача адвоката Манзюка Т.Ю. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн (а. с. 99-100).

Згідно із частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

За приписами частини п`ятої статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Як передбачено пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Відтак, оскільки рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 у цій справі було ухвалено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, тому зазначену заяву про ухвалення додаткового рішення судом розглянуто в порядку письмового провадження без повідомлення сторін, після виходу судді з відпустки.

Крім того, суд констатує дотримання представником позивача частини сьомої статті 139 КАС України з огляду на те, що у тексті позовної заяви було заявлено про понесення витрат на правничу допомогу, а заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

В поданому до суду 06.08.2024 клопотанні представник відповідача Роскошнова Д.А. просить у задоволенні поданої заяви відмовити з огляду на відсутність належного документального підтвердження понесених витрат та їх неспівмірність з обсягом виконаної роботи (а. с. 109-110).

Дослідивши письмові доказі, суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

За приписами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Верховний Суд у постановах від 02.02.2023 у справі № 120/4765/21-а, від 22.08.2023 у справі № 380/7394/21 вказав, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, потребують належного документального підтвердження, на чому неодноразово наголошував Верховний Суд у судових рішеннях. Визначений у них орієнтир, яким мають керуватися суди нижчих інстанцій при вирішенні питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу адвоката, головним чином вимагає повного і всебічного дослідження доказів, якими підтверджується надання правничої допомоги, особливо її вартість і оплата. Зважаючи на те, що понесені витрати відшкодовуватиме інша сторона, дослідження цих доказів вимагає ретельного підходу, адже їх стягнення, з одного боку, є компенсацією (певною мірою вимушених) фінансових затрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, але водночас ця компенсація не може бути надмірною. Тож окрім того, що витрати на правничу допомогу мають бути документально доведеними, вони мають відповідати також критерію співмірності у розумінні частини п`ятої статті 134 КАС України.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

За приписами частин першої, другої статті 27 Закону № 5076-VI договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правничої допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правничої допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк.

Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.

Статтею 14 розділу ІІІ Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017, зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 15.02.2019) визначено, що адвокат надає правову допомогу відповідно до законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги - договір, за яким одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується надавати правову допомогу іншій стороні договору (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору, у випадку, якщо така оплата передбачена договором. До договору про надання правової допомоги також застосовуються загальні положення цивільного законодавства про договір.

За змістом статті 28 розділу ІІІ Правил адвокатської етики гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Суд наголошує на тому, що за змістом частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката насамперед визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, укладення якого в письмовій формі є обов`язковим відповідно до законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Водночас, ні до позовної заяви, ні до заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивач та її представник не надали оригінал чи належним чином засвідчену копію договору про надання правничої допомоги, у якому визначені порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), порядок його сплати.

Представник позивача, на підтвердження витрат на правничу допомогу, до заяви про ухвалення додаткового рішення подав лише копії квитанції до прибуткового касового ордеру від 01.04.2024 про прийняття адвокатом Манзюком Т.Ю. від ОСОБА_1 коштів в сумі 10500,00 грн (а. с. 104) та акту про надання професійної правничої допомоги від 01.04.2024 (а. с. 105).

При цьому, в акті про надання професійної правничої допомоги від 01.04.2024 (а. с. 105) вказано, що підписанням цього акту клієнт підтверджує факт належного отримання послуг відповідно до положень договору від 01.10.2023.

Проте, як уже зазначалося, позивач та її представник не надали оригінал чи належним чином засвідчену копію вказаного договору про надання правничої допомоги від 01.10.2023.

Суд звертає увагу, що договір про надання правової допомоги (оригінал чи копію якого не надано) було укладено 01.10.2023 до прийняття оскаржуваного у цій справі податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області 21.12.2023 № 5 (а. с. 28) та складення акту фактичної перевірки від 16.11.2023, на підставі якого було прийняте зазначене податкове повідомлення-рішення (а. с. 12-13). Тобто, без дослідження договору про надання правової допомоги від 01.10.2023 (оригінал чи копію якого не надано) суд позбавлений можливості дійти висновку про те, що правову допомогу у цій справі було надано саме відповідно до зазначеного договору.

Крім того, з копій квитанції до прибуткового касового ордеру від 01.04.2024 (а. с. 104) та акту про надання професійної правничої допомоги від 01.04.2024 (а. с. 105) також неможливо дійти категоричного висновку про те, що ФОП ОСОБА_1 оплатила адвокату Манзюку Т.Ю. кошти в сумі 10500,00 грн як правову допомогу, надану саме у цій справі, оскільки у вказаних документах відсутнє посилання як на номер цієї справи, так і на податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області 21.12.2023 № 5, яке оскаржується у цій справі. В акті про надання професійної правничої допомоги від 01.04.2024 (а. с. 105) найменування наданих послуг описані таким чином, що не дають можливості пов`язати зазначені послуги саме із цією справою.

Отже, суд дійшов висновку про те, що позивач та її представник документально не підтвердили понесення витрат на правову допомогу в сумі 10500,00 грн саме у цій справі, тому правові та фактичні підстави для стягнення на користь позивача зазначених витрат відсутні.

З урахуванням наведеного, відсутні підстави, визначені пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України, для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

За приписами частини четвертої статті 252 КАС України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 248, 252 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.М. Валюх