Справа № 500/382/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/382/24 пров. № А/857/11758/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Судової-Хомюк Н.М., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЛК» на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі за його позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

суддя у І інстанції Мартиць О.І.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складення повного тексту рішення 16 квітня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАЛК» (далі ТОВ «Будівельна компанія «ВАЛК») звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення (далі ППР) Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі ГУ ДПС) №5 від 04.10.2023 про застосування до товариства штрафу у розмірі 849 184,03 грн за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних (далі ПН) у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі № 500/382/24, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у задоволенні позову було відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ "Будівельна компанія "ВАЛК" допустило порушення граничних строків реєстрації ПН у ЄРПН, за що з 27.05.2022 підлягає притягненню до фінансової відповідальності відповідно до положень пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (далі ПК).

Визначені підпунктами 89, 90 підрозділу 2 розділу ХХ ПК строки реєстрації в ЄРПН, штрафи за їх порушення, застосовуються до ПН, граничний термін реєстрації в ЄРПН яких припадає на період з дати набрання чинності Законом №2876-ІХ (тобто з датою складання, починаючи з 16.01.2023), та діють тимчасово протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано.

Відтак зменшений розмір штрафних санкцій може бути застосований лише щодо ПН, складених та зареєстрованих несвоєчасно після набрання чинності Законом №2876-IX або до накладних, строк реєстрації яких не скінчився станом на день набрання чинності цим Законом (08 лютого 2023 року), що не стосується встановлених обставин. Відтак суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

ТОВ "Будівельна компанія "ВАЛК" у своїй апеляційній скарзі просило скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити задовольнити його позов у повному обсязі.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно всупереч вимогам пункту 6 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження, що є безумовним порушенням норм процесуального права та призвело неправильного вирішення справи та позбавило позивача можливості оскаржити рішення у касаційному порядку.

Окрім того, суд першої інстанції порушив встановлений процесуальним законом строк розгляду цієї адміністративної справи, а тривалість її розгляду не відповідає гарантії розумного строку розгляду справи.

Додатково наполягає на тому, що у оскаржуваному рішенні відображено лише частина аргументів, наведених позивачем у відповіді на відзив. При цьому заперечення позивача щодо відсутності у особи яка підписала відзив на позов ОСОБА_1 повноважень представника відповідача судом проігноровано.

Попри те, на переконання апелянта, судом не враховано те, що постановами від 14.12.2023 в справі №260/5659/22, від 30 січня 2024 року у справі № 280/4484/23, на які суд посилався у оскаржуваному рішенні, Верховний Суд не вирішив зазначені справи без можливості подальшого оскарження, а лише направив їх на новий судовий розгляд до суду першої інстанції з аргументацією, що наведені позивачами доводи не отримали жодної юридичної оцінки та залишились не перевіреними судами першої інстанції. Тому такі висновки Верховного Суду не можна вважати правовою позицією касаційного суду і враховувати при вирішенні спору.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ГУ ДПС було проведено камеральну перевірку ТОВ "Будівельна компанія "ВАЛК" щодо термінів реєстрації ПН у ЄРПН за період з 04.11.2019 по 07.09.2023, результати якої оформлено актом від 12.09.2023 №6907/19-00-04-05/40682650.

Під час перевірки контролюючим органом було зроблено висновок про порушення ТОВ "Будівельна компанія "ВАЛК" вимог пункту 201.10 статті 201. пункту 69.1 статті 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК (з урахуванням змін, внесених Законом України від 12.05.2922 №2260-ІХ "Про внесення змін до Податкового Кодексу України та інших законів України щодо особливості податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час воєнного надзвичайного стану").

З урахуванням висновків акту перевірки від 12.09.2023 №6907/19-00-04-05/40682650 ГУ ДПС прийняло ППР №5 від 04.10.2023 про застосування до ТОВ "Будівельна компанія "ВАЛК" штрафу в сумі 849 184,03 грн за порушення граничних строків реєстрації ПН у ЄРПН.

ТОВ "Будівельна компанія "ВАЛК" не погодилося із вказаним рішенням ГУ ДПС та звернулося до адміністративного суду з позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки дотримання судом першої інстанції вимог процесуального закону при вирішенні цього публічно-правового спору.

При цьому апеляційна скарга не містить доводів щодо порушення контролюючим органом порядку проведення камеральної перевірки та безпідставність його висновків щодо виявлених фактів недотримання позивачем строків реєстрації ПН у ЄРПН, а також наявність арифметичних помилок при визначенні розміру штрафних санкцій у оспорюваному ППР.

Оцінюючи доводи апелянта про безпідставність розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження всупереч вимогам пункту 6 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до приписів пункту 6 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час відкриття провадження у справі ухвалою від 29.01.2024) для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскаржуваним ППР ГУ ДПС №5 від 04.10.2023 до ТОВ "Будівельна компанія "ВАЛК" було застосовано штраф у розмірі 849 184,03 грн, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який у січні 2024 року становив 3028 грн.

Питання розгляду справ за правилами спрощеного позовного провадження регламентовано приписами статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (частина 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України).

Разом із тим, відповідно до частини 2 статті 257 цього Кодексу за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

У відповідності до приписів пункту 4 частини 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час відкриття провадження у справі ухвалою від 29.01.2024) за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, зокрема, щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції був вправі розглядати цю справу за правилами за правилами спрощеного позовного провадження, незважаючи на помилкове зазначення в ухвалі про відкриття провадження у справі про те, що така є справою незначної складності.

Щодо доводів апелянта про недотримання судом першої інстанції встановленого строку розгляду справи, безпідставного продовження такого строку ухвалою від 02.04.2024, як підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог ТОВ "Будівельна компанія "ВАЛК", апеляційний суд виходить із такого.

За правилами частини 2 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

У відповідності до частини 3 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у судовому рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

З урахуванням наведених правових норм та встановлених фактичних обставин суд апеляційної інстанції вважає, що такі доводи апелянта не складають належних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції.

При наданні оцінки доводам апелянта про безпідставне врахування відзиву ГУ ДПС на позов з огляду на непідтвердження належним чином повноважень особи, яка його підписала, апеляційний суд звертає увагу на те, що повноваження ОСОБА_2 на представництво відповідача підтверджено випискою з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 25).

Щодо доводів апелянта про неврахування судом першої інстанції всіх аргументів, наведених позивачем у відповіді на відзив на позов ГУ ДПС, апеляційний суд виходить із того, що в аспекті оцінки аргументів учасників справи ЄСПЛ неодноразово зазначав, зокрема, у рішенні «Garcнa Ruiz v. Spain» [GC] (заява №30544/96, пункт 26) про те, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте вказаний підхід не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (рішення у справах «Van de Hurk v. The Netherlands» (заява № 16034/90, пункт 61), «Шкіря проти України» (заява № 30850/11, пункт 43). Разом з тим, у вказаному рішенні Суд звертає увагу на те, що ступінь застосування обов`язку викладати мотиви може варіюватися в залежності від характеру рішення і повинно визначатися у світлі обставин кожної справи.

У Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, на переконання апеляційного суду, у оскаржуваному рішенні суду першої інстанції у достатній мірі наведено обґрунтування його висновків щодо заявлених позовних вимог із наведенням як фактичних обставин справи, так і відповідних правових норм.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЛК» залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі № 500/382/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Н. М. Судова-Хомюк
І. М. Обрізко