Справа № 140/8537/24
Суддя: Шепелюк Віталій Леонідович
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року ЛуцькСправа № 140/8537/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, позивач) звернулося з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відділ примусового виконання рішень, відповідач) про скасування постанови заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дуди Ю.М. у виконавчому провадженні №74791188 від 31 липня 2024 року про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що вищевказаною спірною постановою від 31 липня 2024 року у виконавчому провадженні №74791188 за невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року у справі №140/24793/23 на боржника ГУ ПФУ у Волинській області накладено штраф в розмірі 5100,00 грн.

Позивач вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню з тих підстав, що при розгляді заяви ОСОБА_1 від 31 березня 2023 року та винесенні рішення від 26 лютого 2024 року №00 про відмову у призначенні пенсії, ГУ ПФУ у Волинській області врахована та обставина, що рішення суду від 16 січня 2024 року у справі №140/24793/23 не містить висновку щодо безумовного підтвердження постійного проживання чи постійної роботи заявниці в зоні гарантованого добровільного відселення за спірні періоди, лише визначено можливість за наявності прямого транспортного сполучення добиратися рейсовим пасажирським транспортом з місця проживання батьків до місця навчання та роботи. Окрім цього, рішення від 26 лютого 2024 року №00 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на даний час чинне та у встановленому порядку не оскаржене. Відтак, станом на 31 липня 2024 року у заступника начальника Відділу примусового виконання рішень були відсутні правові підстави для винесення постанови про накладення штрафу, оскільки рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року у справі №140/24793/23 виконане добровільно та в межах покладених зобов`язань з дотриманням норм чинного законодавства.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін, з урахуванням §2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Розгляд справи призначено на 14:30 27 серпня 2024 року.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги заперечив (а.с.33-34). В обґрунтування цієї позиції вказав, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень перебуває виконавче провадження №74791188 щодо примусового виконання виконавчого листа Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року №12565/2024 (справа №140/24793/23) про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31 березня 2023 року про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796-ХІІ), з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. На вимогу виконавця боржником надано відповідь від 26 липня 2024 року №0300-0302-8/44447, відповідно до якої рішенням від 26 лютого 2024 року №00 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону №796-ХІІ. У зв`язку із невиконанням боржником рішення суду із врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні державним виконавцем 31 липня 2024 року винесено постанову про накладення на боржника штрафу в порядку статті 63 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII). Вважає, що постанову від 31 липня 2024 року ВП №74791188 про накладення на боржника штрафу винесено правомірно за наявності підстав та у межах повноважень.

Будь-яких пояснень від третьої особи до суду не надходило.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 229, частини третьої статті 268 КАС України, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи (а.с.30-32, 49), враховуючи клопотання відповідача у відзиві на позов про розгляд справи за відсутності його представника, судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року у справі №140/24793/23 позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 29 травня 2023 року №00, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31 березня 2023 року про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні (а.с.15-16).

Рішення набрало законної сили 16 лютого 2024 року.

03 квітня 2024 року для примусового виконання вказаного судового рішення в зобов`язальній частині Волинський окружний адміністративний суд видав стягувачу виконавчий лист №12565/2024 (а.с.37).

За заявою стягувача постановою заступника начальника Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_2 від 19 квітня 2024 року ВП №74791188 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №12565/2024. Одночасно боржнику встановлено строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с.38).

Листом від 23 травня 2024 року №0300-0302-5/31878 (а.с.7) ГУ ПФУ у Волинській області повідомило відповідача про те, що рішення суду від 16 січня 2024 року у справі №140/24793/23 виконано добровільно, рішенням від 26 лютого 2024 року №00 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону №796-ХІІ у зв`язку з відсутністю підстав для зменшення пенсійного віку, а саме проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року менше 3 років. ГУ ПФУ у Волинській області у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду у повному обсязі просило закінчити виконавче провадження.

15 липня 2024 року державний виконавець скерував боржнику вимогу щодо термінового вжиття вичерпних заходів щодо виконання рішення суду (а.с.43), на яку ГУ ПФУ у Волинській області листом від 26 липня 2024 року №0300-0302-8/44447 надало відповідь аналогічного змісту (а.с.8).

Постановою заступника начальника Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_2 від 31 липня 2024 року ВП №74791188 за невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року у справі №140/24793/23, на підставі статей 63,75 Закону №1404-VIII, на боржника ГУ ПФУ у Волинській області накладено штраф в розмірі 5100,00 грн, у зв`язку із невиконанням боржником рішення суду із врахуванням правової оцінки, наданої судом. Постанова мотивована тим, що рішенням від 26 лютого 2024 року №00 повторно відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону №796-ХІІ із підстави проживання в зоні добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року менше 3 років (а.с.39-40).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За правилами частин першої третьої статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із частинами першою, другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як установлено пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За правилами частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами пунктів 1, 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно із частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Частиною четвертою статті 19 зазначеного Закону на сторону виконавчого провадження покладено обов`язок невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Згідно із частинами п`ятою, шостою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин першої, другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Згідно із частиною другою статті 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу наведених норм слідує, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано і таке невиконання сталося без поважних на те причин, тобто коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Отже, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

За обставин цієї справи виконавче провадження з примусового виконання рішення суду від 16 січня 2024 року у справі №140/24793/23 відкрито 19 квітня 2024 року (№74791188). Боржник, отримавши постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, а пізніше вимогу державного виконавця мав обов`язок повідомити про виконання рішення суду та надати докази такого виконання протягом 10 робочих днів.

Не є спірним, що ГУ ПФУ у Волинській області інформувало державного виконавця про виконання рішення суду листом від 23 травня 2024 року №0300-0302-5/31878 (а.с.7). До листа не було додано підтверджуючих доказів щодо виконання рішення суду у справі №140/24793/23. У подальшому, позивач, надаючи листом від 26 липня 2024 року №0300-0302-8/44447 відповідь на вимогу державного виконавця від 15 липня 2024 року №17743, надав копію рішення від 26 лютого 2024 року №00 (а.с. 44-45).

Оскаржуваною постановою від 31 липня 2024 року, державний виконавець постановив накласти на боржника штраф за невиконання рішення суду, оскільки при виконанні виконавчого документа не враховано правову оцінку, надану судом у рішенні від 16 січня 2024 року у справі №140/24793/23.

Предметом виконання у виконавчому провадженні №74791188 відповідно до виконавчого листа №12565/2024 є зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31 березня 2023 року про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні від 16 січня 2024 року.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 29 травня 2023 року №200 (а.с.47-48) ОСОБА_1 до періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення згідно з довідкою від 14 лютого 2023 року не зараховано періоди з 01 вересня 1986 року по 13 липня 1987 року (навчання в місті Луцьку), з 23 липня 1987 року по 14 грудня 1987 року, з 27 січня 1988 року по 31 серпня 1989 року (робота в місті Луцьку), з 01 лютого 1990 року по 01 серпня 1993 року (робота в місті Якутськ). Документами підтверджено факт роботи (проживання) станом на 01 січня 1993 року 6 місяців 21 день.

ГУ ПФУ у Волинській області, повторно розглянувши заяву ОСОБА_1 від 31 березня 2023 року на виконання рішення суду від 16 січня 2024 року у справі №140/24793/23, прийняло рішення від 26 лютого 2024 року №00 про відмову у призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону №796-ХІІ у зв`язку з відсутністю підстав для зменшення пенсійного віку, а саме проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років (а.с.11). Зі змісту вказаного рішення вбачається, що період проживання (роботи) ОСОБА_1 в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року становить 0 років 06 місяців 21 день, до періодів проживання не зараховано періоди навчання та роботи в населених пунктах не віднесених до зони радіоактивного забруднення, а саме: з 01 вересня 1986 року по 13 липня 1987 року навчання в місті Луцьку, з 23 липня 1987 року по 14 грудня 1987 року, з 27 січня 1988 року по 31 серпня 1989 року робота в місті Луцьку, з 01 лютого 1990 року по 01 серпня 1993 року робота в місті Якутськ.

Однак рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року у справі №140/24793/23 встановлено та підтверджено ту обставину, що твердження органу Пенсійного фонду України про те, що ОСОБА_1 проживала у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року лише 06 місяців 21 день є помилковими та не підтверджені належними і допустимими доказами. При розгляді спору у справі №140/24793/23 суд дійшов висновку про те, що рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 29 травня 2023 року №200 позивачу протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ з тих мотивів, що період проживання (роботи) позивача на території, яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року, становить менше трьох років, у зв`язку із чим рішенням суду від 16 січня 2024 року його визнано протиправним та скасовано.

Таким чином, у спірному випадку, за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 31 березня 2023 року, ГУ ПФУ у Волинській області повторно відмовило їй у призначенні пенсії за віком, з тих же підстав, не зарахувавши до періодів проживання періоди навчання та роботи в населених пунктах не віднесених до зони радіоактивного забруднення з 01 вересня 1986 року по 13 липня 1987 року, з 23 липня 1987 року по 14 грудня 1987 року, з 27 січня 1988 року по 31 серпня 1989 року, з 01 лютого 1990 року по 01 серпня 1993 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем добровільно у повному обсязі не забезпечено виконання рішення суду від 16 січня 2024 року у справі №140/24793/23 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 31 березня 2023 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

До того ж, суд зауважує, що судове рішення, яке набрало законної сили, стає незмінним (неспростовним), основні і додаткові судження (висновки) суду по суті справи стають остаточними.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України суд дійшов висновку про те, що постановою про накладення штрафу від 31 липня 2024 року у ВП №74791188 боржника ГУ ПФУ у Волинській області правомірно притягнуто до відповідальності за невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року у справі №140/24793/23, вказану постанову винесено за наявності фактичних та правових підстав, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог про скасування такої постанови належить відмовити.

Керуючись статтями 243-246, 271, 272, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, будинок 1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя В. Л. Шепелюк