Справа № 600/7838/23-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/7838/23-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Кушнір Віталіна Олександрівна

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

27 серпня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної митної служби України на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший дім" до Чернівецької митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Перший дім" звернулось до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Чернівецької митниці, в якій просить визнати протиправними і скасувати:

- рішення Чернівецької митниці про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000379/2 від 17.08.2023;

- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2023/001339 від 17.08.2023.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.04.2024 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.04.2024 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що при аналізі поданих позивачем до митного оформлення документів, митним органом виявлено розбіжності та неточності, що викликало обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення складових митної вартості товару та їх числових значень. Надані додатково документи не дали змоги здійснити перевірку правильності проведення декларантом розрахунку митної вартості товару, відтак декларантом не підтверджено, у встановленому МК України порядку, заявлений рівень митної вартості товарів.

Митну вартість визначено за резервним методом, за основу для визначення митної вартості при прийнятті оскаржуваного рішення взято раніше визнані (визначені) митними органами митні вартості за митною декларацією, за якою товар максимально відповідає за фізичними характеристиками, обсягом, походженням та часом митного оформлення.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що заявлена декларантом митна вартість товарів підтверджена належними та достатніми документами, сумніви митного органу щодо не підтвердження такої вартості не обґрунтовані.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2024, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до Контракту №20220517 від 17.05.2022, укладеного між позивачем та компанією "ODE YALITIM A.S." Туреччина, та укладеної Проформи на кожну партію товару, яка є невід`ємною частиною контракту, на митну територію України був завезений товар "теплоізоляційний матеріал".

Відповідно до пункту 2.1. Контракту ціна на кожну партію товару визначається в Проформі до цього Контракту. Ціна Товару складається з вартості пакування та маркування, вартості завантаження, вартість митних процедур та інших витрат у відповідності з базисом постачання у відповідності з Інкотермс-2010, затвердженими Сторонами для кожної конкретної поставки, якщо інше не визначено Сторонами.

Згідно із пунктом 2.2. Контракту Вартість цього контракту складає 500 000 доларів США.

Відповідно до пункту 7.2. Контракту продавець зобов`язаний виставити рахунок і направити його оригінал протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту підписання Проформи до цього Контракту.

На дану поставку продавцем був виставлений інвойс НR0715 від 07.08.2023, згідно якого загальна сума товару склала 13084,38 дол.США.

Згідно із пунктом 7.1. Контракту Оплата по Контракту здійснюється у безготівковому розрахунку. Графік платежів на кожну поставку узгоджується в Проформі.

Відповідно до Проформи оплата за Товар проводиться шляхом попередньої оплати. Товар продається на умовах EXW м. Вінниця 135, згідно Incoterms-2010, відповідно до пунктів 1.1., 1.2. Контракту та Проформи.

15.08.2023 до митного оформлення позивачем подано митну декларацію №23UA37U0.

Відповідно до граф 20, 22 митної декларації загальна вартість товару складає 13084,37 доларів США, а його поставка відбувалася на умовах "Incoterms-2010", а саме EXW, тобто зобов`язання щодо поставки товару взяв на себе покупець, та доставка не включена у вартість товару.

На підтвердження заявленої митної вартості товару відповідачу були подані наступні документи: пакувальний лист продавця на товар б/н від 07.08.2023р., проформа інвойс MS21308143 від 06.07.2023; інвойс HR0715 від 07.08.2023; автотранспортна накладна А№059303 від 08.08.2023; сертифікат походження товару Y0656644 від 07.08.2023; платіжна інструкція в іноземній валюті №АV242 від 06.07.2023, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №АВ-101 від 08.08.2023; довідка про транспортні витрати №73 від 08.08.2023; Експертний висновок №113/577 (№011022) від 14.08.2023; контракт №20220517 від 17.05.2022 та доповнення до нього від 29.12.2022; договір про надання послуг митного брокера №0607/11 від 06.07.2011 та додаткова угода до нього №2 від 21.11.2011; договір міжнародного перевезення №70 від 07.08.2023; договір-заявка на перевезення вантажу №ПД-009074 від 02.08.2023; лист продавця про надання знижки на товар від 26.06.2023; митна декларація країни відправлення №23590400ЕХ00027370 від 08.08.2023; митна декларація №23UA37U0 від 15.08.2023р.

Митним органом направлено повідомлення декларанту від 16.08.2023, в якому зазначено, що відповідно до ч.2 та 3 ст.53 МКУ документи, які підтверджують митну вартість документально не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, у зв`язку з чим, згідно ч.2, 3 ст.53 МКУ та враховуючи положення пп.1 ч.5 ст.54 МКУ, що позиціонується з положеннями ст.17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ, декларанту слід надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості .

16.08.2023 позивачем направлено пояснення №1608/2 та надано додаткові документи, а саме: E-FATURA №HR0715 від 07.08.2023; прайс-лист від виробника №6/2023 від 26.06.2023, видаткова накладна №Т-ПД-001323/01 від 07.08.2023.

Митним органом направлено повідомлення декларанту від 17.08.2023, в якому зазначено, що роз`яснень та документального підтвердження з порушених питань не надано, враховуючи зазначене, відповідно до ч.6 ст.54 МКУ заявлена митна вартість товарів не може бути визнана митним органом. Згідно з положеннями п.1 ст.55 митним органом буде здійснено коригування митної вартості товару. В митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому, відповідно до статей 59, 60 МКУ неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62, 63 МКУ методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митного органу відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Було обрано метод визначення митної вартості резервний.

На підставі поданих позивачем документів митним органом було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA305000/2023/000091/1 від 17.08.2023р. та у зв`язку з цим відмовлено в оформленні товару шляхом прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2023/001339/2 від 17.08.2023.

У графі 33 вищевказаного рішення "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначено, що:

- згідно гр.20 МД товар постачається на умовах EXW TR CORLU. Згідно Інкотермс ціна EXW (EXW price) означає, що контрактна (фактурна) ціна за товар, яка підлягає сплаті включає в себе тільки вартість самого товару без вартості навантаження, митного оформлення в країні експорту та його доставки (фрахту). Відповідно до розрахунку по МД до митної вартості додана лише вартість транспортування 75000,00грн, що в рахунку-фактурі №АВ-101 від 08.08.2023 заявлено як вартість «авто-послуг». Так, виникає питання щодо додання вартості навантаження та митного оформлення в країні експорту, які є складовими, до митної вартості товару.

- відповідно до п.1.1 контракту №20220517 від 17.05.2022 умови і базис поставки згідно Інкотермс-2010 зазначаються в проформі до даного контракту. В проформі-інвойсі від 06.07.2023 №MS21308143 заявлені умови поставки EXW без зазначення географічного місця призначення, що впливає на рівень митної вартості;

- відповідно до п.7.1 контракту №20220517 від 17.05.2022 графік платежів на кожну поставку узгоджується у Проформі. У наданій Проформі-інвойсі від 06.07.2023 №MS21308143 дана інформація відсутня. В гр. 70 «Призначення платежу» платіжної інструкції № AV242 від 06.07.2023 зазначено тільки реквізити контракту №20220517 від 17.05.2022, оплата здійснена на суму 85590,05 дол.США. Проформа-інвойс від 06.07.2023 №MS21308143 виставлена на суму 14635,44 дол.США, інвойс №HR0715 від 07.08.2023 виставлений на суму 13084,38 дол.США. Таким чином, не дотримано умови п.7.1 контракту та не можна точно встановити, що оплата здійснена саме за партію товару, який оформлюється;

- проформа-інвойс від 06.07.2023 №MS21308143 виставлена на загальну суму 14635,44 дол.США, а інвойс №HR0715 від 07.08.2023 виставлений на загальну суму 13084,38 дол.США. Відомості щодо 4 та 7 позицій товарів різняться в кількості та загальній вартості. Роз`яснення з цього приводу відсутні;

- рахунок-фактура №АВ-101 від 08.08.2023 містить відомості щодо експедиційних послуг на території України, які до митної вартості не додано. Експедитор надає послуги на всій протяжності маршруту. Відомостей, які б документально підтвердили безпосередньо вартість та критерій розподілу експедиторських послуг на до/після кордону України, не надано;

- п.1.3 договору №70 від 07.08.2023 передбачена наявність заявки за перевезення, яка містить відомості щодо вартості перевезення, форми і схеми оплати, та яка є невід`ємною частиною цього договору. Заявка не надана;

- копія митної декларації країни відправлення №23590400EX00027370 від 08.08.2023 містить реквізити E-fatura №336 від 07.08.2023, яка до оформлення не надана;

- висновок експертної організації №113/577 від 14.08.2023 містить лише посилання на джерела інформації. Даний висновок не може бути взятий до уваги митним органом, оскільки самі джерела, які підтверджують заявлений рівень цін, не надано. Таким чином у зазначеному висновку відсутнє документальне підтвердження числових значень.

Згідно із ч.2, 3 ст. 53 МКУ та враховуючи положення пп.1 ч.5 ст.54 МКУ, що позиціонується з положеннями ст.17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ, декларанту слід надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (для підтвердження умов оплати за товар); за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (для підтвердження умов перевезення та числових значень експедиційно-транспортних витрат, які є складовими митної вартості товару); якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (для підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари); виписку з бухгалтерської документації (для деталізації умов оплати); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару (для підтвердження числових значень щодо вартості товарів та умов поставки).

Декларантом додатково надано наступні документи: (3000) E-FATURA №HR0715 від 07.08.2023 вже надана до оформлення разом з МД; (3014) Прайс-лист №6/2023 від 26.06.2023 - документ від ODE YALITIM A.S., заявлений як «прайс», не може вважатися прайс-листом, так як виданий безпосередньо для ТОВ "ПЕРШИЙ ДІМ", а не для потенційних покупців. Також не вказано, на який період діють ціни на продукцію, яка пропонується для продажу, так як вартість сировинних складових продукції залежить від зовнішніх факторів та коливання цін на світових ринках; (9000) Видаткова накладна №Т-ПД-001323/01 від 07.08.2023 не стосується партії товару, яка оформлюється; (9000) лист-пояснення №1608/2 від 16.08.2023.

Так, роз`яснень та документального підтвердження з порушених питань не надано.

Чернівецька митниця, приймаючи Рішення про коригування митної вартості товарів, визначила їх митну вартість резервним методом, із застосуванням рівня митної вартості оформлених товарів, митне оформлення яких вже здійснено. За основу для визначення митної вартості взято раніше визнані (визначені) митні вартості за МД №100060/2023/418671 від 09.08.2023 "Теплоізоляційний матеріал мінеральна вата із скловолокна, еластична, в рулонах, запакована у ф-стабілізовану плівку. Склад: скловолокна, склеєні термореактивною смолою, без шару алюмінієвої фольги, використовується для теплоізоляції перекриттів між поверхами, інших каркасних конструкцій в домобудівництві, а також у приміщеннях з підвищенною вологістю.- r115-5+5 starflex silte 1,2*6,25 (15m2/ркt:) - 2610 м2.», рівень митної вартості - 1,51 долю США/кг.

Зазначену митну декларацію, як пояснив відповідач у відзиві, взято за основу при визначенні рівня митної вартості, оскільки оформлюваний за нею товар максимально відповідає за фізичними характеристиками, обсягом, походженням та часом митного оформлення.

Позивач не погодився із рішенням Чернівецької митниці про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000379/2 від 17.08.2023 та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2023/001339 від 17.08.2023, а тому звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено наявності у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості товарів, що декларувалися ТОВ "ПЕРШИЙ ДІМ". Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятих відповідачем рішень про коригування митної вартості товарів.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до статті 49 МК України митна вартість товарів які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частинами 4 та 5 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідно до частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною 1 та 2 статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Отже, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зазначене відповідає правовій позиції викладеній Верховним Судом у постановах, зокрема, від 13.09.2019 у справі №815/6780/15, від 06.09.2019 у справі №803/1212/14.

Міжнародні правила митної оцінки товарів визначені в багатосторонній Угоді про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, до якої приєдналася Україна.

Відповідно до Генеральної угоди про тарифи й торгівлю первинною основою для митної вартості за цією Угодою є "контрактна вартість", визначена в статті 1. Статтю 1 необхідно розглядати разом зі статтею 8, яка передбачає, inter alia, коригування ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті у випадках, коли певні конкретні елементи, які вважаються такими, що формують частину вартості для митних цілей, припадають на покупця, але не включені до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.

При цьому, основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є: зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 06.03.2019 у справі №809/278/17, від 24.10.2019 у справі № 815/7158/15.

Як зауважив Верховний Суд у постанові від 15.02.2024 у справі № 815/5838/17 перелік основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений у статті 53 Митного кодексу України. Декларант під час митного оформлення імпортованого товару зобов`язаний надати такі документи для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно з основним методом (ціною договору). Повноваження контрольного органу витребувати додаткові документи стосується лише тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх документів, визначених статтею 53 цього Кодексу.

У постанові від 07.05.2020 у справі № 1.380.2019.001625 Верховний Суд зауважив, що Митний орган у разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи інформації щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Водночас наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Саме на митний орган покладено обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їхньої перевірки на підставі наданих декларантом документів, зокрема, надання яких може усунути сумніви в достовірності цих відомостей, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей.

У постанові від 20.03.2020 у справі № 480/4423/18 Верховний Суд зазначив, що неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 Митного кодексу України, не призводить до негативних правових наслідків. Неподання таких документів може зумовити відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та коригування митної вартості товарів, якщо в контрольного органу будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

В якості підстав для прийняття оскаржуваних рішень відповідач вказав, що в поданих платіжних документах міститься інформація про суму попередньої оплати за товар, що значно перевищує задекларовану фактурну вартість товару, що не відповідає умовам контракту, що в свою чергу унеможливлює застосування методу визначення митної вартості за ціною договору, зважаючи на те, що фактично сплачена ціна є значно вищою за задекларовану фактурну вартість товару.

Встановлено, що контракт №20220517 від 17.05.2022 та доповнення до нього від 29.12.2022 містять усі необхідні відомості щодо сторін договору, комерційних умов поставки; інвойс HR0715 від 07.08.2023 визначає вартість поставленого товару 13084,38дол.США.

Додатково позивачем було надано копію митної декларації країни відправлення №23590400ЕХ00027370 від 08.08.2023.

Ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс), згідно з частиною 2 статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару.

На підтвердження вартості витрат на транспортування товару на виконання п.6 ст.53 МК України, митному органу було надано: довідку про транспортні витрати №73 від 08.08.2023; договір міжнародного перевезення №70 від 07.08.2023; договір-заявка на перевезення вантажу №ПД-009074 від 02.08.2023.

Навантажувально-розвантажувальні роботи входять у вартість перевезення. У цій довідці також вказано, що страхування вантажу не проводилось.

ТОВ «Інтеграл-Логістик» виписано рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №АВ-101 від 08.08.2023, до якого включені такі послуги як: авто-послуга по маршруту м.Corlu (Туреччина) - п/п Порубне-Сірет - 75 000 грн та авто-послуга по маршруту п/п Порубне-Сірет - м.Вінниця - 22000грн, експедиційні витрати по території України - 1 000 грн.

Сума за послуги міжнародного перевезення вантажу по маршруту м.Corlu (Туреччина) - п/п Порубне-Сірет - 75 000 грн включена до митної вартості товару, що не заперечується митним органом.

Зауваження митного органу про додання згідно поданої позивачем декларації до митної вартості товарів вартості транспортування 75 000 грн, та не додання вартості навантаження та митного оформлення в країні експорту є необґрунтованими, оскільки згідно поданих документів вартість навантаження перевізником уже включено до складу авто-послуги до місця ввезення в Україну (п/п Порубне-Сірет), а вартість митних процедур за умовами п.2.1 Контракту включаються до ціни товару.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду, який висловлений у постанові від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14, якщо закон не визначає доказ / докази, яким / -ми має бути підтверджений розмір витрат на перевезення, то такі витрати можна підтвердити будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид таких доказів (не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом для підтвердження витрат на перевезення товарів.

Таким чином, подану позивачем довідку про транспортні витрати, суд вважає належним підтвердженням вартості перевезення товару як складової заявленої митної вартості. Відсутність заявки за перевезення, яка містить відомості щодо вартості перевезення, форми і схеми оплати, не може бути підставою для висновку про не підтвердження витрат на перевезення товарів.

Встановлено, що форма оплати за контрактом від 17.05.2022 є передплата. За його умовами, вартість цього контракту складає 500000 доларів США. Відповідно до пункту 7.2. Контракту продавець зобов`язаний виставити рахунок і направити його оригінал протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту підписання Проформи до цього Контракту. Отже, Проформа МS 21308143 від 06.07.2023р. була складена завчасно та містить дані щодо очікуваного об`єму товару, в той час як інвойс №HR0715 від 07.08.2023 містить дані щодо фактично завантаженого до відправлення товару, який підлягає оплаті. Згідно зазначеного інвойсу загальна сума товару (поставки) склала 13084,38 дол.США.

В митній декларації №23UA37U0 від 15.08.2023 зазначена загальна вартість товару, що декларувався 13084,38 дол.США. Така вартість відповідає виставленому інвойсу HR0715 від 07.08.2023 на суму 13084,38 дол.США та експортній декларації №23590400EX00027370 від 08.08.2023 на цю ж суму. Отже, декларант мав надати документ, що підтверджує оплату 13084,38 дол.США. Відповідно до платіжної інструкції №AV242 від 06.07.2023 позивачем було сплачено 85 590,05 дол.США за поставки по контракту № 20220517 від 17.05.2022. Отож, позивач на виконання п.2 ст.53 МК України підтвердив належним чином оплату товару, що декларувався.

Посилання митного органу щодо розбіжностей необґрунтовані оскільки, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Крім того, суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11.06.2019 року у справі №813/1755/17.

Щодо зауважень митного органу про те, що копія митної декларації країни відправлення №23590400EX00027370 від 08.08.2023 містить реквізити E-fatura №336 від 07.08.2023, яка до оформлення не надана, суд першої інстанції обґрунтовано зауважив, що митна декларація країни відправлення за змістом ч.2 ст.53 МК України не є основним документом, який підтверджує митну вартість товарів.

Відповідно до п.7 частини 3 ст.53 МК України копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Відповідно вимога про надання додатково документів, на які містяться посилання у митній декларації країни відправлення може бути обґрунтованою лише в тому випадку, якщо у відомостях такої декларації виникли розбіжності із іншими документами, які підтверджують заявлену митну вартість.

Встановлено, що числові показники співпадають як з виставленим інвойсом, так із показниками, відображеними у митній декларації №23UA37U0 від 15.08.2023.

Зауваження митного органу щодо відсутності в рахунку-фактура №АВ-101 від 08.08.2023 відомостей щодо експедиційних послуг на території України, які до митної вартості не додано, суд також розцінює критично, адже за правилами ч.11 ст.58 МК України витрати на транспортування після ввезення до митної вартості не включаються за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. За умовами поставки, транспортні витрати не були включені до ціни товару, відповідно позивач включив до митної вартості лише транспортні витрати до пункту ввезення товару, що відповідає п.5 ч.10 ст.58 МК України.

Зауважуючи в оскаржуваному рішенні про те, що у проформі-інвойсі від 06.07.2023 №MS21308143 заявлені умови поставки EXW без зазначення географічного місця призначення, що впливає на рівень митної вартості відповідач не обґрунтував яким чином може здійснюватись такий вплив. Означена відповідачем проформа була складена завчасно, в подальшому фактичний обсяг товару, який поставлявся був відображений у інвойсі HR0715 від 07.08.2023, у якому зазначено місце призначення - м. Вінниця.

Щодо інших тверджень митного органу, які визначені як підстави для помилковості визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, варто зауважити, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 року по справі №1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

З урахуванням наведеного у сукупності апеляційний суд зауважує, що наявні у матеріалах справи документи достатні для підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару та дозволяють визначити митну вартість товару за ціною договору, а доводи відповідача не свідчать про заниження такої вартості.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 55 МК України орган доходів і зборів за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті.

При цьому у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598).

Отже, із системного аналізу наведених приписів слідує, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей, визначених частиною 2 статті 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за таким другорядним методом, як резервний метод, а також докладну інформацію щодо зроблених коригувань, яка використовувалась митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

В аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановленні належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановленні достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів. Відповідно до положень пункту третього частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 27.07.2018 у справі № 809/1174/17, від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15-а, від 29.09.2020 у справі №160/9473/19, від 25.05.2021 у справі № 520/10386/2020, від 13.01.2022 у справі № 520/11061/2020.

Коригуючи митну вартість товару, за основу взяв числове значення митної вартості іншого товару, що визначене в митній декларації №100060/2023/418671 від 09.08.2023.

Разом з цим, оскаржувані рішення не містять порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару за митною декларацією №100060/2023/418671 від 09.08.2023, що не дає можливості пересвідчитися у правильності визначення такої митної вартості відповідачем.

Таким чином, суд вважає необґрунтованим визначення відповідачем митної вартості ввезеного позивачем товару виходячи із митної вартості товару, що зазначена у митній декларації №100060/2023/418671 від 09.08.2023.

З урахуванням наведеного у сукупності апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність та необхідність скасування оскаржуваних рішень.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної митної служби України залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.