Справа № 580/5979/24
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року справа № 580/5979/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління ДПС в Черкаській області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Черкаській області від 06.07.2023 № 6247/23-00-09-01-01 про застосування штрафних санкцій до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в сумі 17 000,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Черкаській області від 03.07.2023 № про застосування штрафних санкцій до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в сумі 692,14 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Черкаській області від 03.07.2023 № про застосування штрафних санкцій до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в сумі 1020,00 грн;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС в Черкаській області від 02.10.2023 № 0-2300.

Позов мотивовано тим, що оскаржувані рішення прийняті неправомірно та всупереч вимогам податкового законодавства України. Зокрема, позивач зазначив, що в наказах № 827-п від 05.05.2023 та № 828-п від 05.05.2023 не зазначено фактичної причини для проведення фактичних перевірок відповідно до обраної контролюючим органом нормативної підстави. Всі підстави для перевірки (як нормативні, так і фактичні) повинні бути окреслені контролюючим органом на час призначення перевірки. Відсутність таких підстав (їх неповність, нечіткість) свідчить про нелегітимність контрольного заходу, оскільки податковим органом не було визначено з належною мірою конкретизації підстави для перевірки. Наявність же універсальних компетенцій контролюючого органу щодо здійснення перевірки не звільняє його від обов`язку визначити та обґрунтувати в кожному конкретному випадку існування підстав для проведення відповідного заходу контролю, з врахуванням того, що основним і єдиним видом діяльності позивача є діяльність у сфері права. Крім того позивач зазначив, що основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 - є юридична та адвокатська діяльність. Він ніколи не здійснював жодної діяльності хоч-якось пов`язаної з алкогольними напоями, ніколи не звертався і не отримував ліцензій на такі види діяльності, а виявлені в нього алкогольні напої він зберігав для їх особистого некомерційного використання.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у встановлений судом строк надав відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування своєї позиції зазначив, що відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, в межах покладених на ГУ ДПС у Черкаській області повноважень.

Розглянувши подані документи і матеріали, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд зазначає таке.

ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) зареєстрований, як фізична особа-підприємець, Виконавчим комітетом Канівської міської ради Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_2 від 09.04.2010.

Основним напрямком діяльності є КВЕД 69.10. діяльність у сфері права.

Для здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 не отримував ліцензій на право роздрібної або оптової торгівлі підакцизної групи товарів.

05.05.2023 виконуючим обов`язки начальника ГУ ДПС у Черкаській області прийнято наказ № 827-п «Про проведення фактичної перевірки». Зазначеним наказом наказано провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 терміном 10 діб . Перевірку провести за період діяльності з 15.05.2020 по 14.05.2023 з метою контролю за дотриманням вимог законодавства з питань обліку товарних запасів, відображення обов`язкових реквізитів в розрахункових документах та фіскальних звітах, наявності документів, що підтверджують походження товарів, регулювання обліку готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

05.05.2023 виконуючим обов`язки начальника ГУ ДПС у Черкаській області прийнято наказ № 828-п «Про проведення фактичної перевірки». Зазначеним наказом наказано провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 терміном 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 15.05.2020 по 14.05.2023 з метою контролю за дотриманням вимог законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспротування спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, цільового використання спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відображення та правильності обрахунку акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів в розрахункових документах та фіскальних звітах, наявності документів, що підтверджують походження підакцизних товарів.

Накази мотивовані підпунктом 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2, ст. 80 Податкового кодексу України.

За результатами проведених перевірок, відповідачем складено акт від 05.05.2023 № 4836/23-00-07-01/ та акт від 05.05.2023 № 4880/23-00-07-01/.

Актом від 05.05.2023 № 4836/23-00-07-01/ НОМЕР_1 встановлено порушення п. 12 ст. 3 Закону № 265, п. 85.2 Податкового кодексу України.

Актом від 05.05.2023 № 4880/23-00-07-01/ НОМЕР_1 встановлено порушення ст. 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР.

На підставі вказаних висновків актів перевірки відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, на підставі яких винесено податкову вимогу Головного управління ДПС в Черкаській області від 02.10.2023 № 0-2300.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням та податковою вимогою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані ПК України.

Відповідно до підпункту20.1.4. пункту 20.1 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт80.1 статті 80 ПК України).

Відповідно до вимог пункту80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно ізстаттею 81 цього Кодексу, яка визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Відповідно до пункту80.2.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

З огляду на наведені норми чинного законодавства, однією з основних умов для проведення фактичної перевірки є наявність підстав для її проведення, при цьому така підстава обов`язково має бути зазначена в наказі про проведення перевірки.

Згідно з абзацом третім пункту81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Суд зауважує, що оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень.

При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Зі змісту адміністративного позову випливає, що позивач обґрунтовує позовні вимоги в тому числі і протиправністю проведення фактичної перевірки у зв`язку з відсутністю підстав для її проведення та видачі наказів про її призначення.

Як слідує із змісту наказів від 05.05.2023 №827-п та №828-п, в основу проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем покладено статтю20, підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункт 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Проте, в даному наказі підстава проведення перевірки відповідно до пункту80.2.2 статті 80 ПК України, не зазначена.

Зокрема, в наказі відсутні посилання на інформацію, яку контролюючий орган отримував у встановленому законодавством порядку про можливі порушення вимог податкового чи іншого законодавства позивачем, та є підставою для призначення і проведення перевірки.

Формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу з обов`язковим, однак, дотриманням вимог норм абзацу третього пункту81.1 статті 81 ПК України щодо змісту наказу про проведення перевірки. При встановленні в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки конкретна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.

Відтак, для проведення фактичної перевірки мають існувати фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись вказаною правовою нормою при призначенні (проведенні) такої перевірки.

Суд зазначає, що основним напрямком діяльності позивача є КВЕД 69.10. діяльність у сфері права. Для здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 не отримував ліцензій на право роздрібної або оптової торгівлі підакцизної групи товарів.

В той же час, з наказів від 05.05.2023 слідує, що перевірка проводиться з метою перевірки норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

При цьому у вказаному наказі не зазначені законні підстави для його винесення, враховуючи вид господарської діяльності позивача.

В даному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють; у наказі не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) була встановлена податковим органом.

Системно проаналізувавши положення статей 75-81 ПК України, суд дійшов висновку, що вимоги до змісту наказу про призначення як планової документальної перевірки, так і позапланової документальної перевірки, документальної невиїзної перевірки, фактичної перевірки сформульовані лише в абзаці 3 пункту81.1 статті 81 ПК України, де вказано, що в наказі зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Отже, установлене статями 75-81 ПК України правове регулювання податкових перевірок визначає певні обов`язкові умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, дотримання яких може бути належною підставою для прийняття керівником податкового органу наказу про проведення перевірки.

Суд вважає за необхідне зазначити, що інформація на підставі якої прийнято наказ про проведення перевірки, повинна містити інформацію про хоча і можливі, проте, конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

Відтак, для проведення фактичної перевірки мають існувати вказані вище фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись вказаною правовою нормою при призначенні (проведенні) такої перевірки.

Процедурні порушення при призначенні перевірки мають наслідком протиправність прийнятого керівником податкового органу наказу про проведення перевірки.

Дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, може бути підставою для визнання правомірними дій контролюючого органу щодо їх проведення. У свою чергу порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої. У випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок.

У постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 21.02.2020 (справа №826/17123/18) зроблено висновок, що незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Також у постанові від 22.09. 2020 у справі № 520/8836/18 Верховний Суд погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення. З урахуванням цього Суд касаційної інстанції зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.

Зміст висновків наведеної постанови свідчить про те, що установивши таке порушення процедури проведення перевірки, наслідком якого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, суд не повинен переходити, з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №821/371/17, від 27.02.2020 у справі №П/811/3206/15 та від 26.03.2020 у справі №813/823/16, від 11.07.2022 у справі №120/5728/20-а,від 19.07.2023 у справі № 826/15828/18, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, ГУ ДПС у Черкаській області не дотрималося вимог пункту 81.1 статті 81 ПК України, відповідно до якого посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому, окрім іншого, зазначаються підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом.

Отже, суд дійшов висновку, що фактична перевірка, яка проведена відповідачем, є незаконною.

Як наслідок акт такої перевірки з викладеними у ньому висновками, є доказом, здобутим з порушенням закону, й не має юридичної значимості, а тому прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення та податкова вимога не можуть бути визнані правомірними.

Отже, встановлені судом обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем фактичної перевірки позивача, за наслідками якої і були прийняті оскаржувані податкові повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень рішень та податкової вимоги, а тому згідно правових висновків Верховного Суду у постанові від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18, відсутня необхідність перевірки порушення позивачем вимог Закону №265/95 та ПК України, як підстави для нарахування штрафних санкцій позивачу.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно висновків акту №4880/23-00-09-01-16/ встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодове го, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а саме, зберігання в місці здійсненні діяльності алкогольних напоїв в кількості 8 пляшок, тобто здійснення зберігання алкогольних напоїв у місті їх зберігання не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 17 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Зокрема в акті зазначено, що в ході огляду місця здійснення діяльності встановлено факт зберігання алкогольних напоїв в кількості 8 пляшок за місцем здійснення господарської діяльності.

Суд звертає увагу, що в постанові від 12.04.2018 у справі № 2а-2234/10/0770 Верховний Суд прийшов до висновку, що Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» є обов`язковим до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, тобто він поширюється тільки на суб`єктів господарювання, які здійснюють таку діяльність.

Як уже зазначалося, основним видом діяльності позивача є КВЕД 69.10. діяльність у сфері права. Для здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 не отримував ліцензій на право роздрібної або оптової торгівлі підакцизної групи товарів.

Позивач в своїх поясненнях позивач зазначив, що перевірка проводилася в офісі, який використовується для ведення адвокатської діяльності. Пляшки алкоголю зберігались там тимчасово для перевезення до місця проживання для власного використання. Коньяк і горілку подарували, а пиво придбав у супермаркеті. Як кафе (заклад харчування) він не працює, будь якої діяльності пов`язаної з цим видом діяльності не здійснює. Алкогольними напоями не торгував, вони зберігались в холодильнику.

Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів того, що позивачем здійснюється діяльність пов`язана з реалізацією алкогольних напоїв.

Щодо застосування штрафної санкції в розмірі 1020 грн. за порушення пункту 85.2, статті 85 Податкового кодексу України, а саме: ненадання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, суд зазначає таке.

За пунктом 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Пунктом 85.8 статті 85 Податкового кодексу України передбачено, що посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідно до пункту 85.4 статті 85 Податкового кодексу України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Положеннями пункту 85.1 статті 85 Податкового кодексу України забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами 1 - 5, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.05.2023 під час проведення фактичної перевірки позивачу вручили письмове звернення про отримання документів (чи належним чином завірених копій).

Позивач 13.05.2023 рекомендованим листом направив відповідачу відповідь на його звернення, в якому, не відмовляючись у наданні документів, звернув увагу на невідповідність звернення відповідача вимогам ПК України і наголосив на тому, що в разі оформлення відповідного запиту згідно вимог ПК України, відповідь на нього буде надана в порядку і строки визначені чинним законодавством.

Суд звертає увагу відповідачем вручено позивачу письмове звернення, а не письмовий запит, як того вимагає Податковий кодекс України.

Крім того, таке звернення не підписане керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та не містить печатки контролюючого органу.

Отже, письмова вимога контролюючого органу була оформлена з порушенням порядку щодо оформлення такого запиту, встановленого нормами пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України, а тому позивач був звільнений від обов`язку надавати відповідь на запит відповідача.

Виходячи з вищенаведеного, відповідачем протиправно застосовано до позивача штрафну (фінансову) санкцію на підставі прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 шляхом визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень рішень та податкової вимоги, яка винесена на підставі таких рішень.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Черкаській області від 06.07.2023 № 6247/23-00-09-01-01 про застосування штрафних санкцій до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в сумі 17 000,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Черкаській області від 03.07.2023 № про застосування штрафних санкцій до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в сумі 692,14 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Черкаській області від 03.07.2023 № про застосування штрафних санкцій до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в сумі 1020,00 грн.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС в Черкаській області від 02.10.2023 № 0-2300.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик 235, м. Черкаси, 18002, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4 844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) гривні 80 копійок.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ