Справа № 380/27731/23
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/27731/23 пров. № А/857/11526/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року (головуючий суддя Потабенко В.А., м.Львів) у справі №380/27731/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

23.11.2023 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (відповідач 1), комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги (відповідач 2), в якому просив: визнати причини пропуску строку встановлення ступеню втрати працездатності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини 09.03.2023, дата звільнення з військової служби - 02.12.2022, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби поважними; скасувати рішення Міністерства оборони України від 15.09.2023 № 17/в, прийняте у формі протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, в частині відмови у призначенні та невиплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , встановлення ступеню працездатності внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини 09.03.2023, а дата звільнення з військової служби - 02.12.2022, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби; зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву, враховуючи поважність пропущених строків, щодо призначення та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, де встановлено ступінь втрати працездатності у відсотках 25%; зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із втратою працездатності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, де встановлено ступінь втрати працездатності у відсотках 25%, враховуючи поважність пропущених строків.

Позов обґрунтовує тим, що відповідачем прийнято протиправне рішення, оформлене витягом з протоколу засідання Комісії від 15.09.2023 № 17/в., яким позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги внаслідок часткової втрати працездатності через отриману травму, пов`язану з захистом Батьківщини, та захворювання, пов`язане з проходженням військової служби. В якості підстави для відмови в призначенні одноразової грошової допомоги вказано, що позивача звільнено з військової служби 02.12.2022, а ступінь втрати працездатності у зв`язку з захворюваннями, пов`язаними з захистом Батьківщини, встановлено 09.03.2023, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби, встановлений п. 7 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Позивач вважає вказане рішення необґрунтованим та зазначає, що з його боку жодних зволікань щодо несвоєчасного звернення до ВЛК для встановлення ступеню непрацездатності, проходження комісії, виготовлення довідки МСЕК, її видачі та направлення пакету документів не було.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року адміністративним позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони, оформленого витягом з протоколу від 5.09.2023 № 17/в на засіданні комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, встановленої пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, з урахуванням висновків суду, та зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 внаслідок отриманої часткової втрати працездатності через отримання травми, пов`язаної з захистом Батьківщини.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що законодавцем чітко визначено вичерпний перелік підстав виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності. Одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках та вказується часовий проміжок між звільненням з військової служби та втратою працездатності, а саме три місяці. Також, апелянт зазначає, що зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачу є втручанням у дискреційні повноваження. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

13.06.2024 позивачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу. Доводи відзиву аналогічні доводам адміністративного позову. Крім того, зазначає, що не бажання Міністерства оборони України визнавати очевидні факти є аморальним та таким, що завдають моральної шкоди позивачу, адже складаючи апеляційну скаргу за шаблоном Міністерство оборони України забуває, що кожна справа індивідуальна та повинна розглядатись виходячи з наданих доказів, а відписки за шаблоном призводять до помилок, де постійно вказується на присічний строк та дискреційні повноваження відповідача, та ті самі норми закону, котрі суд першої інстанції вже досліджував. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Згідно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 23.10.2022 № 473 у період з 04.2022 по 13.04.2022, з 17.04.2022 по 01.06.2022, з 25.06.2022 по 27.06.2022, з 05.08.2022 по 24.09.2022 та відповідно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 29.05.2023 № 858453 у період з 26.02.2022 по 02.04.2022 ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Відповідно до виписного (перевідного епікризу) 3 НОМЕР_3 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у в/ч НОМЕР_1 з 14.04.2022 по 16.04.2022.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4385 від 21.04.2022 позивач проходив лікування з приводу травми, що пов`язана із проходженням військової служби.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 20.04.2022 № 291/2 діагноз та причинний зв`язок захворювання позивача: стан після операцій (13.04.2022, 18.04.2022) хірургічних обробок ран, остеосинтезу І V пальця правої кисті з приводу вогнепального осколкового поранення, вогнепального перелому з тимчасовим порушенням функцій кінцівки. Травма, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 26.05.2022 № 1537 діагноз та причинний зв`язок захворювання позивача: незміцнілий кістковий мозоль основної фаланги четвертого пальця правої кисті після операції (14.04.2022) - хірургічної обробки, металоостеосинтезу спицями з приводу її вогнепального перелому (13.04.2022) з тимчасовим порушенням функції правої верхньої кінцівки. Травма, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

26.06.2022 позивач направлений на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 02.08.2022 № 3393 отримане поранення пов`язане із захистом Батьківщини.

Згідно направлення військової частини № 694/2869 від 23.09.2022, ОСОБА_1 направлений на стаціонарне лікування.

Відповідно до направлення на медичний огляд військово-лікарської комісії з метою визначення придатності/непридатності до військової служби від 25.10.2022 № 1128 ОСОБА_1 направлений на медичний огляд.

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 807/2 від 17.11.2022 поранення позивача не пов`язане з проходженням військової служби. У свідоцтві також зазначено, що постанова ВЛК про придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю тощо: на підставі статті 40-а графи ІІ Розкладу хвороб непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідно до витягу з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (протокол № 2140 від 27.12.2022) встановлено: поранення: «Стійка контрактура міжфалангових суглобів четвертого пальця правої кисті після закритої репозиції, металооетеосинтезу (13.04.2022) з приводу вогнепального перелому (13.04.2022) проксимальної фаланги четвертого пальця правої кисті з незначним порушенням функції правої кисті», - ПОРАНЕННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНЕ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ.

Захворювання: «Ішемічна хвороба серця: атеросклероз вінцевих артерій (коронарографія від 2012 року); стан після коронарного шунтування (2012 рік): атеросклеротичний та післяінфарктний дрібновогнищевий (2010 рік) кардіосклероз; хронічна післяінфарктна аневризма лівого шлуночка; недостатність мітрального клапана першої стадії; повна блокада правої ніжки пучка Гіса; нечаста політопна надшлуночкова та шлуночкова екстрасистолія. СН-І зі зниженою фракцією викиду лівого шлуночка (40%). Атеросклероз аорти. Гіпертонічна хвороба першої стадії, першого ступеня. Ризик дуже високий», - ЗАХВОРЮВАННЯ, НІ, НЕ ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 02.12.2022 № 175 головного сержанта ОСОБА_1 , сержанта резерву взводу резерву роти резерву сержантського складу військової частини НОМЕР_2 , звільненого наказом начальника регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по особовому складу) від 29 листопада 2022 року № 63-рс відповідно до пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у відставку за п.п. "б" (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби), вважати таким, що справи та посаду здав, і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З 02.12.2022 позивача виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, з котлового забезпечення - зі сніданку 02.12.2022.

ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.01.2023 № 1 надіслав лист голові медико-соціальної експертної комісії клініки АПД ВМКЦЗР, згідно якої просив відповідно до Закону «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та рядового складу органів внутрішніх справ» встановити групу та причину інвалідності, а також час настання інвалідності. Виписку з акту МСЕК про інвалідність надіслати у Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, відділ пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких категорій громадян.

Відповідно до направлення на медико-соціальну експертну комісію (МСЕК) від 16.02.2023 ОСОБА_1 направлений на МСЕК з метою встановлення втрати працездатності у зв`язку із травмою, захворюванням, наявністю ознак інвалідністю, закінченням терміну інвалідності, переогляд, терміновий переогляд, продовження (не продовження) листа непрацездатності.

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 012457 від 09.03.2023, відповідно до акта огляду МСЕК № 378 від 24.02.2023 ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати працездатності у відсотках - двадцять п`ять.

Листом від 20.10.2023 № С/16453 ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслав ОСОБА_1 витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.09.2023 № 17/в.

Відповідно до цього витягу, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги: «головному сержанту у відставці ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), якого 02.12.2022 звільнено з військової служби та 09.03.2023 під час первинного жду органами МСЕК встановлено 25% втрати працездатності внаслідок поранення, в`язаного із захистом Батьківщини, що сталося 13.04.2022 (довідка МСЕК серія 12ААА 112457 від 09.03.2023). Згідно з п.п. 7 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби. Заявника звільнено з військової служби 02.12.2022, а 09.03.2023 встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.

Позивач, не погоджуючись із зазначеним вище висновком, звернувся в суд першої інстанції з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Пунктом 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (Закон №2011) передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п.п. 7 п. 2 ст. 16 Закону №2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Статтею 161 Закону №2011 визначений перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Згідно з п. 2 ст. 162 Закону №2011 одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому, у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Відповідно до п. 2 ст. 163 Закону №2011 у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Пунктом 3 ст. 163 Закону №2011 визначено, що встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 6 ст. 163 Закону №2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Згідно з п. п. 8-9 ст. 163 Закону №2011 особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, зі змінами та доповненнями (Порядок №975).

Відповідно до п. 3 Порядку №975 у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 7 Порядку № 975 визначено, що у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від: 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби; 50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю строкової військової служби, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби; 50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.

Відповідно до п. 11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Згідно з п. 12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 13 Порядку №975 встановлено, що розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Згідно з п. 15 Порядку №975 рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Апеляційний суд зазначає, що позивача звільнено з військової служби 29.11.2022 та виключено з 02.12.2022 зі списків особового складу частини, а 09.03.2023, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби, йому встановлена ступінь втрати працездатності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини. Апелянт наполягає на тому, що зазначене є підставою для відмови позивачу у виплаті грошової допомоги.

Колегія суддів вказує, що 26.06.2022 позивач направлений на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_6. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 02.08.2022 № 3393 встановлено про отримання поранення, яке пов`язане із захистом Батьківщини. Відповідно до направлення військової частини № 694/2869 від 23.09.2022 ОСОБА_1 направлений на стаціонарне лікування. Відповідно до направлення на медичний огляд військово-лікарської комісії з метою визначення придатності/непридатності до військової служби від 25.10.2022 № 1128 ОСОБА_1 направлений на медичний огляд.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 02.12.2022 № 175 головного сержанта ОСОБА_1 , сержанта резерву взводу резерву роти резерву сержантського складу військової частини НОМЕР_2 , звільненого наказом начальника регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по особовому складу) від 29.11.2022 № 63-рс відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у відставку за п.п. "б" (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби), вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З 02.12.2022 позивача виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, з котлового забезпечення зі сніданку 02.12.2022.

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 807/2 від 17.11.2022 поранення позивача, не пов`язане з проходженням військової служби. У свідоцтві також зазначено, що постанова ВЛК про придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю тощо: на підставі статті 40-а графи ІІ Розкладу хвороб непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідно до витягу з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця протокол № 2140 від 27.12.2022 поранення: «Стійка контрактура міжфалангових суглобів четвертого пальця правої кисті після закритої репозиції, металооетеосинтезу (13.04.2022) з приводу вогнепального перелому (13.04.2022) проксимальної фаланги четвертого пальця правої кисті з незначним порушенням функції правої кисті», - ПОРАНЕННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНЕ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ.

Захворювання: «Ішемічна хвороба серця: атеросклероз вінцевих артерій (коронарографія від 2012 року); стан після коронарного шунтування (2012 рік): атеросклеротичний та післяінфарктний дрібновогнищевий (2010 рік) кардіосклероз; хронічна післяінфарктна аневризма лівого шлуночка; недостатність мітрального клапана першої стадії; повна блокада правої ніжки пучка Гіса; нечаста політопна надшлуночкова та шлуночкова екстрасистолія. СН-І зі зниженою фракцією викиду лівого шлуночка (40%). Атеросклероз аорти. Гіпертонічна хвороба першої стадії, першого ступеня. Ризик дуже високий», - ЗАХВОРЮВАННЯ, НІ, НЕ ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.

ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.01.2023 № 1 надіслав лист голові медико-соціальної експертної комісії клініки АПД ВМКЦЗР, згідно якої просив відповідно до Закону «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та рядового складу органів внутрішніх справ» встановити групу та причину інвалідності, а також час настання інвалідності. Виписку з акту МСЕК про інвалідність надіслати у Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відділ пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких категорій громадян.

Відповідно до направлення на медико-соціальну експертну комісію (МСЕК) від 16.02.2023 ОСОБА_1 направлений на МСЕК з метою встановлення втрати працездатності у зв`язку із травмою, захворюванням, наявністю ознак інвалідністю, закінченням терміну інвалідності, переогляд, терміновий переогляд, продовження ( не продовження) листа непрацездатності.

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 012457 від 09.03.2023, відповідно до акта огляду МСЕК № 378 від 24.02.2023 ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати працездатності у відсотках - 25.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач об`єктивно не мав можливості отримання відповідної довідки МСЕК у строки, визначені законодавством, оскільки не мав змоги вплинути на строк направлення його на ВЛК та проведення ВЛК.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду також сформулювала позицію щодо можливості поновлення преклюзивного строку, якщо його пропущено з причин, що є поважними і не залежали від волі та дій особи, зокрема, у постановах від 20.06.2018 у справі № 553/1642/15-ц, від 29.08.2018 у справі № 755/17365/15-ц та від 20.03.2019 у справі № 456/450/16-ц, де зазначила, що строкові обмеження для реалізації особою свого майнового права без можливості поновлення такого строку, якщо його пропущено з причин, що є поважними і не залежали від волі та дій такої особи, не є необхідним у правовій державі; таке обмеження буде непропорційним і неправомірним обмеженням прав особи та неправомірним втручанням у право на мирне володіння своїм майном та реалізації майнових прав.

Щодо доводів апелянта про втручання у дискреційні повноваження відповідача, то суд апеляційної інстанції зазначає, що за усталеною судовою практикою дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» №30985/96).

Водночас, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Крім того, відповідно до п. 12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (розпорядник бюджетних коштів).

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, з урахуванням висновків суду, та зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, внаслідок отриманої часткової втрати працездатності через отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року у справі № 380/27731/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний