Справа № 126/1041/24
Суддя: Хмель Р. В.
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1041/24

Провадження № 2-а/126/13/2024

"27" серпня 2024 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

зі секретарем Дончик О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Бершадського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обгрунтування поданого позову ОСОБА_1 зазначає, що 15.04.2024 поліцейським СРПП ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій областіУстименко М.С. було винесено постанову серії ББА №338030 про притягнення її до адміністративної відповідальності за с.2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Відповідно до змісту постанови, позивач була притягнута до адміністративної відповідальності за те, що 15.04.2024, біля 16:45 год., в с.Війтівка, по вул. Сонячна Гайсинського району Вінницької області, передала керування транспортним засобом квадроциклом FORTE без номерного знака неповнолітньому сину ОСОБА_2 , 2008 року народження, який не мав права керування транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії.

На думку позивачки постанова є незаконною і підлягає скасуванню.

Як зазначає позивачка, з її сторони не було вчинено будь-яких протиправних дій щодо передачі своєму неповнолітньому сину права керування транспортним засобом, так як останній без її дозволу, скориставшись її відсутністю, взяв транспортний засіб покататися. Відтак, будь-яких дій з її сторони щодо передачі права керування транспортним засобом своєму синові в неї не було, відповідно відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 25.04.2024 відкрито провадження у справі.

21.05.2024 на адресу Бершадського районного суду Вінницької області надійшов відзив, в якому представник відповідача, ОСОБА_3 просила в задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що у зв`язку з введенням воєнного стану на всій території України з 24.02.2022 Указом Президента України "Про введення воєнного стану" №64/2022 право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції.

Ч.2 ст. 126 КУпАП передбачає керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2.1.а. Правил дорожнього руху встановлено, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Поліцейським сектору реагування патрульної поліції ВП №1 Гайсинського районного відділу ГУНП у Вінницькій області, ОСОБА_4 зафіксовано порушення вимог ч.2 ст. 126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян - п.1.1.а Правил дорожнього руху.

ГУНП у Вінницькій області наголошує, що стягнення передбачене частиною 2 статті 126 КУпАП, накладено у межах наданих йому повноважень і під час виконання службових обов`язків та були здійсненні у відповідності до вимог чинного законодавства України, зафіксовані у постанові про накладення адміністративного стягнення серії ББА №338030 від 15.04.2024.

Позивач, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідач повідомлений про час та дату судового засідання в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цьогоЗакону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі -ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п.2.9 ґ Правил дорожнього руху України водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчання водіння відповідно до вимог розділу24цих Правил.

Згідно ч.2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Встановлено, що 15 серпня 2024 року поліцейським СРПП ВП №1 Гайсинського РУП, сержантом поліції Ільченко М.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №338030, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн..

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи.

Особливості провадження у справах про адміністративні правопорушення визначені в Розділі IV КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У даному випадку для підтвердження порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно достатті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, письмові показання свідків правопорушення, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 року визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/ розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення та дотримання останніми процедури розгляду ними справ.

Як вбачається з ч. 1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, поліцейським при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбачене ч. 2ст. 126 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КпАП України.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті`встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями283та284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Для підтвердження порушення вказаного у оскаржуваній постанові пункту Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, фото чи відеозапис події, на якому чітко вбачався би факт правопорушення чи пояснення очевидців даного правопорушення.

Проте, будь яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано. У п. 7 оскаржуваної постанови жодних доказів не вказано.

Суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушень Правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як докази про їх вчинення.

Водночас, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути доказом вчинення особою правопорушення. Вона є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому має передувати фіксування цього правопорушення. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Сама по собі постанова про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, не дає підстав стверджувати про порушеннянею Правил дорожнього руху України саме в той день та час.

Отже, суд дійшов висновку, що постанова винесена без достатніх підстав, що вказують на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення та без встановлення дійсних обставин справи.

У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Верховним Судом в постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Сама по собі оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки постанова про притягнення до адміністративної відповідальності по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує відповідне фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як встановлено судом будь-яких належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, відповідачем не надано, що свідчить про недоведеність вини водія у вчиненні порушення ПДР.

Відтак, оскільки позивач ОСОБА_1 заперечує вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КпАП України, а відповідач, на якого покладено обов`язок доказування, не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували порушення позивачем вимог ПДР та відповідно скоєння нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №338030 від 15.04.2024 року, складеної поліцейським СРПП ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, ОСОБА_4 якою ОСОБА_1 визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП України, підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України суд приходить до висновку, що позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області 605,60 грн. сплачений ним судовий збір при зверненні із адміністративним позовом до суду.

Керуючись статтями18,19,121,241-246,286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №338030 від 15.04.20243 року, складену поліцейським СРПП ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, ОСОБА_4 , якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП України, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять грн.) гривень 60 копійок сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Головне управління Національної поліції України у Вінницькій область, м.Вінниця, вул.Театральна, 10, .

Повний текст рішення складено 27.08.2024.

Суддя Р. В. Хмель