Справа № 240/12402/24
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2024-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м. Житомир справа № 240/12402/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасуівання рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 16 квітня 2024 року за № 42 Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у відношенні ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 , для обчислення страхового стажу для призначення пенсії за віком до загального стажу період роботи з 01.12.1988 по 23.02.1994 телеграфістом, оператором ЕОМ, економістом другої категорії у Дирекції республіканського акціонерного комерційного агропромислового банка «Україна» по Донецькій області та період роботи з 31.01.1997 р. по 09.11.1998 р. економістом другої категорії відділу обліку та вкладних операцій в Першому міському відділенні Агропромислового банку «Україна» м. Донецьк, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.04.2024 р. про призначення пенсії за віком з урахуванням правових висновків суду по даній справі.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідач протиправно відмовив в призначенні пенсії.

Ухвалою від 05.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, вказуючи, що необхідний страховий стаж для призначення пенсії відсутній; за доданими документами до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 01.12.1988 по 23.02.1994, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 17.03.1981, оскільки в трудовій книжці запис про звільнення з роботи завірено печаткою СССР, що не відповідає вимогам "Інструкції про порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів" від 18.10.1993 року № 643.

Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою від 09.04.2024 про призначення пенсії за віком.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирський області, враховуючи принцип екстериторіальності, за результатами розгляду заяви позивача прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 16.04.2024 № 42, в якому зазначено, що у нього відсутній необхідний стаж 31 рік (загальний страховий стаж складає 24 роки 7 місяців 06 днів); за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 17.03.1981:

- з 01.12.1988 по 23.02.1994, оскільки запис про звільнення з роботи завірено печаткою УРСР виробничого державно-кооперативного об`єднання рибного господарства та довідка про реорганізацію відсутня. Печатка при звільненні УРСР суперечить п. 3.1, п. 3.2 п. 3, п.п. 4.1, 4.5 п. 4 Інструкції "Про порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів", затвердженої Міністерством Внутрішніх Справ України 18.10.1993 р. № 643;

- з 31.01.1997 по 09.11.1998, оскільки назва роботодавця при прийнятті не відповідає назві роботодавця при звільненні.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Предметом позову є відмова відповідача позивачу в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац перший частини другої статті 24 Закону №1058-ІV).

Абзацом другим частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Отже, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах.

Щодо не зарахування відповідачем до страхового стажу період роботи позивача згідно записів трудової книжки від НОМЕР_1 від 17.03.1981, оскільки запис про звільнення з роботи завірено печаткою УРСР.

Суд зауважує, що трудова книжка містить всю необхідну інформацію про роботу позивача, а саме про дати прийняття на роботу та звільнення з неї, назви посад, тобто про періоди зайнятості позивача на відповідних роботах, а також про підстави внесення відповідних записів.

Достовірність внесеної інформації підтверджена підписами уповноважених осіб роботодавців, які скріплені печатками підприємств, тому у суду відсутні будь-які підстави для сумніву в достовірності внесених до трудової книжки даних.

Однак, недотримання роботодавцем порядку ведення трудової книжки не може ставитися в провину власнику трудової книжки та позбавляти її права на соціальний захист. Окремі недоліки та неточності, наявні в трудовій книжці, не залежали та не залежать від волевиявлення позивача.

Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 року в справі № 677/277/17 висловлено правову позицію, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Суд також враховує, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року в справі № 754/14898/15-а.

Суд враховує, що вказані вище недоліки не стали перешкодою для подальшого внесення до трудової книжки відомостей про прийняття позивача на роботу та про звільнення після видання відповідних наказів, тобто визначальних відомостей про факт зайнятості позивача на відповідних роботах у відповідному періоді.

В свою чергу відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірні записи у трудовій книжці є недійсними та недостовірними.

Керуючись вище вказаними правовими висновками Верховного Суду, суд вважає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах, а тому відповідачем безпідставно не зараховано періоди роботи позивача, підтверджені трудовою книжкою від 17.11.1984 НОМЕР_2 , до його страхового стажу.

Крім того, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази того, що з 01.12.1988 по 23.02.1994 позивач працювала у виробничому державно-кооперативному об`єднанні рибного господарства, а тому посилання відповідача є хибними. Відповідно до трудової книжки позивача, вона в зазначений період працювала в Агропромбанку СРСР, однією зі структур якого була Українська республіканська контора Агропромислового банку СРСР (Украгропромбанк), який в подальшому був реорганізована в АК АПБ «Україна».

Щодо посилання відповідача як підставу не зарахування до страхового стажу позивачу періоду роботи з 31.01.1997 по 09.11.1998 на те, що назва роботодавця при прийнятті не відповідає назві роботодавця при звільненні, то суд звертає увагу, що Агропромисловий банк «Україна» та Банк «Україна» це один й той самий банк, який мав офіційну назву АК АПБ «Україна».

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії позивач мав достатній вік (60 років) та стаж (більше 31 року) для призначення йому пенсії за віком відповідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому суд вважає, що відповідач протиправно відмовив в призначенні пенсії.

Враховуючи задоволення позову та приписи ст. 139 КАС України на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати в сумі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, 10003, код 13559341) задовольнити.

Визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 16 квітня 2024 року за № 42.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.12.1988 по 23.02.1994 та з 31.01.1997 по 09.11.1998 до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.04.2024 про призначення пенсії за віком.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк