Справа № 460/7924/24
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань залишення позову без розгляду
28 серпня 2024 року м. Рівне №460/7924/24
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, розглядаючи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 1), та Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 2), в якому позивач просить суд:
визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову під час мобілізації на особливий період ОСОБА_1 та направлення його до Військової частини НОМЕР_1 ;
визнати протиправним та скасувати наказ Командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) в частині про зарахування ОСОБА_1 №141 від 18.05.2024 (п. 5.50);
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та виключити позивача зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .
Ухвалою суду від 09.08.2024 заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з позовом задоволено; поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій; позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі; клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою суду від 09.08.2024 клопотання представника ОСОБА_1 про витребування доказів, визнання явки ОСОБА_1 до суду обов`язковою та допиту як свідка (за згодою) задоволено частково; витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 докази: належним чином засвідчені копії облікових документів відносно ОСОБА_1 , що сформовані у зв`язку з веденням військового обліку, призовом за мобілізацією та відправленням з ІНФОРМАЦІЯ_1 до Військової частини НОМЕР_1 ; витребувано у Військової частини НОМЕР_1 докази: належним чином засвідчені копії документів, що стали підставою для винесення наказу Командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №141 від 18.05.2024 та копію особової справи солдата ОСОБА_1 ; клопотання представника ОСОБА_1 про визнання явки ОСОБА_1 до суду обов`язковою та допиту як свідка залишено без задоволення.
Ухвалою суду від 28.08.2024 клопотання Військової частини НОМЕР_1 про зупинення провадження у справі №460/7924/24 залишено без задоволення.
Військова частина НОМЕР_1 подала до суду заяву про залишення позову без розгляду у порядку статті 123 КАС України.
Заява обґрунтована тим, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 у справі №362/643/21 визначено, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. В подальшому, Верховним Судом у постанові від 20.09.2023 у справі №560/6732/22 наголошено на тому, що правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у справі №362/643/21, запроваджено новий підхід до обчислення строку звернення до суду особами, що проходять військову службу і зроблено висновок, що військова служба є різновидом публічної служби, а відтак, відповідні справи слід вважати справами щодо проходження позивачем публічної служби і при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до суду слід керуватися частиною п`ятою статті 122 КАС України (якою передбачено місячний строк звернення до суду) та обчислювати такий строк з моменту, коли позивач дізнався або мав дізнатися про порушення своїх прав у зв`язку із прийняттям оскаржуваних наказів та вчиненням протиправних дій.
Також, Велика Палата Верховного Суду, у постанові від 27.07.2023 у справі №990/14/22, виснувала: 1) порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду; 2) Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов.
Частиною 7 статті 161 КАС України встановлено, що «До заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування».
ОСОБА_1 оскаржує наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №141 від 18.05.2024, яким його було зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .
До суду із зазначеним позовом Позивач звернувся 18.07.2024, тобто з пропуском встановленого строку.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду Позивач стверджує, що про порушення своїх прав він дізнався лише 29.06.2024, коли, за його твердженням, представник ОСОБА_1 отримав витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 141 від 18.05.2024.
При цьому, Військова частина НОМЕР_1 стверджує, що про можливе порушення свого права на свободу віросповідання внаслідок мобілізації і зарахування Позивача до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 дізнався принаймні 09.06.2024, а то й раніше - 18.05.2024.
Так, згідно відомості (довідкового матеріалу) доведення солдату ОСОБА_1 статей ККУ, КУпАП, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, до солдата ОСОБА_1 18.05.2024 були доведені положення ст. ст. 402, 403, 407, 408, 429 ККУ, ст. ст. 172-10, 172-11, 172-15, 172-16, 172-20 КУпАП, Закон України від 13 грудня 2022 №2839-IX, а також ст. ст. 1-38 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, і даний факт підтверджується особистими підписами Позивача на зазначеній відомості.
Згідно наказу Командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 897 від 04.06.2024 солдату ОСОБА_1 було призначено дату приведення до присяги, а саме 09.06.2024 о 09 год.00 хв., і з цим наказом ОСОБА_1 також був ознайомлений.
Таким чином про можливе порушення своїх прав та про зарахування його до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Позивач точно дізнався ще 09.06.2024 (на той час ОСОБА_1 вже надавалась правнича допомога і жодних перешкод в зверненні до суду за захистом його прав у Позивача не було), а отже, оскільки позов ОСОБА_1 поданий 18.07.2024, Позивачем без поважних причин пропущений строк звернення до адміністративного суду і його позовна заява підлягає залишенню без розгляду.
Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для залишення позову без розгляду, суд зазначає таке.
За приписами частини першої статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Так, ухвалою суду від 23.07.2024 позовна заява залишалася без руху з підстав, зокрема, пропуску строку звернення до суду з позовом.
Ухвалою суду від 09.08.2024 заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з позовом задоволено; поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій; позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі; клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Поновлюючи Позивачу строк звернення до суду з позовом, суд зазначав, що Позивачем (представником позивача) вчинялися активні дії щодо отримання інформації від Військової частини НОМЕР_1 та відповідних документів, що стосуються його мобілізації. Незважаючи на те, що лист-відповідь на запит (вих.№1991) було датовано 03.06.2024, однак фактично його було відправлено відповідачем з відділення 1 Десна Чернігівської обл. лише 16.06.2024 - тобто через 16 (шістнадцять) днів після отримання запиту і через 13 (тринадцять) днів після проставленої у листі дати.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до суду з позовом, судом встановлено факт пропуску строку, проте, з урахуванням предмета позову та з метою дотримання принципу справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, суд дійшов висновку про можливість поновлення позивачу строку звернення до суду з позовом.
Стаття 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у статті 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Право на розгляд справи означає право особи звернутися за захистом до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. Обов`язковою умовою дотримання цього права є те, що особі має бути забезпечена можливість реалізації зазначених прав без будь-яких обмежень, перешкод чи ускладнень. Можливість людини без перепон одержати судовий захист є головним змістовним аспектом поняття доступу до правосуддя.
Разом з тим право на доступ до правосуддя не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду.
Відтак, одним із правових механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.
Так, розуміючи важливість дотримання оптимального балансу між забезпеченням реалізації права особи на доступ до правосуддя та принципом правової визначеності, Європейський Суд з прав людини (далі іменується ЄСПЛ) сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи Белле проти Франції, Ільхан проти Туреччини, Пономарьов проти України, Щокін проти України тощо).
Одним з найбільш складних питань у процесі прийняття рішення про поновлення строку звернення до суду є визначення критеріїв, за якими суд може визнати причини попуску строку поважними, а підстави для його поновлення виправданими з метою досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи.
ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи Скордіно проти Італії, Ятрідіс проти Греції).
Отже, згідно з практикою ЄСПЛ для забезпечення оптимального співвідношення права на доступ до правосуддя та принципу правової визначеності у процесі прийняття судом рішення про поновлення строку на звернення до суду мають враховуватися: 1) особливі обставини кожної конкретної справи у системному зв`язку з причинами пропуску строку на звернення до суду; наявність причин непереборного та об`єктивного характеру пропуску строку на звернення до суду; 2) характер права, для захисту якого надійшло звернення до суду, та його значення для сторін; 3) період, який минув з моменту пропуску строку, правові наслідки його поновлення або не поновлення; 4) наявність публічного (суспільного та, меншою мірою, державного) інтересу у справі; 5) фундаментальність значення справи для судової та правозастосовної практики.
Одним із визначальних критеріїв для прийняття судом рішення про поновлення чи непоновлення строку є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, з обов`язковим врахуванням того, що одним з основних елементів принципу верховенства права є принцип правової визначеності. При цьому дотримання строків однаковою мірою стосується всіх учасників судового спору, які мають абсолютне право на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Тому, не зважаючи на повідомлені Відповідачем 2 обставини щодо обізнаності Позивача про можливе порушення його права ще 09.06.2024, а то й раніше - 18.05.2024 (як зазначає Відповідач 2), питання щодо поновлення строку звернення до суду вже вирішене судом.
Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
За приписами частини четвертої статті 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Заява Відповідача 2 про залишення позову без розгляду містить посилання на норми частини четвертої статті 123 КАС України.
Проте, суд зазначає, що висновок, викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі, про наявність підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду не був передчасним, а ґрунтувався на дотриманні принципу справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи.
Тому, заява Відповідача 2 про залишення позову без розгляду не підлягає до задоволення.
Керуючись статтями 123, 240, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :
Заяву Військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складений дата 28 серпня 2024 року

Суддя К.М. Недашківська