Справа № 600/7734/23-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2024-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/7734/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (відповідач-2), з такими позовними вимогами:

визнати протиправним рішення №97 від 28.09.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити пенсії за віком відповідно до положень ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з моменту її звернення, тобто з 20.09.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, із заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", однак оскаржуваним рішенням відмовлено у призначенні пенсії, з посиланням на відсутність необхідного страхового стажу. З вказаним рішенням позивач не погоджується, вказуючи про те, що її страховий стаж становить 29 років 11 місяців 24 дні, тому у відповідності до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" має право на призначення пенсії за віком.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 11.12.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Не погоджуючись з позовними вимогами, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подано до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувало проти позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених позивачем вимог, оскільки оскаржуване рішення приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, визначеним ст. 162 КАС України, не скористався.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 20.09.2023 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області та 28.09.2023 прийнято рішення №97, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вказано, що страховий стаж особи для визначення права становить 19 років 03 місяці 21 день, страховий стаж - 17 років 08 місяців 08 днів.

Повідомлено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви:

- наявна інформація про державну реєстрацію на ведення підприємницької діяльності з 17.08.1994 по 26.01.2017. До страхового стажу не зараховано періоди ведення підприємницької діяльності:

протягом 1994-2004 років, згідно з довідкою від 11.04.2005 № Т-7/07-11 щодо системи оподаткування та сплати страхових внесків, виданою Управлінням Пенсійного фонду України в Кіцманському районі Чернівецької області, оскільки зазначено по батькові, особи " ОСОБА_2 ", що не відповідає паспортним даним особи " ОСОБА_3 ". Крім того, довідка не містить підстав видачі;

з 17.08.1994 по 31.12.1999, згідно з довідкою від 27.02.2023 №889/АП/24-13-24-10 про подану декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію), видану Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області, оскільки наявна лише інформація про знаходження на загальній системі оподаткування. Інформація про сплату страхових внесків, відсутня;

з 01.04.2000 по 31.12.2010, згідно з довідкою від 27.02.2023 №3202/6/24-13-24-10 щодо системи оподаткування та сплати страхових внесків, виданою Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області, оскільки довідка не містить підстав видачі. Документи, передбачені п. 4 Порядку № 637 не надано.

Окрім цього, повідомлено про наявність розбіжностей в інформації щодо системи оподаткування в довідках: від 11.04.2005 №Т-7/07-11 зазначено щодо перебування на загальній системі оподаткування з 1995 року, на спрощеній системі (фіксований податок) з 4 кварталу 1997 року; від 27.02.2023 №889/АІІ/24-13-24-10 зазначено щодо перебування на загальній системі оподаткування з 17.08.1994 по 31.12.1999.

Страховий стаж за період ведення підприємницької діяльності з 01.01.2008 обчислено за даними наявними в реєстрі застрахованих осіб про нарахування доходу та сплату страхових внесків.

Листом від 27.07.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомлено позивача про прийняте 28.09.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області рішення №97.

Не погоджуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №97 від 28.09.2023 про відмову у призначенні пенсії, позивач звернулась до суду із цим позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Згідно із ст. 1 Закону №1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 7 Закону №1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Згідно з абз.1 п. 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з п. 1.2 Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Форма заяви про призначення пенсії наведена в Додатку 2 Порядку № 22-1.

Згідно п. 4.1 Порядку №22-1 заяви про перерахунок пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до п. 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно п. 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення (перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення виплати тощо) пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку. За наслідками розгляду заяви та доданих до неї документів орган, що призначає (здійснює перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення виплати тощо) пенсії, відповідно до положень ст. 44 Закону №1058-IV та положень п. 4.3, 4,7 Порядку 22-1 приймає рішення про призначення (перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення виплати тощо) пенсії або про відмову в призначенні (перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший, поновленні виплати тощо) пенсії з зазначенням обґрунтувань такої відмови.

Тобто, відмовляючи особі в призначенні пенсії, орган, що призначає пенсію, має зазначити причини такої відмови, у тому числі обґрунтувати мотиви не зарахування до страхового стажу окремих періодів його роботи.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до ст. 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також, серед іншого, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Згідно п. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частинами 1, 2 ст. 21 Закону №1058-IV передбачено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; податкових органів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.

На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.

Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 Закону №1058-IV визначено, що відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"; надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій; надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду; обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.

Згідно з п.п. 1 п.3-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Отже, законодавством, яке діяло на час звернення позивача за призначенням пенсії, передбачено зарахування до страхового стажу фізичних осіб - підприємців періодів провадження ними підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Пунктом 2.1. Порядку №22-1 встановлено, що для підтвердження страхового стажу до 01.01.2004 подаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 № 637, а за період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року довідкою з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Таким чином, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата страхових внесків (єдиного внеску). При цьому, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж, можуть бути документи про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України або наявність спеціального торгового патенту, свідоцтва про сплату єдиного податку, патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян тощо.

Для зарахування до страхового стажу періоду здійснення фізичною особою підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування необхідно підтвердити сплату страхових внесків за цей період, зокрема доказом сплати є довідка з бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Судом встановлено, що оскаржуваним рішенням, позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до положень ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із відсутністю відповідно страхового стажу.

Згідно оскаржуваного рішення пенсійного органу, підтверджений стаж роботи позивача для визначення права становить 19 років 03 місяці 21 день, страховий стаж 17 років 08 місяців 08 днів.

Водночас, під час вирішення питання щодо призначення позивачу пенсії за віком пенсійним фондом при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії до страхового стажу не враховано період роботи:

- протягом 1994-2004 років, згідно з довідкою від 11.04.2005 № Т-7/07-11 щодо системи оподаткування та сплати страхових внесків, виданою Управлінням Пенсійного фонду України в Кіцманському районі Чернівецької області, оскільки зазначено по батькові, особи ОСОБА_2 , що не відповідає паспортним даним особи ОСОБА_3 . Крім того, довідка не містить підстав видачі;

- з 17.08.1994 по 31.12.1999, згідно з довідкою від 27.02.2023 №889/АП/24-13-24-10 про подану декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію), видану Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області, оскільки наявна лише інформація про знаходження на загальній системі оподаткування. Інформація про сплату страхових внесків, відсутня;

- з 01.04.2000 по 31.12.2010, згідно з довідкою від 27.02.2023 №3202/6/24-13-24-10 щодо системи оподаткування та сплати страхових внесків, виданою Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області, оскільки довідка не містить підстав видачі. Документи, передбачені п. 4 Порядку № 637 не надано.

Так, щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду підприємницької діяльності протягом 1994-2004 років, оскільки, як вказано у оскаржуваному рішенні, у довідці від 11.04.2005 №Т-7/07-11 зазначено по батькові позивача ОСОБА_2 , в той час, як згідно паспортних даних позивач - ОСОБА_3 та довідка не містить підстав видачі, суд зазначає наступне.

З довідки управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі Чернівецької області від 11.04.2005 №Т-7/07-11 вбачається, що така довідка адресована ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 останній виданий ОСОБА_1 .

Тобто, дійсно наявні відмінності у написанні по батькові позивача. Разом з тим суд зазначає, що формальні неточності не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії. При цьому, суд бере до уваги той факт, що у довідці від 11.04.2005 №Т-7/07-11 зазначено РНОКПП НОМЕР_1 , який відповідає РНОКПП ОСОБА_1 , визначений у картці фізичної особи-платника податків від 14.12.2005, яка додана до матеріалів справи.

Суд звертає увагу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на те, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні поданих до заяви про призначення пенсії документів.

Щодо доводів відповідача про те, що надана позивачем довідка управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі Чернівецької області від 11.04.2005 №Т-7/07-11 не містить підстав її видачі, суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у довідках та не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

За даних обставин відповідач фактично переклав відповідальність за належне оформлення управлінням Пенсійного фонду України в Кіцманському районі Чернівецької області довідки від 11.04.2005 №Т-7/07-11 на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження страхового стажу позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у довідці від 11.04.2005 №Т-7/07-11 можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним, у даному випадку, є підтвердження факту сплати позивачем за період з 1994-2004 страхових внесків до бюджету, а не правильність оформлення такої довідки.

Як вбачається з довідки управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі Чернівецької області від 11.04.2005 №Т-7/07-11 такою підтверджено сплату позивачем страхових внесків в бюджет Пенсійного фонду України за період з 1994-2004 роки.

У зв`язку з зазначеним вище, не беруться судом до уваги і підстави відмови у призначенні пенсії за віком, визначені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області у оскаржуваному рішенні, а саме щодо не зарахування до страхового стажу періоду з 01.04.2000 по 31.12.2010, оскільки довідка від 27.02.2023 №3202/6/24-13-24-10 не містить підстав видачі та те, що передбачені п. 4 Порядку №637 документи не надано.

Згідно довідки Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 27.02.2023 №3202/6/24-13-24-10 приватним підприємцем ОСОБА_1 сплачено єдиний податок за період з 01.04.2000 по 31.12.2010, отже за вказаний період позивачем сплачувався єдиний податок.

Таким чином, суд зазначає, що відповідачем не наведено жодних порушень з боку позивача, які б відповідно до чинного законодавства стали підставою для не зарахування до страхового стажу періодів провадження нею підприємницької діяльності з 1994 по 2004 років та з 01.04.2000 по 31.12.2010.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наявні підстави для зарахування періоду підприємницької діяльності позивача з 1994 по 2004 років та з 01.04.2000 по 31.12.2010 до страхового стажу позивача, оскільки за вказані періоди підтверджено сплату позивачем страхових внесків та єдиного податку.

Відтак, суд приходить до висновку, що відмовляючи позивачу у призначені пенсії за віком у зв`язку із неможливістю зарахування періодів підприємницької діяльності позивача з 1994 по 2004 років та з 01.04.2000 по 31.12.2010 до страхового стажу, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області діяло не у відповідності до вимог чинного законодавства.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду з 17.08.1994 по 31.12.1999, оскільки згідно довідки від 27.02.2023 №889/АП/24-13-24-10 позивач перебувала на загальній системі оподаткування, однак інформація про сплату страхових внесків відсутня, то суд зазначає наступне.

Дослідженням змісту зазначеної довідки, судом встановлено, що дійсно за період з 17.08.1994 - 31.12.1999 позивач здійснювала підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування.

Разом з тим, відомостей про сплату страхових внесків за зазначений період матеріали справи не містять, зокрема позивачем не надано до матеріалів справи довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Відтак, зважаючи на відсутність у пенсійного органу відомостей про сплату страхових внесків позивачем, як фізичною особою-підприємцем, та неподання жодних доказів на підтвердження такої сплати позивачем ні до пенсійного органу разом із заявою про призначення пенсії, ні до суду, підстави для зарахування періоду з 17.08.1994 по 31.12.1999 відсутні.

З огляду на вказане, суд погоджується з доводами Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відсутності підстав для зарахування зазначеного періоду підприємницької діяльності позивача з 17.08.1994 по 31.12.1999 до її страхового стажу.

Щодо посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на розбіжності у довідці управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі від 11.04.2005 №Т-7/07-11, 17.08.1994 та довідці Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 27.02.2023 №889/АП/24-13-24-10, варто зазначити наступне.

Відповідно до довідки управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі від 11.04.2005 №Т-7/07-11, 17.08.1994 позивач зареєстрована як приватний підприємець, 1994 доходу немає, з 1995 зареєстровано на загальних платежах, з 4 кварталу 1997 перейшли на спрощену систему оподаткування (фіксований податок).

Згідно довідки Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 27.02.2023 №889/АП/24-13-24-10 позивач звітний податковий період з 17.08.1994 - 31.12.1999 здійснювала діяльність на загальній системі оподаткування.

Дослідженням довідки управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі від 11.04.2005 №Т-7/07-11 та довідки Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 27.02.2023 №889/АП/24-13-24-10 судом встановлено розбіжності у періодах здійснення позивачем підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування та на загальній системі оподаткування.

Суд вважає необхідним зазначити і те, що відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 передбачено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається значний обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду України при вирішенні питання про призначення/перерахунку пенсії та перевірки наявного стажу роботи.

При цьому, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області не надано суду доказів, які б підтверджували той факт, що ним вживались дії щодо витребовування від підприємств, організацій і окремих осіб, виданих ними для оформлення пенсії відповідних документів, а також вживались дії щодо перевірки обґрунтованість їх видачі, як і не вимагалось від позивача дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також не перевірено обґрунтованість їх видачі.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи та додані до неї документи, суд зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області протиправно дійшло висновку про відсутність необхідного страхового стажу у позивача та передчасно дійшло висновку про не зарахування періодів провадження позивачем підприємницької діяльності з 1994 по 2004 років та з 01.04.2000 по 31.12.2010 до страхового стажу.

Відтак, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №97 від 28.09.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Пунктом 10 ч. 2 ст. 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Отже, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З огляду на суть та характер спірних відносин, зважаючи на необґрунтованість і передчасність прийнятого спірного рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача буде, окрім визнання протиправним та скасування вказаного рішення, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву позивача від 20.09.2023 про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стосовно ефективності такого способу захисту варто зазначити, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд і зазначати будь-яку підставу для відмови.

Втім, наведених обставин не встановлено, а оцінка судом правомірності, фактично, оскаржуваного рішення стосувалася лише тих мотивів, які наведено у ньому.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що її посилання на ч. 2 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно якої починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років є помилковими.

Зазначена норма визначає страховий стаж від 20 до 30 років за період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року, але після досягнення особою 63-річного віку. Натомість позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії після досягнення нею 60-річного віку, що не узгоджується з положенням ч. 2 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2147,20 грн.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 1073,50 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області оскаржуване рішення якого визнано протиправними та скасовано.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №97 від 28.09.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.09.2023 про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

4. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073,50 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, );

відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, ).

Суддя В.О. Григораш