Справа № 640/21944/22
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Карпушової О.В., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві в якому просив:

- визнати неправомірною відмову відповідача здійснити перерахунок пенсії за вислугу років позивачу шляхом включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, суми індексації грошового забезпечення і проведення нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років позивачу, починаючи з 01.01.2016, шляхом включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, індексацію грошового забезпечення і нарахувати та виплатити на його користь компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III за періоди: з 01.06.2015 по 31.03.2021 на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2019 в адміністративній справі № 826/15268/18; з 01.01.2016 по 31.12.2019 на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.12.2018 в адміністративній справі № 826/4621/18; з 10.06.2019 по 31.12.2019 на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2019 в адміністративній справі № 826/4621/18; з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії на підставі ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2020 в адміністративній справі № 826/4621/18; з 01.12.2019 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії на підставі рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2022 в адміністративній справі № 640/23386/21.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року адміністративний позов задоволено частково, а саме визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що виявились у відмові здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років шляхом включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, суми індексації грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 з 01.01.2016 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років шляхом включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, індексації грошового забезпечення. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві та 17.11.2005 отримує пенсію за вислугою років на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

На виконання судових рішень у справі №826/4621/18 та №640/23386/21 відповідачем здійснено розрахунок та доплату пенсії ОСОБА_1 .

Однак, як стверджує позивач, при таких розрахунках Головним управлінням не було включено до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислюється пенсія, суми індексації грошового забезпечення та не нарахував і не виплатив компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Позивач 08.09.2022 звернувся до відповідача із заявою, якою просив здійснити перерахунок та виплату його пенсії шляхом включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, суми індексації грошового забезпечення, яка має систематичний (щомісячний) характер та нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Листом від 14.09.2022 №2600-0202-8/116266 Головне управління ПФУ в м. Києві повідомило, що визначення розміру грошового забезпечення чи окремих його складових для обчислення пенсії виходить за межі його компетенції, оскільки органи Пенсійного фонду визначають розміри пенсії на підставі документів, наданих уповноваженими органами відповідних міністерств, відомств.

Оскільки позивач перейшов на пенсію за нормами Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб після 01.03.2022 (з 28.06.2022) індексація пенсії йому не виплачується.

Також повідомлено, що нараховані на виконання рішень суду кошти підлягають виплаті в порядку черговості в межах бюджетних асигнувань, а тому підстави для нарахування компенсації відсутні.

Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з відповідним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ Про індексацію грошових доходів населення (далі по тексту - Закон № 1282-ХІІ).

Згідно статті 1 вказаного Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого стаття 9 Закону №2011-ХІІ містить відсилочну норму, суд дійшов висновку, що механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не регулюється положеннями Закону №2011-XII або Закону № 2262-ХІІ.

Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2262-ХІІ та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям та наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2011-ХІІ, яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ, та Порядку №1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 638/9697/17 та від 26 серпня 2021 року у справі № 240/7853/19.

Таким чином, особи, які отримують пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, мають право на включення до грошового забезпечення, з якого розраховується пенсія, сум отримуваної ними індексації доходів.

За наведеного, позовні вимоги в частині визнання протиправними дії відповідача, щодо відмові здійснити позивачу перерахунок пенсії за вислугу років шляхом включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, суми індексації грошового забезпечення та зобов`язання відповідача здійснити позивачу з 01.01.2016 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років шляхом включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, індексації грошового забезпечення, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.12.2018, постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2019 та ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2020 у справі №826/4621/18 позивачу здійснено розрахунок доплати пенсії.

Також на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.12.2021 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2022 у справі №640/23386/21 позивачу здійснено розрахунок доплати пенсії.

Однак, на виконання вказаних судових рішень у справах №826/4621/18 та №640/23386/21 відповідачем частково не виплачено нараховану пенсію, а саме: за дорученням №Д 89/34077/7 за період з 01.01.2016 по 09.06.2019 не виплачено суму 38476,73грн., за дорученням №Д89/34077/14 за період з 01.12.2019 по 30.06.2020 не виплачено суму 54351,99 грн., за дорученням №Д /2 за період з 25.02.2021 по 31.07.2021 не виплачено суму 39932,08 грн., за дорученням № Д /3 за період з 28.02.2022 по 31.08.2022 не виплачено суму 16304,59 грн.

Відповідач повідомив, що виплата нарахованої вище пенсії буде проводитися відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» від 22 серпня 2018 року №649, якою визначено механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету.

Відповідно до положень статті 1 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - Закон № 2050-III) від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з положеннями статті 2 Закону №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (частина друга статті 2 Закону №2050-III).

Статтею 3 Закону №2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно з положеннями статті 4 Закону №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до статті 6 Закону №2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Із системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 134/89/16-а, від 10 лютого 2020 року у справі № 134/87/16-а, від 05 березня 2020 року у справі №140/1547/19.

Беручи до уваги відсутність доказів виплати позивачу коштів за період з 01 січня 2016 року на виконання судових рішень у справі №826/4621/18 та за період з 01.12.2019 на виконання судових рішень у справі №640/23386/21, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача, щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії та зобов`язання відповідача здійснити позивачу нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати пенсії відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III за періоди: з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії на підставі ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2020 в адміністративній справі № 826/4621/18; з 01.12.2019 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії на підставі рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2022 в адміністративній справі №640/23386/21, оскільки таки позовні вимоги є передчасними.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя О.В.Карпушова

суддя В.В.Файдюк