Справа № 280/7885/23
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

27 серпня 2024 року Справа № 280/7885/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Запорізькій області,

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), у якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 15.05.2023 №9, яким застосовано штрафні санкції у сумі 6916,00 грн. та від 15.05.2023 №9, яким застосовано штрафні санкції у сумі 1020,00 грн.

Крім того, просить вирішити питання щодо судових витрат, що складаються з судового сбору та витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в порушення норм податкового законодавства працівниками контролюючого органу було вручено наказ №277-П від 13.03.2023 «Про проведення фактичної перевірки», направлення та запит б/н б/д «Про надання документів» особі, що не має відношення до діяльності позивача, що відповідно зумовлює сумніви у законності проведення перевірки, та спростовує висновок контролюючого органу щодо висновку про використання праці найманої особи без оформлення трудових відносин. Наказ №277-П від 13.03.2023 «Про проведення фактичної перевірки» містить підставу перевірки пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, згідно якої призначено провести перевірку з питань дотримання норм законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами; вимог законодавства, яке регулює ведення касових операцій; дотримання роботодавцем законодавства щодо ведення касових операцій; дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами); з питань цін та ціноутворення, в той час, як приписами вказаної норми підстави для проведення фактичної перевірки з метою здійснення контролю «дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами)», не визначено. контролюючий орган, не довівши до відома позивача інформацію, яка стала підставою для призначення і проведення перевірки, позбавив позивача можливості знати та оцінити цю інформацію, для розуміння правомірності підстав її проведення. Будь-яка інша інформація, зокрема у чому конкретно полягає порушення, яке можливо було допущено позивачем в наказі відсутня, що свідчить, на думку позивача, про його протиправний характер. Враховуючи викладене, позивач вважає, що у ГУ ДПС були відсутні підстави для проведення фактичної перевірки, що, як наслідок, тягне протиправність податкових повідомлень-рішень від 15.05.2023 №9 та №9. Також, позивач зазначає що відповідачем було направомірно встановлене у акті перевірки порушення ведення обліку товарних запасів, оскільки ОСОБА_2 , якому було вручено документи для проведення перевірки не має відношення до діяльності відповідача і відповідно його підпис не може слугувати підтвердженням відповідності фактичних залишків товарних запасів. Крім того, відповідно до п. 12 розділу ІІ Закону №265 до припиненення або скасування воєнного стану відповідні санкції не застосовуються, що податковим органом було проігноровано. З приводу встановленого перевіркою порушення у вигляді незастосування реєстратора розраункових операцій та не видачі розрахункового документа позивач посилається на ті ж самі заперечення, які вже наведено вище.

Ухвалою від 02.10.2023 суд відкрив провадження в адміністративній справі та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

18.10.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ 45878), у якому представник відповідача зазначає, що що жодних заперечень про відсутність у наказі належних підстав для призначення перевірки представник позивача не висловлював та без зауважень погодився отримати копію наказу та направлення на її проведення. Отже ним було допущено до перевірки співробітників податкового органу, за вказаною вище адресою. При цьому зазначав що і сама позивач незабаром буде. Перевірку проведено в присутності особи, що здійснювала розрахункові операції при продажі товару позивача - ОСОБА_2 . Під час проведення фактичної перевірки було вручено запрошення для надання документів, підписання матеріалів, надання вмотивованих пояснень. Перевірка здійснена в присутності ОСОБА_2 - особа, що здійснюва розрахункоаві операції при продажу товару ОСОБА_1 . Отже, відповідач стверджує, що фактичною перевіркою контролюючим органом встановлені та доведені факти: наявності підстав для призначення фактичної перевірки позивача; дотримання порядку проведення фактичної перевірки; того що ОСОБА_2 є особою, що фактично здійснює розрахункові операції з продажу в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), підакцизної групи товару, а саме пляшки пива «Чайка Дніпровська» об`ємом 0,5 л. за ціною 30,00 грн. (пункт 80.7 статті 80 ПК України), оскільки лише позивач має право (ліцензію) на роздрібну торгівлю такого виду товару та відповідно має РРО, на відміну від її чоловіка в статусі ФОП, який не має такого права; невидачі фіскального чеку особою, що фактично здійснює розрахункові операції в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність позивач, в нашому випадку це - ОСОБА_2 (відео додається), з продажу пляшки пива «Чайка Дніпровська» об`ємом 0,5 л. за ціною 30,00 грн. та взагалі не застосування ним РРО (яке при включеному світлі було взагалі вимкнуто). Цей факт не спростовується жодним належним та допустимими доказом з боку позивача та взагалі по великому рахунку не оскаржується нею; ненадання документів пов`язаних з предметом перевірки, як окремого порушення, так і не надання в підтвердження ведення обліку товарів, в тому числі підакцизної її групи, документів про їх погодження та оприбуткування. І цей факт не спростовується жодним належним та допустимими доказом з боку позивача та взагалі по великому рахунку не оскаржується нею. А отже є доведеними з боку відповідача факти порушення позивачем п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону №265 та ст. 85 ПК України. На підставі наведеного у відзиві відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, підприємець), РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована 03.09.2020 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційний номер № НОМЕР_2 . Місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Головним управлінням ДПС у Запорізькій області згідно наказу №277-П від 13.03.2023 «Про проведення фактичної перевірки», керуючись ст.191, ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, на підставі пп.80.2.2 п.80.2 ст.80, п.69.27 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та доповідної записки начальника управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Запорізькій області Шепеля Дмитра від 09.03.2023 №579/08-01-07-07-09, в період з 13.03.2023 тривалістю 10 діб, було проведено фактичну перевірку магазину за адресою: АДРЕСА_3 , в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 , за період з 01.07.2022 по день закінчення фактичної перевірки, з питань дотримання норм законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами; вимог законодавства, яке регулює ведення касових операцій; дотримання роботодавцем законодавства щодо ведення касових операцій; дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами); з питань цін та ціноутворення.

За результатами фактичної перевірки складено акт акт фактичної перевірки від 23.03.2023 року №362/08/01/07/09/, зареєстровано 23.03.2023 року та направлено ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) поштою 24.03.2023 року, у зв`язку з відмовою платника податків, його законних представників, від підписання акту, про що посадовими особами складено акт №298/08/01/07/09/ від 23.03.2023.

Проведеною фактичною перевіркою магазину за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), встановлено порушення:

-п.1, 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (із змінами та доповненнями), а саме: проведення розрахункової операції на повну суму покупки без застосування реєстратора розрахункових операцій: при продажу пляшки пива «Чайка Дніпровська» об`ємом 0,5 л. за ціною 30,00 грн. (розрахунок проводився готівкою) фіскалізований реєстратор розрахункових операцій не застосувався та розрахунковий документ встановленої форми на суму 30,00 грн. не видавався;

-п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (із змінами та доповненнями), а саме: порушення ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації на суму 6886,00 грн. Під час перевірки зняти фактичні залишки товарних запасів та складено відомість ТМЦ, яку підписано продавцем (особою, яка проводила розрахункові операції). В ході перевірки не були надані первинні документи на товар, згідно відомості ТМЦ, які підтверджують походження товару та його оприбуткування. В результаті чого порушено ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації на суму 6886,00 грн.;

- п.85.2 ст.85 Податкового Кодексу України від 02.12.10 №2755^1 (зі змінами та доповненнями), а саме: посадовим особам контролюючого органу не надано до перевірки всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки за перевіряємий період, а саме: до перевірки не було надано жодного документу, який належить або пов`язаний з предметом перевірки (первинні документи на товар, які підтверджують походження товару та його оприбуткування; банківські виписки; ліцензії, договір оренди або власності приміщення, в якому здійснюється діяльність, реєстраційне посвідчення РРО, довідка опломбування РРО, книга обліку доходів і витрат підприємця та інш.);

- ст. 24 Кодексу законів про працю України, а саме: використання праці найманої особи без оформлення трудових відносин, а саме - продавця ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_3 ), який проводив реалізацію підакцизної групи товарів та здійснював розрахунки готівкою в магазині, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Заперечення до акту фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області не надходили.

За результатами фактичної перевірки ГУ ДПС у Запорізькій області прийнято податкові повідомлення-рішення від 15 травня 2023 року № 9 про застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 6916,00 грн. (за проведення розрахункових операцій без використання реєстраторів розрахункових операцій у розмірі 30 грн. та порушення прядку ведення обліку товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації у розмірі 68886 грн.) та № 9 про застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 1020,00 грн. за порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України ненадання в повному обсязі документів, що відносяться до перевірки.

Податкові повідомлення-рішення з розрахунком штрафних (фінансових) санкцій направлено засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення

В подальшому позивач звернувся з адміністративним оскарження вищезазначених податкових повідомлень-рішень в досудовому порядку до ДПС України, рішенням якого було залишено без змін оскаржувані ППР.

Не погоджуючись з цими рішенням позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Щодо доводів позивача про те, що в порушення норм податкового законодавства працівниками контролюючого органу було вручено наказ №277-П від 13.03.2023 «Про проведення фактичної перевірки», направлення та запит б/н б/д «Про надання документів» особі, що не має відношення до діяльності позивача, що відповідно зумовлює сумніви у законності проведення перевірки, та спростовує висновок контролюючого органу щодо висновку про використання праці найманої особи без оформлення трудових відносин суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно пункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового Кодексу України «посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта (в нашому випадку це був об`єкт), перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) (юридична адреса позивача) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, контролюючі органи в силу приписів підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України мають право проводити відповідно до законодавства камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків/особи (пункт 80.1 статті 80).

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК України може бути проведена контрольна розрахункова операція (пункт 80.4 статті 80 ПК України).

Згідно пункту 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Так, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки (п. 81.1 ст. 81 ПК України).

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції (пункт 80.7 статті 80 ПК України).

Як вбачається з доданого відповідачем до відзиву на позовну заяву відео, посадовими особами відповідача особі, яка здійснювала розрахункову операцію були вручені копії наказу на проведення перевірки так направлення на та пред`явлено службові посвідчення.

Отже, посадовими особами відповідача були виконані передбачені ст. 81 ПК України умови допуску до перевірки. Після ознайомлення з наказом та направленнями на проведення перевірки особа, яка здійснювала розрахункову операцію підписав направлення на проведення фактичної перевірки.

Тобто, посадовими відповідача були виконані передбачені ст. 81 ПК України умови допуску до проведення фактичної перевірки. Той факт, що особа, що здійснювала розрахункові операції, а саме ОСОБА_2 має статус ФОП та також ймовірно здійснює підприємницьку діяльність у тому ж самому магазині, не спростовує факту продажу ним товару, що належить позивачці. Так, Позивач здійснює свою діяльність на загальній системі оподаткування. Основним видом діяльності є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Має реєстраційне посвідчення на реєстратор розрахункових операцій № від 01.02.2022, видане ГУ ДПС у Запорізькій області (Вознесенівський район м. Запоріжжя) на реєстратор розрахункових операцій МС^545Т.02, заводський №СМ00003738, фіскальний №, довідку про опломбування реєстратора розрахункових операцій від 01.02.2022, видану ТОВ «ЕРА 1», фіскальний режим роботи реєстратора розрахункових операцій фіскалізовано, книгу обліку розрахункових операцій на реєстратор розрахункових операцій (у разі реєстрації та використання) №Р від 01.02.2022, зареєстрована ГУ ДПС у Запорізькій області (Вознесенівський район м. Запоріжжя) та ліцензії : на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (попередня, що закінчилася) № 2200237 від 07.02.2022, термін дії: з 07.02.2022 по 07.02.2023 фіскальний номер РРО (програмного РРО) згідно додатку до ліцензії № (анульована за заявою суб`єкта господарювання 14.09.2022), на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (діюча): №2201197 від 16.09.2022, термін дії: з 22.09.2022 по 22.09.2023, фіскальний номер РРО (програмного РРО) згідно додатку до ліцензії № і на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами (попередня, що закінчилася): №2200243 від 07.02.2022, термін дії: з 07.02.2022 по 07.02.2023 (анульована за заявою суб`єкта господарювання 14.09.2022). Вказана інформація наявна у контролюючого органу, оскільки позивач стоїть в нього на обліку. Отже, оскільки саме позивачка мала ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, то відповідно продана ОСОБА_2 пляшка пива могла бути лише товаром позивачки. На користь цього факту свідчить також те, що як вбачається з відео та письмових пояснень ОСОБА_2 , які є додатком до перевірки, ОСОБА_2 жодним чином не зазначає що продана ним пляшка пива є його товаром.

Щодо посилання позивачем у позові на те, що контролюючий орган безпідставно у акті перевірки встановив здійснення позивачем порушення ст.24 Кодексу законів про працю України; Постанова Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 «Про порядок повідомлення державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», суд зазначає що відповідні обставини знаходяться поза межами предмета дослідження у справі, оскільки спірні рішення не стосуються вказаного порушення.

Щодо доводів позивача про те, що всупереч положенням Податкового кодексу України в наказі №277-П від 13.03.2023 «Про проведення фактичної перевірки» не вказано чіткої підстави для проведення фактичної перевірки. Крім цього, в наказі не вказано, яка саме інформація про порушення позивачем законодавства вказана в доповідній записці начальника управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Запорізькій області Шепеля Дмитра від 09.03.2023 №579/08-01- 07-07-09. Також, згадана доповідна записка не надавалась відповідачем для ознайомлення під час проведення фактичної перевірки суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Посадовими особами відповідача особі, яка здійснювала розрахункову операцію були вручені копії наказу на проведення перевірки та направлення, пред`явлено службові посвідчення. Зазначеною особою було допущено перевіряючих до проведення перевірки без жодних зауважень до наказу та підстав проведення перевірки, отже суд не приймає відповідні доводи позивача.

Щодо порушень, вичвлених під час перевірки які послугували підставою для прийняття спірних рішень суд зазначає наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.95 за N 265/95-ВР (надалі - Закон № 265).

Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Згідно з п. 12 ст. 3 Закону № 265, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість

Статтею 20 Закону N 265 (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючого органу застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, в силу імперативних приписів абзацу другого пункту 12 статті 3 Закону N 265/95-ВР суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Таким чином, в розумінні абзацу другого пункту 12 статті 3 Закону N 265/95-ВР платник податків зобов`язаний подавати до фактичної перевірки не тільки документи про "походження" товару, але й документи які окремо засвідчують обставину "облік" товарів, про що судом нижче по тексту сформовано відповідні висновки.

Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 N 496 затверджено "Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку", зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 02.11.2021 за N 1411/37033.

Пунктом 2 Порядку N 496 визначено, що:

-документи, які підтверджують облік та походження товарівФорма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку),тапервинні документи;

-товарні запаси - сукупність товарів, що утримуються ФОП дляподальшогопродажу (надання послуг).

Розділом II Порядку N 496 безпосередньо врегульований "Порядок ведення обліку товарних запасів", який полягає в наступному:

" 1. Облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.

Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.

3. ФОП вносить до Форми обліку відомості в такому порядку: 1) у графі 1 зазначається порядковий номер рядка, в якому здійснено відповідний запис; 2) у графі 2 - дата здійснення запису; 3) у графах 3-6 -реквізити первинного документа (вид первинного документа, дата його складання, номер первинного документа (за наявності), найменування суб`єкта господарювання - постачальника або отримувача, його РНОКПП або код згідно з ЄДРПОУ / номер ГО картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті); 4) у графі 7 - загальнавартість товару відповідно до первинного документапро надходження товару; 5) у графі 8 - загальна вартість товару відповідно до первинного документа про вибуття товарів (крім даних щодо продажу через реєстратор розрахункових операцій / програмний реєстратор розрахункових операцій);6) у графі 9 зазначаються примітки, передбачені цим Порядком.

11.Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первиннихдокументів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документівз подальшим пред`явленням`їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби)".

Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП.

Зміст наведених норм дозволяє зробити висновки, що порядок обліку товарних запасів регулюється не тільки Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а й підзаконними нормативно-правовими актами (зокрема, наказами Міністерств). Облік товарних запасів, що підлягають продажу, ведеться в кожному місці продажу товарів (господарському об`єкті) до початку їх реалізації та для ведення обліку товарних запасів не має значення сам факт продажу товарів, а має значення факт отримання суб`єктом господарювання товарів для їх подальшого продажу в певному господарському об`єкті. До документів, які підтверджують облік та походження товарів, відносяться не тільки первинні документи, а й встановлені законодавством спеціальні документи для ведення обліку товарних запасів (як-то, Форма обліку товарних запасів). Такі спеціальні документи для ведення обліку товарних запасів заповнюються на підставі первинних документів та містять відомості щодо реквізитів первинних документів, а відтак підтверджують оприбуткування товарів на підставі цих первинних документів та є підставою для подальшого відображення в бухгалтерському обліку. Для підтвердження постійного ведення обліку товарних запасів в порядку, встановленому законодавством, має значення наявність у місці продажу (господарському об`єкті) первинних документів та спеціальних документів обліку та їх повне і належне заповнення, а не наявність чи відсутність у місці продажу (господарському об`єкті) на момент перевірки самих товарів, що підлягають продажу.

Згідно ст. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння), яким позивач не є.

Посадовими ж особами відповідача, при проведенні перевірки позивача, виявлено порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані в установленому порядку, а саме: не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації. Вказане підтверджується відомостями (додаток до акту) про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно- матеріальних цінностей) при перевірці господарської одиниці магазину, розташованого за вищезазначеною адресую, де здійснює господарську діяльність позивач, податковим органом виявлено не облікований товар на загальну суму 6886,00 грн..

Натомість позивач не надав жодних доказів ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а ні під час проведення перевірки, а ні під час розгляду справи, що є порушенням позивачем норм чинного законодавства в частині обліку у встановленому порядку товарних запасів.

Також суд зазначає, що згідно Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану" N 2118-ІХ від 03 березня 2022 року із змінами, внесеними згідно із Законом N 2120-ІХ від 15 березня 2022 року розділ II Закону N 265/95-ВР, доповнено пунктом 12, відповідно до якого тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, санкції за порушення вимог цього Закону не застосовуються, крім санкцій за порушення порядку здійснення розрахункових операцій при продажу підакцизних товарів, то частиною 215.1 ст. 215 ПК України встановлено, що до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну рідини, що використовуються в електронних сигаретах; пальне; автомобілі, електрична енергія. Таким чином, з 17 березня 2022 року і до припинення або скасування воєнного стану на території України санкції за порушення порядку здійснення розрахункових операцій в тому числі за порушення під час роботи з РРО, можуть застосовуватися до суб`єктів господарювання, які здійснюють роздрібний продаж підакцизних товарів.

Отже, під час воєнного стану до суб`єктів господарювання, які здійснюють роздрібний продаж підакцизних товарів, за вчинення порушень, з поміж яких, реалізація необлікованих підакцизних товарів застосовується штраф у розмірі вартості таких товарів.

Як було зазначено вище, Закон № 265 визначає правові засади застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а дія цього Закону поширюється на усіх суб`єктів господарювання та їх господарські одиниці, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

- Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Матеріалами справи підвтерджується а позивачем не спростовано наявності факту здійснення під час проведення фактичної перевірки розрахункові операції в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність позивач під час продажу пляшки пива «Чайка Дніпровська» об`ємом 0,5 л. за ціною 30,00 грн. без застосування РРО. При цьому саме позивач має право (ліцензію) на роздрібну торгівлю такого виду товару та відповідно має РРО, на відміну від її чоловіка ОСОБА_2 в статусі ФОП, який не має відповідної ліцензії.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

В силу положень статті 139 КАС України судові витрати (у тому числі витрати на правничу допомогу) стягуються на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень виключно у разі задоволення позовних вимог. Ураховуючи ту обставину, що судом відмовлено у задоволенні позову, то й відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 лютого 2023 року у справі №640/17086/20 (адміністративне провадження №К/9901/15171/21).

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова