Справа № 240/13006/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/13006/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева М.С.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

27 серпня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому з врахуванням заяви про зміну предмету і підстав позову просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 13.03.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні з 09 березня 2023 року пенсії державного службовця за віком згідно Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993р. №3723-ХІ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 з 09 березня 2023року пенсію державного службовця за віком у відповідності до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків заробітної плати за останнім місцем роботи на державній службі, зазначеної в довідках Житомирської районної державної адміністрації від 03.03.2023р. №і-393/14 (про основні складові заробітної плати) та №і-393/14 (про надбавки, премії та інші виплати), з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову вказано, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, яке розглянуло подану ним заяву за принципом екстериторіальності, було відмовлено у переведенні на пенсію по Закону України "Про державну службу", оскільки відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" зараховуються лише періоди роботи ОСОБА_1 з 27.11.2009 по 22.06.2010 на посаді першого заступника голови райдержадміністрації. Всього стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців складає 6 місяців 26 днів, що не дає право на пенсію відповідно до ст.37 Закону. Також, у рішенні вказано, що періоди роботи у державній податковій службі не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 16.03.2023, яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" усі періоди роботи ОСОБА_1 на посадах державної служби та усі періоди робити в органах податкової служби і повторно розглянути заяву позивача від 08.03.2023 про призначення пенсії, з врахуванням висновків суду.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

08.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою щодо переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 13.03.2023, яке розглянуло заяву ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні з 09 березня 2023 року пенсії державного службовця за віком згідно Закону України "Про державну службу" .

Рішення ґрунтується на тому, що відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" зараховуються лише періоди роботи ОСОБА_1 з 27.11.2009 по 22.06.2010 на посаді першого заступника голови райдержадміністрації. Всього стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців складає 6 місяців 26 днів, що не дає право на пенсію відповідно до ст.37 Закону. Також, у рішенні вказано, що періоди роботи у державній податковій службі не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Згідно записів у трудовій книжці, копію якою долучено до позову ОСОБА_1 , зокрема у період з 11.10.1994 р. по 21.12.1995 р. - працював на посаді заступника голови ради виконавчих органів Виконкому Коростишівської районної ради народних депутатів;

з 22.12.1995 по 09.11.1998 - на посаді заступника голови Коростишівської районної державної адміністрації;

з 10.11.1998 по 13.09.2000 - на посаді начальника відділення Державного казначейства у Коростишівському районі;

з 14.09.2000 по 04.04.2006 - на різних посадах в Житомирській об`єднаній державній податковій інспекції;

з 24.03.2008 по 07.07.2008 - на посаді заступника начальника Державної податкової інспекції в Житомирському районі;

з 08.07.2008 по 18.12.2008 - на посаді начальника відділу погашення прострочених податкових зобов`язань Державної податкової адміністрації в Житомирській області ;

з 02.07.2009 по 16.11.2009 - на посаді заступника начальника Управління безпеки по Житомирському РУ ПАТ КБ "Приватбанк";

з 17.11.2009 по 22.06.2010 - на посаді першого заступника голови Житомирської райдержадміністрації;

з 02.07.2010 по 28.10.2014 - на різних посадах ДПІ в Житомирські районі та Володарсько-Волинської МДПІ;

з 29.04.2016 по 18.09.2017. - на посаді голови Черняхівської районної державної адміністрації Житомирської області.

Крім того, 17.01.1995р. ОСОБА_1 прийняв Присягу державного службовця та йому було присвоєно 9 ранг державного службовця. У зв`язку з подальшою роботою в податковій службі Житомирської області, 14.09.2000 ОСОБА_1 було присвоєно спеціальне звання - радника податкової служби III рангу.

Вважаючи протиправною відмову у призначенні йому з 09 березня 2023 року пенсії державного службовця за віком згідно Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІ, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно частини першої статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, згідно з статтею 46 Закону №889-VIII визначені особливості стажу державної служби зокрема у частині 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу".

Згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, в цьому випадку слід керуватись Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283.

Абзацами 2 та 3 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби, а також на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Згідно пункту 342.4 статті 342 Податкового кодексу України визначено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Статтею 344 Податкового кодексу України чітко встановлено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Згідно статті 343 Податкового кодексу України посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються, зокрема, такі спеціальні звання: інспектор податкової служби I рангу; інспектор податкової служби II рангу; радник податкової служби III рангу.

Виходячи з наведеного суд дійшов висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєні спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію.

Пунктом 4 Порядку №283 передбачено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Відповідно до відомостей трудової книжки позивача судом встановлено, що у період з 14.09.2000 по 18.12.2008 та з 02.07.2010 по 28.10.2014 позивач безперервно працював в органах державної податкової служби, при цьому присягу Державного службовця склав 17.01.1995. 17.11.2009 позивачу присвоєно 8 ранг державного службовця, 29.04.2016 ОСОБА_1 присвоєно 7 ранг державного службовця.

Разом із цим, позивачу 14.09.2000 присвоєно спеціальне звання "Радник податкової служби ІІІ рангу", 17.08.2004 присвоєно спеціальне звання "Радник податкової служби І рангу", 01.01.2014 присвоєно спеціальне звання "Радник податкової та митної справи 1 рангу" .

За таких обставин, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з підстав не зарахування до стажу державної служби періодів роботи в органах державної податкової служби та усіх періодів роботи на інших посадах державної служби є протиправною.

В той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що розглянувши заяву позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії державного службовця у зв`язку із відсутністю стажу перебування на державній службі, не досліджують наявності чи відсутності у позивача права на призначення пенсії державного службовця на умовах, передбачених для державних службовців за наявності 20 років стажу на посадах державних службовців. Отже, спосіб у який розглянута заява позивача, не відповідає вимогам Законів України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та "Про державну службу".

Пунктом 10 частини 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод і інтересів позивача від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод і інтересів.

Відповідач під час розгляду заяви позивача від 08.03.2023 не дослідив та не надав оцінку всім обставинам, які мають значення для вирішення питання про переведення з одного виду пенсії на інший.

Враховуючи вищевказане, порушене право позивача належним чином відновлено шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії державного службовця, подану 08.03.2023 з врахуванням висновків суду.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно із п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.