Справа № 391/483/24
Суддя: Капиш В. М.
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/483/24
Провадження № 2-а/391/9/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.08.2024р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Капиш В.М.

за участі секретаря судового засідання Говорової К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Компаніївка, Кропивницького району, Кіровоградської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Компаніївського районного суду Кіровоградської області з позовом в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 1477 від 12.07.2024 року, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у сумі 17000,00 грн., а провадження по справі закрити.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова не містить виклад обставин і суті адміністративного правопорушення, також оскаржувана постанова не містить посилання на те, що позивача протягом року було вже піддано адміністративному стягнення за ч. 1 ст. 210 КУпАП, тобто кваліфікуючу ознаку повторності, також зазначив, що максимальна сума штрафа, яка може бути застосована за ч. 2 ст. 210 КУпАП це 8500,00 грн., а на нього наклали стягнення в розмірі 17000,00 грн.

Вважає таку постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона не містить доказів вчинення ним правопорушення.

Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 26.07.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судові засідання призначені на 05.08.2024, 14.08.2024, 27.08.2024 не з`явився, відзив на позовну заяву не надав.

Разом з тим, представник відповідача просив відкласти розгляд справи призначений на 05.08.2024 в зв`язку з пізднім отриманням ухвали про відкриття провадження у справі. При цьому, будь-яких конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали можливості прибуття до суду або участі дистанційно в режимі відеоконференції, не навів та відповідних доказів не надав.

Представником відповідача на судове засідання, яке було призначене на 14.08.2024 було подано клопотання про перенесення розгляду справи, в зв`язку із відрядженням, а на 27.08.2024 в зв`язку з участю представника відповідача у іншому судовому засіданні. При цьому, відповідних доказів до клопотання надано не було.

Вказані дії представника відповідача щодо повторної неявки до суду, подачу клопотань про відкладення судових засідань без надання відповідних доказів поважності причин неявки, суд розцінює як зловживання своїми процесуальними правами, що призводить до затягування розгляду справи.

Суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив таке.

Вказані правовідносини регламентуються нормами КУпАП, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до приписів ч.1 ст.5 КАС України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, в тому числі, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Як встановлено судом, 09.07.2024 року старшим офіцером відділення рекрутингу та комплектування четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_3 складено протокол № 71 відносно ОСОБА_1 . В ході звірки облікових даних виявилося, що ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку призовників, що передбачено ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-Х11 зі змінами згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 563 від 16.05.2024, якою затверджено порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів та Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Однак з травня 2022 року ОСОБА_4 , всупереч вимогам законодавства щодо порядку і правил військового обліку, будучи зареєстрованим та проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 до початку липня 2024 не став на облік призовників в четвертому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 і, відповідно, не отримав військово-обліковий документ (посвідчення про приписку до призовної дільниці), чим вчинив правопорушення, передбачене статтею 210 КУпАП.

В зазначеному протоколі передбачено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 09.30 год. 12 липня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 кабінет № 20.

12.07.2024 року постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 було винесено постанову за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн та на підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі не сплати штрафу протягом 15 днів в подвійному розмірі тобто 34 000 грн.

Копію зазначеної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 отримав 17.07.2024, про що зазначено у відповідній графі тексту постанови.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивачем ініційовано розгляд даної справи.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

24.02.2022 відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні встановлено ввести воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб. Згодом строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено.

Указом Президента України №69/2022 "Про загальну мобілізацію" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.

Статтею 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а саме:

(ч.1) порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

(ч. 2) повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

(ч. 3) вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто за частиною 2 статті 210 КУпАП України, можна притягти особу до адміністративної відповідальності виключно, у разі повторного вчинення такою особою порушення правил військового обліку, які передбачені частиною 1 статті 210 КУпАП України

Разом з тим, у відповідній графі протоколу № 71 про адміністративне правопорушення від 09.07.2024, на підставі якого винесено оскаржувану постанову, зазначено: дані про попереднє притягнення до адміністративної відповідальності (за наявності) - нічого не зазначено.

Відтак, оскаржувана постанова не містить даних про повторність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210 КУпАП, за яке його вже було піддано адміністративному стягненню.

Виходячи із змісту оскаржуваної постанови та протоколу, на підставі якої її винесено, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, за яким притягується до відповідальності ОСОБА_1 , відсутній, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 210 КУпАП, повторно протягом року.

Підтвердженням наявності складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП може бути лише постанова відповідного Територіального центру комплектування та соціальної підтримки про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210 КУпАП, однак оскаржувана постанова посилання на таку не містить, а також такої не містять матеріали справи.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що відповідачем було неправильно кваліфіковано виявлене правопорушення позивача за ч. 2 ст. 210 КУпАП, що потягло за собою протиправне притягнення його до відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв.

Окрім того, виносячи постанову від 12.07.2024 року відносно ОСОБА_1 , ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 визначив стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн та на підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі не сплати штрафу протягом 15 днів в подвійному розмірі тобто 34 000 грн.

Однак, як передбачено в санкції частини 2 статті 210 КУпАП України «Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.»

Пунктом 5 розділу ХХ Податкового кодексу України визначено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Отже в разі притягнення особи за адміністративне правопорушення, вчинене на підставі частини 2 статті 210 КУпАП України до неї може бути застосовано штраф у розмірі від 5100,00 грн. (300*17=5100) до 8500,00 грн. (500*17=8500)

Разом з тим, як вбачається з постанови від 12.07.2024, ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 визначив стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн., що в два рази перевищує розмір штрафу визначеного санкцією частини 2 статті 210 КУпАП України, а тому є таким, що не ґрунтується на законі.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 280 КУпАП України встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, який отримав ухвалу про відкриття провадження 02.08.2024 правом на подання відзиву не скористався, жодного доказу на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП суду не надав.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

При цьому суд враховує, що в графі протоколу «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» наявні пояснення ОСОБА_1 : «не вчасно став на облік призовників з причин початку війни в день коли я мав ставати на облік, потім документи віддали в кінці навчання».

Оцінюючи зазначені пояснення, суд виходить з того, що факт вчинення правопорушення не може підтверджуватися виключно визнанням провини особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем при винесені оскаржуваної постанови не дотримано вимоги КУпАП.

При розгляді справи були з`ясовані і не доведені обставини, що свідчили про наявність в діях позивача ознак правопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення є не обґрунтованою та підлягає скасуванню.

Отже, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.7, 9, 77, 210, 247, 254, 256, 258, 268, 278, 293 КУпАП, керуючись ст.ст.241-246,255,286,293,295,297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 1477 від 12.07.2024 року, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у сумі 17000,00 грн., і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, адреса проживання, АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , місцезнаходження АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Суддя В.М. Капиш