Справа № 566/260/24
Суддя: Лободзінський А. С.
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 566/260/24
провадження № 2-а/566/17/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року селище Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі:

одноособово - головуючого судді Лободзінського А.С.,

при секретарі судового засідання - Альонову М.Р.,

з участю представника позивача - адвоката Музики-Дубравського В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Млинівського районного суду Рівненської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Вінницькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, третя особа по справі - поліцейський 1 взводу 3 роти 1 батальйону Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Вінницькій області ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області, в якому просив скасувати винесену відносно нього постанову серії ЕНА №1520761 від 25.02.2024 про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, в розмірі 340 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що наведеного в оскаржуваній постанові правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме, перевищення обмеження швидкості руху у населеному пункті, не вчиняв. Вважає, що виміряна Відповідачем швидкість руху керованого ним транспортного засобу - 93 км/год є сумнівною, оскільки поліцейський тримав вимірювальний прилад TruCAM у руці, що суперечить положенням ч.2 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію". А тому, показання приладу не може бути доказом вчинення ним адміністративного правопорушення.

Від відповідача за підписом представника ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому Департамент патрульної поліції Управління патрульної подіції у Вінницькій області позов не визнав, покликаючись на те, що перевищення водієм ОСОБА_1 обмежень встановленої швидкості руху у населеному пункту було зафіксовано приладом TruCAM. Прилад був прийнятий до експлуатації відповідно до чинного на той час законодавства та має сертифікат відповідності, сертифікат калібрування, а також експертні висновки криптографічного алгоритму шифрування, що відповідає ДСТУ і дозволяє його використання у ручному режимі. Таким чином, використання цього приладу поліцейським, в тому числі, у ручному режимі, відповідач вважає правомірним. Також у відзиві зазначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та винесення оскаржуваної постанови, поліцейським ОСОБА_2 було дотримано вимог чинного законодавства, що регулює провадження у справах про адмніністративні правопорушення і, оскільки, було встановлено вчинення водієм ОСОБА_1 порушення п.12.4 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність по ч.1 ст.122 КУпАП, то відносно водія винесено постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн. На підтвердження відзиву проти позову надано суду диск з відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, де зафіксовано подію оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, а також фотознімком ділянки автодороги з місця події.

Ухвалою суду від 04.06.2024 було задоволено клопотання представника позивача про направлення цієї справи до Верховного Суду для вирішення питання про її розгляд , як зразкової і як судом першої інстанції, з огляду на значну кількість адміністративних справ з аналогічними позовними вимогами та підставами позову, однаковими нормами, які регулюють спірні відносини та одним і тим же суб`єктом владних повноважень.

Ухвалою Верховного Суду від 25 червня 2024 року у відкритті провадження у зразковій справі відмовлено, оскільки за висновками Верховного Суду кількість таких справ не визначає доцільності ухвалення зразкового рішення.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Позов просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Натомість надіслав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу у його відсутності, а в задоволенні позову відмовити.

Третя особа - по справі - поліцейський 1 взводу 3 роти 1 батальйону Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Вінницькій області ОСОБА_2 в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився, пояснень по суті справи не надав.

Згідно з ч.1 ст.205 КАС України неявка учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення представника позивача, з"ясувавши зміст поданого на позовну заяву відзиву, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що винесеною Відповідачем ( поліцейським ОСОБА_2 , який діяв від імені органу Національної поліції) постановою від 25.02.2024 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за перевищення, більше як на 20 км/год, обмеження швидкості руху у населеному пункті та піддано штрафу в розмірі 340 гривень. З вказаних матеріалів вбачається, що транспортний засіб марки "Рено Меган" НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 рухався зі швидкістю 92 км/год., швидкість виміряна лазерним вимірювачем швидкості TruCAM ТС008365. (а.с. 8)

Як видно з адміністративного позову, позивач оспорює факт перевищення ним встановлених обмежень швидкості руху у населеному пункті, відтак, стверджує, що не вчиняв адміністративного правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові. При цьому, позивач, також, посилається на те, що показання приладу TruCAM не можуть слугувати доказом вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки його застосування у ручному режимі, є незаконним.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто, вищезазначені положення закону передбачають наявність обов"язку в суб"єкта владних повноважень, який здійснює оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зібрати докази на підтвердження факту вчинення особою адміністративного правопорушення і дослідити їх під час розгляду справи і лише після оцінки усіх доказів в їх сукупності, вирішити справу.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" , Поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Отже, слід дійти висновку, що даною нормою закону встановлений порядок застосування технічних приладів і технічних засобів, зокрема, технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки та засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Цей порядок передбачає, що технічний засіб з виявлення та/або фіксації правопорушень має бути монтований/розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель. Інших способів використання технічних засобів, а ніж ті, які визначені в ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», законодавцем не визначено.

Таким чином, лазерний вимірювач швидкості ТЗ TruCAM LTI 20/20 № ТС008365, який у розумінні положень статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» є технічним засобом з виявлення та/або фіксації правопорушень, що не був закріплений (розміщений) в порядку, передбаченому ст.40 Закону, а знаходився в руках поліцейського, не може вважатися технічним засобом, що здійснює вимірювання швидкості, результати якого можуть розглядатися судом як доказ у справі.

Використання уповноваженою особою лазерного вимірювача швидкості ТЗ TruCAM в спосіб тримання у руках, не може бути визнати таким, що відповідає нормам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки за змістом цієї норми технічний засіб може бути монтований / розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Так, значення слів «монтований/розміщений» в контексті наведеної статті закону слід розуміти так, що технічний засіб має бути або ж вмонтований, або ж розміщений стаціонарно (статично), що виключало б можливість його руху (механічного (регулярного чи випадкового) коливання предмета навколо точки рівноваги) під час вимірювання швидкості. При цьому, використання технічного засобу в ручному режимі (тримання в руках) законодавством не передбачено.

При цьому, суд відхиляє заперечення відповідача проти позову до яких надано документацію з експлуатації приладу TruCAM ТС008365 та документацію, що підтверджує можливість його технічного застосування, оскільки ця документаціє не регулює спірні відносини у справі.

Як зазначено вище, спірні відносини регулюються ст.40 Закону України "Про Національну поліцію" , яка й підлягає застосуванню при вирішенні спору у цій справі.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2024 у справі № 161/8600/24, яка є останньою за ухваленням у часі в аналогічній справі, підтверджено висновок про те, що використання уповноваженою особою лазерного вимірювача швидкості ТЗ TruCAM в спосіб тримання в руках, не відповідає нормам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Відтак отримані у такий же спосіб в цій справі докази порушення позивачем ОСОБА_1 режиму швидкості руху є недопустимими.

Відповідно до ч.1,ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості керованого ОСОБА_1 транспортного засобу не використовувався у спосіб, визначений законом. Протилежного Відповідачами не доведено і в ході розгляду справи, не встановлено, що підтверджується висновками, наведеними у Постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2024 у справі № 161/8600/24.

Крім цього, до відзиву відповідачем не долучено журналу обліку видачі та повернення лазерних вимірювачів швидкості, що ставить під сумнів використання поліцейським ОСОБА_2 приладу TruCAM №ТС 008365 в дату винесення оскаржуваної постанови.

Згідно зі ст. 7, 254, 258 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з того, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду з права людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку. Обов`язок доведення вини особи у скоєнні правопорушення, інших обставин події правопорушення, що мали місце, покладено на суб`єкта владних повноважень. Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь обвинуваченого.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідачем не доведено, що в діях позивача ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки факт порушення ним вимог п. 12.4 ПДР України не підтверджено належними та допустимими доказами у справі.

Відтак, оскаржувану ОСОБА_1 постанову слід визнати незаконною та скасувати.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вище наведене у сукупності, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем, який заперечував проти позову, не доведено поза розумним сумнівом факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, суд, враховуючи положення ст.286 КАС України, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, а справу закрити за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. 286 КАС України,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Вінницькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, третя особа по справі - поліцейський 1 взводу 3 роти 1 батальйону Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Вінницькій області Сусел Микола Сергійович - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА №1520761, винесену 25.02.2024 року поліцейським 1 взводу 3 роти 1 батальйону Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Вінницькій області Сусел Миколою Сергійовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП в розмірі 340 грн. - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути в дохід держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору, шляхом відшкодування коштів з бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Млинівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення, а учасниками розгляду справи, які були відсутні на проголошення судового рішення, в той же строк з дня отримання його копії.

СУДДЯ :