Справа № 120/14265/23
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

28 серпня 2024 р. Справа № 120/14265/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши в письмовому порядку звіт про виконання судового рішення за виконанням судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27.02.2024, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням приписів статей 27, 28 та частин 2, 3 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та неврахування даних заробітної плати ОСОБА_1 , зазначених у довідках №48 від 11.03.1997, №49 від 11.03.1997, №50 від 11.03.1997 та № б/н від 28.03.1997.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 12.05.2020 врахувавши вимоги статей 27, 28 та частин 2, 3 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та враховуючи заробітну плату ОСОБА_1 , зазначену у довідках №48 від 11.03.1997, №49 від 11.03.1997, №50 від 11.03.1997 та № б/н від 28.03.1997, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

04.07.2024 до суду надійшла заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду. Як слідує із поданої заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, підставою для встановлення такого контролю зазначено, що відповідачем не було здійснено перерахунок пенсії за віком з 12.05.2020 враховуючи вимоги ст. 27, 28 та ч. 2, 3 ст. 42 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- не здійснено перерахунок пенсії за віком позивача з 12.05.2020 враховуючи заробітну плату, зазначену у довідках № 48 від 11.03.1997, № 49 від 11.03.1997, № 50 від 11.03.1997 та б/н від 28.03.1997;

- не здійснено виплату перерахованої пенсії;

- не здійснено виплату перерахованої пенсії "з нарахуванням компенсації втрати частини доходів".

На переконання ОСОБА_1 з боку пенсійного органу наявне не виконання рішення суду, тому просить суд встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області подати звіт про виконання рішення суду.

Ухвалою від 08.07.2024 призначено до розгляду заяву позивача про встановлення судового контролю та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подати до суду письмові пояснення на заяву, подану в порядку ст. 382 КАС України.

11.07.2024 представник позивача подав до суду клопотання про надання копій документів у справі, в якому просив суд не приймати до уваги документи відповідача у разі відсутності підтвердження їхнього надсилання представнику позивача.

16.07.2024 представником відповідача до суду подано письмові пояснення, зі змісту яких встановлено, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.02.2024 управління здійснило перерахунок пенсії позивача з 12.05.2020 з урахуванням вимог ст. 27, 28 та ч. 2, 3 ст. 42 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", враховуючи заробітну плату позивача, зазначену в довідках № 48 від 11.03.1997, № 49 від 11.03.1997, № 50 від 11.03.1997 та б/н від 28.03.1997, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Стверджує, що вказане підтверджується рішеннями № 58 від 11.07.2024 про перерахунок пенсії з 12.05.2020, з 01.03.2021, з 01.03.2022, з 01.03.2023 та з 01.03.2024. У зв`язку з вищезазначеним управління вважає, що ним проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням рішення суду у справі № 120/14265/23, а відтак зазначає, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.02.2024 виконано в межах покладених на управління судом зобов`язань.

18.07.2024 представником позивача до суду подано клопотання, у якому просив надати позивачу право на подання заперечень протягом п`яти днів після отримання письмових пояснень.

Ухвалою від 30.07.2024 заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.02.2024 у справі № 120/14265/23 задоволено та встановлено судовий контроль за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.02.2024 у справі № 120/14265/23. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подати протягом 15 днів з дня отримання вказаної ухвали звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.02.2024 у справі № 120/114265/23.

15.08.2024 до суду подано звіт про виконання рішення суду, у якому представник ГУ ПФУ у Вінницькій області зазначає, що на виконання вказаного рішення суду, Головним управлінням здійснено перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 12.05.2020 врахувавши вимоги ст. 27, 28, та ч. 2, 3 ст. 42 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та враховуючи заробітну плату позивача зазначену у довідках № 48 від 11.03.1997, № 49 від 11.03.1997, № 50 від 11.03.1997 та б/н від 28.03.1997, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

При цьому зазначено, що враховуючи зауваження суду, висловлені в ухвалі від 30.07.2024, управління надає докази виконання рішення суду, в частині здійснення перерахунку пенсії позивача, застосувавши заробітну плату згідно наданих довідок, а саме розрахунок пенсії з 12.05.2020; - розрахунок заробітку для обчислення; - протокол про перерахунок за 2021 рік з проіндексованим заробітком, згідно якого розмір пенсії склав 3335,94 грн; - протокол про перерахунок за 2022 рік з проіндексованим заробітком, згідно якого розмір пенсії склав 3470,94 грн; - протокол про перерахунок за 2023 рік з проіндексованим заробітком, згідно якого розмір пенсії склав 3570,94 грн; - протокол про перерахунок за 2024 рік з проіндексованим заробітком, згідно якого розмір пенсії складає 3670,94 грн.

Крім того, зазначено, що управлінням донараховано кошти за період з 12.05.2020 по 31.07.2024 в сумі 57598,48 грн, які виплачено в липні 2024, а також нараховано компенсацію втрати частини доходів з 12.05.2020 по 30.06.2024 в сумі 1653,09 грн, на підтвердження зазначеного надано виплатний протокол з розрахунком компенсації.

Враховуючи зазначене представник відповідача просить прийняти звіт про виконання рішення суду у справі № 120/14265/23.

23.08.2023 представник позивача подав до суду заперечення на звіт відповідача від 14.08.2024, у якому зазначив, що позивач погоджується з тим, що пенсію йому дійсно перераховано, однак під час перерахунку пенсії управління протиправно виключило з розрахунку компенсаційну виплату для осіб віком 80 років і старше та доплату за понаднормовий стаж. Крім того, позивач не погоджується із сумою нарахованої компенсації.

У зв`язку з цим представник позивача вказує, що відповідач не виконав усіх дій для перерахунку пенсії позивача відповідно до вимог Закону України № 1058 та на виконання рішення суду, тому просить відмовити у прийнятті звіту від 14.08.2024.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши звіт відповідача, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2-4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічні вимоги передбачені статтею 14 КАС України.

Крім того, згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

В абзаці 3 пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Також у Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України врахував практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України", заява № 60750/00, зазначив, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

В пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019, на підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив на тому, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Відтак, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" № 1403-VIII від 02.06.2016 примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Поряд з цим суд здійснює контроль за виконанням судового рішення в порядку та на підставах, визначених нормами процесуального права.

Так, частиною першою статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суд своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, а також накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Інших повноважень суду при здійсненні судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах статтею 382 КАС України не передбачено.

Судом встановлено, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.02.2024 пенсійним органом проведено перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком з 20.05.2020, з урахуванням вимог ст. 27, 28, та ч. 2, 3 ст. 42 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та враховуючи довідки про заробітну плату ОСОБА_1 за № 48 від 11.03.1997, № 49 від 11.03.1997, № 50 від 11.03.1997 та б/н від 28.03.1997, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Виконання відповідачем дій, зазначених у резолютивній частині рішення щодо врахування та виплати позивачу пенсії за віком з 12.05.2020 з урахуванням довідок про заробітну плату підтверджено доданими до звіту протоколами про перерахунок за 2020, 2021, 2022, 2023 та 2024 роки. При цьому, зі змісту таких протоколів слідує, що перерахунок проведено з урахуванням ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків пенсій, відповідно до ст. 28 та ч. 3 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та донараховано кошти в сумі 57598,48 грн. за період з 20.05.2020 по 31.07.2024, а також нараховано компенсацію втрати частини доходів за період з 12.05.2020 по 30.06.2024 в сумі 1653,09 грн.

Отже, наведене свідчить на користь того, що відповідач виконав рішення суду та здійснив перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 20.05.2020, з урахуванням зроблених висновки у рішенні Вінницького окружного адміністративного суду від 27.02.2024 у справі № 120/14265/23 та з урахування довідок про заробітну плату у відповідності до ст. 27, 28 та ч. 2, 3 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відтак, відповідачем доведено, що рішення суду у цій справі є виконаним, а отже, звіт підлягає прийняттю.

У контексті наведеного також варто зазначити, що в межах розгляду адміністративної справи №120/14265/23 числовий розмір пенсії, яка належить до виплати позивачу, не досліджувався, а також не надавалася оцінка додатковим складовим пенсії за віком. Відповідно, така оцінка при прийнятті звіту судом не надається.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 382 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.02.2024 у справі № 120/14265/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна