Справа № 160/23233/24
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2024-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Позивач 26.08.2024 року через систему "Електронний суд" звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у наданні йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оформленого протоколом комісії другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 №783 від 14.08.2024 р.;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти рішення, яким надати йому відстрочку від призову за мобілізацією на підставі абз.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», про що видати відповідну довідку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Разом з позовною заявою до суду була подана заява про забезпечення позову, в якій позивач просить заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти будь-які дії, щодо здійснення заходів оповіщення та призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в тому числі вчиняти дії, пов`язані з прийняттям наказу про призов на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправленням на військову службу під час мобілізації допоки рішення суду не набуде законної сили.
28.08.2024 року до суду від позивача надійшла квитанція про сплату судового збору за подання цієї заяви про забезпечення позову.
Вказана заява обґрунтована тим, що позивач має право на відстрочку від мобілізації на підставі абз.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», про те що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років. 16.08.2024 р. позивачу вручено повістку на відправку, відповідно до якої він призивається згідно із Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 р. «Про загальну мобілізацію» і повинен з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 - 16.09.2024 р. Так, військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу - військовослужбовці. При цьому особа, яка має право на відстрочку/бронювання, не повинна підлягати призову на військову службу під час мобілізації. Таким чином, що якщо позивача буде призвано на військову службу під час мобілізації, в особливий період, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо це рішення буде прийнято на його користь, оскільки надання відстрочки/бронювання від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим. На дату звернення із цією заявою, позивач залишається на військовому обліку і є військовозобов`язаним, що підтверджується військово-обліковим документом, який сформовано через застосунок «Резерв+» - 19.08.2024 р.
Також позивач вказує, якщо його буде мобілізовано та направлено до діючої армії, задоволення поданого позову не призведе до відновлення порушених прав, оскільки навіть надання йому відстрочки за таких умов ніяк не вплине на його статус і потрібно буде повторно звертатися до суду до іншого відповідача з позовом про звільнення його з військової служби відповідно до ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Також, на думку позивача буде повністю зруйновано уклад його життя та праці. Він є самозайнятою особою, займається приватною нотаріальною діяльністю з 09.01.2020 р. З 22.06.2022 р. Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Дніпро) зареєстровано його нотаріальну діяльність по Синельниківському районному нотаріальному округу, що підтверджується реєстраційним посвідченням №798 від 22.06.2022 р. Так, законодавчо не врегульовано питання долі нотаріального архіву приватного нотаріуса у випадку його мобілізації. Також, ним було надано до ІНФОРМАЦІЯ_1 , той самий перелік документів, копії яких долучено до позовної заяви. Разом з тим, навіть двох з них, а саме посвідчення батьків багатодітної сім`ї та довідки ОСББ про проживання сім`ї за адресою є достатнім доказом, що на його утриманні знаходиться троє дітей віком до 18 років. Крім того, у повідомленні №12/7859 від 14.08.2024 р. зазначено, що причиною відмови є «відсутність родинних зв`язків з ОСОБА_2 », формулювання яке не передбачене ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки зазначений закон не вимагає наявності родинних зв`язків за походженням, між військовозобов`язаним та дітьми, які перебувають на його утриманні. Окремо позивач звертає увагу суду на той факт, що, як дана заява, так і поданий позов, не є зловживанням правом і намаганням ухилитися від мобілізації, а спрямовані лише на захист своїх законних прав наданих йому діючим законом. Маючи сім`ю з трьома неповнолітніми дітьми (двоє з яких малолітні) він мав обґрунтовані законні очікування про надання йому відстрочки від мобілізації.
Перевіривши матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, при вирішенні її по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Частинами 1, 2 статті 150 КАС України закріплено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
За приписами ч.4 ст.150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову відповідають предмету позовної заяви та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Відповідно до частин 1, 2 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.
При розгляді та вирішенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову судом надається оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не беруть участь у розгляді справи.
За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Згідно із абз.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка регламентує питання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.
Відповідно до ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, зокрема, що військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.
Згідно із п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
З аналізу зазначених норм, видно, що військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу - військовослужбовці.
При цьому особа, яка має право на відстрочку, не повинна підлягати призову на військову службу під час мобілізації.
Таким чином, можливо зробити висновок, що якщо позивача буде призвано на військову службу під час мобілізації, в особливий період, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на його користь, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим.
Таким чином, в цій справі наявна необхідність у забезпеченні позову, з метою надати позивачу тимчасову правову охорону його права, за захистом якого він звернувся до суду з позовом.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів, довідкою від 10.06.2024 р. №12/5563, яка видана другим відділом ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що ОСОБА_1 надана відстрочка від призову на військову службу на підставі абз.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підстава "Багатодітна родина" на строк до 11.08.2024 року.
Позивач звернувся із заявою про надання відстрочки, проте, 14.08.2024 року другим відділом ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, яке оформлено протоколом №783 від 14.08.2024 р., з наступних підстав: «відсутні родинні зв`язки з ОСОБА_2 ».
16.08.2024 року позивачу вручено повістку на відправку, відповідно до якої він призивається згідно із Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 р. «Про загальну мобілізацію» і повинен з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 - 16.09.2024 року.
З огляду на викладене, позивачем доведено умову застосування заходів забезпечення позову, а саме, доведено, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних його прав, за захистом яких він звернувся до суду.
Так, забезпечення мобілізації в Україні є надважливим завданням у воєнний час, однак, у даному випадку, мобілізація має становити баланс між приватним інтересом мобілізованого та публічним інтересом держави. Віднайти такий баланс можливо лише після розгляду справи по суті та прийняття судового рішення.
Вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб, не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та забезпечить ефективність судового захисту, у разі задоволення цього позову. Водночас такий захід забезпечення позову відповідає положенням Кодексу адміністративного судочинства України та не відноситься до переліку заборон щодо забезпечення позову, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заявлених заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог позивача щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, суд доходить висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.150 - 154, 242, 248 КАС України,
Заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо здійснення заходів оповіщення та призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, відносно ОСОБА_1 , в тому числі вчиняти дії, пов`язані з прийняттям наказу про призов на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправленням на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили рішенням суду.
Виконання ухвали з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.
Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ).
Боржник: ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст.256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма