Справа № 260/2802/22
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про передачу справи для вирішення питання про відвід судді

26 серпня 2024 рокум. Ужгород№ 260/2802/22

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Луцович М.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про відвід судді у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Державної міграційної служби України, в якому просить суд:

- скасувати рішення Державної міграційної служби України рішення № 100-22 від 18 липня 2022 р. про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Державну міграційну службу України вирішити питання стосовно надання громадянину російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, з урахуванням правової оцінки, наданої судами при вирішенні цього спору.

23 серпня 2024 року позивачем до суду було подано заяву про відвід головуючому судді Луцович М.М.

Заява мотивована тим, що в матеріалах справи містяться нерозглянуті і невирішені клопотання про витребування доказів від 23.05.2024 та від 24.06.2024, а також тим, що головуючий суддя, на думку позивача, протиправно відмовляє позивачу у витребуванні доказів та дослідження й порівнянні їх у судовому засіданні, а також протиправно відмовляє позивачу у зміні предмету позову. На думку позивача, вказані обставити є доказом порушення головуючим суддею принципів неупередженості та безсторонності.

Розглянувши подану позивачем заяву про відвід судді, суд дійшов наступних висновків.

Виключні підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені ст.36 КАС України, відповідно до яких суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) у разі:

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого ст.31 цього Кодексу.

Так, метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність.

При цьому Європейський суд з прав людини в пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі "Білуха проти України").

Висловлюючи недовіру головуючому судді Луцович М.М. - позивач, зокрема вказує на те, що суддя Луцович М.М. не розглянув клопотання про витребування доказів від 23.05.2024 та від 24.06.2024.

З матеріалів справи вбачається, що твердження позивача не відповідають дійсності, так як ухвалою суду від 26.06.2024 відмовлено у прийнятті заяви представника позивача про уточнення підстав позову, а також відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів від 24.05.2024 (надісланого позивачем 23.05.2024).

З протоколу судового засідання від 26.06.2024 вбачається, що представник позивача був присутній при розгляді вищевказаних клопотань та після оголошення вступної та резолютивної частини ухвали від 26.06.2024 заявив клопотання про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з повним текстом ухвали. Повний тест ухвали від 26.06.2024 отримано представником позивача 01.07.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.99, т. 3).

З огляду на клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, розгляд клопотання про витребування доказів від 24.06.2024, яке за своєю суттю є аналогічним клопотанню від 24.05.2024, здійснено не було.

Висловлюючи недовіру головуючому судді Луцович М.М. позивач також вказує, що головуючий суддя протиправно відмовляє позивачу у витребуванні доказів та дослідження й порівнянні їх у судовому засіданні, а також протиправно відмовляє позивачу у зміні предмету позову.

Відповідно до стаття 36 частини 4 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Зі змісту поданої заявником заяви вбачається, що підставою для відводу судді є сумніви щодо неупередженості та об`єктивності судді Луцович М.М., які виникли з його точки зору, у зв`язку із процесуальними діями судді Луцович М.М.

Вказані у заяві підстави для відводу судді не свідчать про його упередженість чи необ`єктивність, а відображають власну суб`єктивну позицію позивача до вчинених суддею процесуальних дій у даній справі.

Разом з тим, суд зазначає, що незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи є підставою для оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку. Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанції.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість головуючого судді Луцович М.М. в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не вбачається.

Таким чином, суд вважає, що доводи викладені у заяві, не підтверджені жодними доказами та не можуть розцінюватися як упередженість судді та його необ`єктивність і жодним чином не свідчать про неможливість ухвалення судом законного, справедливого та належним чином обґрунтованого (мотивованого) судового рішення у даній справі.

У зв`язку з наведеним суд вважає подану позивачем заяву про відвід судді необґрунтованою.

Відповідно до статті 40 частини 3 КАС України, питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо приходить до висновку про його обґрунтованість.

Стаття 40 частина 4 КАС України визначає, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

З огляду на викладене, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу судді Луцович М.М., враховуючи вимоги статті 40 частини 4 КАС України, вважає наявними підстави для передачі адміністративної справи для розгляду заяви про відвід судді Луцович М.М. суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

На підставі наведеного та керуючись ст. 40, 243, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заявлений позивачем відвід головуючого судді Луцович М.М. визнати необґрунтованим.

Заяву позивача про відвід головуючого судді Луцович М.М. у справі № 260/2802/22 передати для вирішення питання про відвід судді в порядку, встановленому частиною 1 статті 31 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст.256 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Луцович

У період з 22 липня 2024 року по 23 серпня 2024 року головуючий суддя Луцович М.М. перебував у відпустці. 26.08.2024 - перший робочий день.