Справа № 280/6131/24
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року Справа № 280/6131/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за заявою ОСОБА_1 (адреса реєстрації АДРЕСА_1 ; адреса проживання АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057; )

про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

02.07.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №46 від 06.05.2024 про відмову позивачу у перерахунку пенсії «Зміна періоду 60 місяців до 01.07.2000»;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії з урахуванням довідки ЗАТ «Шахтобудівельне управління №2» від 10.12.2013 №71 про заробітну плату для обчислення пенсії та здійснити її виплату з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 29.04.2024;

- стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір та витрати на надання правової допомоги у розмірі 5000,00грн.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 04.07.2024 відкрито провадження у справі №280/6131/24, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення та виклику учасників справи.

У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтування позовних вимог викладено в позовній заяві (вх.№30636 від 02.07.2024). Зокрема зазначено, що 29.04.2024 позивач звернувся до органів ПФУ із заявою про перерахунок пенсії до якої долучив Довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 10.12.2013 №71, видану ЗАТ «Шахтобудівельне управління №2». Розглянувши в порядку екстериторіальності вказану заяву відповідачем було прийнято рішення №46 від 06.05.2024 про відмову позивачу у перерахунку пенсії в обґрунтування якого зазначено, що надана довідка не підлягає врахуванню, оскільки не підтверджена первинними документами та відсутній акт перевірки. Зауважено, що зі змісту Довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 10.12.2013 №71 вбачається, що вона видана на підставі особових рахунків за 1989-1994 роки, на всі виплати нараховані страхові внески (єдиний внесок). Довідка підписана директором підприємства та скріплена печаткою, а отже відповідає затвердженій постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» формі та має всі необхідні дані для проведення перерахунку пенсії позивача. Водночас вказано, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку довідки про заробітну плату, через окупацію території, не може бути підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії. На думку позивача дії відповідача щодо неврахування наданої позивачем довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №71 від 10.12.2013 є порушенням його конституційного права на отримання пенсійного забезпечення у розмірі, визначеному чинним законодавством України. З огляду на вищевикладене просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заперечення проти позовних вимог викладено у відзиві на позовну заяву (вх.№34813 від 25.07.2024). Зокрема зазначено, що 29.04.2024 позивач звернувся з заявою до органів Пенсійного фонду України із заявою щодо перерахунку пенсії «Зміна періоду 60 місяців до 01.07.2000». До вищезазначеної заяви для перерахунку пенсії позивачем було надано Довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №71 від 10.12.2013, видану ЗАТ «Шахтобудівельне управління №2». Документи в порядку екстериторіальності були опрацьовані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, за результатами чого рішенням №46 від 06.05.2024 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії. Враховуючи, що Довідка про заробітну плату для обчислення пенсії від 10.12.2013 №71, видана ЗАТ «Шахтобудівельне управління №2» не підтверджена первинними документами та відсутній акт перевірки, то у відповідача відсутні правові підстави для її врахування. Додатково відзначено, про незгоду із заявленими позивачем до відшкодування витратами на надання правової допомоги у розмірі 5000,00грн.З огляду на вищевказане, представником відповідача зазначено, що дії відповідача не суперечать чинному законодавству України, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Не погодившись з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, позивач подав до суду відповідь на відзив (вх.№35536 від 31.07.2024), у якій, окрім іншого зазначено, що відповідач, відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії з врахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, діяв поза межами повноважень та у спосіб, що не визначені Конституцією та законами України, не обґрунтовано, упереджено, не добросовісно, нерозсудливо, без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації. Водночас вказано, що неврахування пенсійним органом довідки про заробітну плату для обчислення пенсії є порушенням конституційних прав позивача на отримання пенсійного забезпечення. На підставі викладеного позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим 30.11.1996 Стахановським РВУМВС України в Луганській області (а.с.11-12).

Відповідно до довідки від 17.08.2022 №3002- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою (а.с.41).

29.04.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про здійснення перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон №1058-IV) (а.с.51).

Розпискою-повідомленням підтверджується, що при зверненні за перерахунком пенсії позивач, зокрема, надав пенсійному органу Довідку ЗАТ «Шахтобудівельне управління №2» №71 від 10.12.2013 про заробітну плату для обчислення пенсії за період страхового стажу до 01.07.2000 (а.с.52).

У відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (із подальшими змінами та доповненнями) (далі Порядок № 22-1) передбачено, що з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Відповідно до пункту 4.2. Порядку №22-1 засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що мав розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

За результатами розгляду вказаної заяви, рішенням відповідача від 06.05.2024 № 46 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що надана Довідка ЗАТ «Шахтобудівельне управління №2» №71 від 10.12.2013 про заробітну плату для обчислення пенсії за період страхового стажу до 01.07.2000 не підлягає врахуванню, так як не підтверджена первинними документами та відсутній акт перевірки (а.с.18 зворотній бік).

Не погодившись з діями відповідача щодо не врахування для обчислення розміру пенсії за віком Довідки ЗАТ «Шахтобудівельне управління №2» №71 від 10.12.2013 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з 1989 року по 1994 рік та рішенням від 06.05.2024 № 46 про відмову в проведенні перерахунку пенсії, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон №1058-IV.

Стаття 1 Закону №1058-IV передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Тобто, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №358/1179/17 та від 18.10.2018 у справі №539/758/15-а, від 15.01.2021 у справі №357/2591/17.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Абзац другий підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1 визначає, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, який призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктами 1 та 2 частини першої статті 64 Закону №1058-ІV встановлено, що виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Пунктом 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З матеріалів справи вбачається, що 29.04.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за перерахунком пенсії за віком «Зміна періоду 60 місяців до 01.07.2000», що підтверджується копією заяви про перерахунок пенсії (а.с.51).

Відповідно до пункту 4.2. Порядку № 22-1 засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що мав розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Розпискою-повідомленням підтверджується, що ОСОБА_1 при зверненні за перерахунком пенсії надав пенсійному органу Довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №71 від 10.12.2013, видану ЗАТ «Шахтобудівельне управління №2» про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 (а.с.52).

Дослідивши надану до матеріалів справи копію Довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №71 від 10.12.2013, виданої ЗАТ «Шахтобудівельне управління №2» судом встановлено, що вона видана на підставі особових рахунків за 1989-1994 роки. Зазначена довідки завірена печаткою підприємства, містить відомості про заробітну плату позивача за період з 1989 року по 1994 рік, а також відомості про відрахування страхових внесків.

Отже, надана позивачем довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000, а саме з 1989 року по 1994 рік видана ЗАТ «Шахтобудівельне управління №2» у відповідності до вимог підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1.

Суд зауважує, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку виданої ЗАТ «Шахтобудівельне управління №2» Довідки про заробітну плату №71 від 10.12.2013, оскільки первинні документи знаходяться на тимчасово окупованій території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення у розмірі, визначеному чинним законодавством України.

Таким чином, оскільки позивачем вчинено усі дії та подано усі документи, необхідні для розрахунку пенсії із урахуванням заробітної плати за період до 01.07.2000, вказаної у спірній довідці то під час обчислення пенсії позивача підлягає врахуванню також заробітна плата (дохід) за вказані періоди роботи.

Поряд із цим, суд зауважує, що частиною 3 статті 44 Закону №1058-IV визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Виходячи з викладеного вище, відповідач наділений повноваженнями щодо перевірки наданих позивачем документів. Ці повноваження можуть бути реалізовані шляхом відповідних запитів, витребування первинних документів щодо підтвердження виплаченої заробітної плати, проведення фактичних перевірок тощо.

Водночас, матеріали справи не містять доказів вчинення таких дій, чи будь-яких інших активних дій з боку відповідача.

Відповідно до вищезазначених приписів Порядку № 22-1 працівник пенсійного органу під час приймання документів від заявника перевіряє повноту поданих заявником документів та відповідність оформлення таких вимогам законодавства з метою забезпечення не лише реалізації права особи на призначення та отримання пенсії, а й контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, а тому сумніви останнього щодо обґрунтованості видачі документів, зокрема, довідки про заробітну плату для нарахування пенсії, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у врахуванні такої при призначенні (перерахунку) пенсії.

У постанові від 21.02.2020 у справі №291/99/17 Верховний Суд зазначив, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Вказана позиція також підтримана Верховним Судом у постановах від 12.04.2021 у справі № 219/4550/17, від 03.06.2021 у справі №127/8001/17.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 23.12.2020 у справі №520/7125/17 посилання органу Пенсійного фонду України на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості видачі довідки є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки як на первинні документи, на підставі яких вона видана, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.

Крім того, позивач як громадянин України наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Неврахування пенсійним органом виданої ЗАТ «Шахтобудівельне управління №2» Довідки №71 від 10.12.2013 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з 1989 року по 1994 рік є порушенням конституційних прав позивача на отримання пенсійного забезпечення у розмірі, визначеному чинним законодавством України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.12.2021 у справі №560/3907/18 (адміністративне провадження № К/9901/20963/19).

З огляду на вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку, що рішення відповідача №46 від 06.05.2024 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 є протиправним та таким, що порушує право останнього на отримання пенсійного забезпечення у розмірі, визначеному чинним законодавством України, а тому підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо часу, з якого позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за 60 місяців до 01.07.2000, суд враховує, що із заявою про перерахунок пенсії до якої було додано Довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №71 від 10.12.2013, видану ЗАТ «Шахтобудівельне управління №2» позивач звернувся 29.04.2024, а тому і право на перерахунок пенсії із врахуванням заробітної плати до 01.07.2000 згідно із Довідкою ЗАТ «Шахтобудівельне управління №2» №71 від 10.12.2013 виникло у нього саме із цієї дати.

Тому, задля ефективного захисту прав і свобод позивача, суд вважає за можливе зобов`язати відповідача зарахувати позивачу його заробітну плату до 01.07.2000 згідно із довідкою ЗАТ «Шахтобудівельне управління №2» №71 від 10.12.2013, у зв`язку із чим перерахувати та виплатити йому пенсію за віком з 29.04.2024.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Розглядаючи вимогу позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України.

Згідно зі статтею 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою отримання правової допомоги, позивачем було укладено договір про надання правничої допомоги №128/2024 від 28.06.2024 з Адвокатським об`єднанням «ЛЕГАЛ ПАРТНЕРС ЮКРЕЙН», в особі керуючого партнера Шашликова Дениса Геннадійовича (а.с.21).

Сторонами обумовлено, що вартість наданих послуг, виконаної адвокатом роботи становить 5000,00грн, що підтверджується попереднім розрахунком суми судових витрат (а.с.24).

Відповідно до акту про надання правової допомоги згідно договору №128/2024 від 28.06.2024, складеного та підписаного сторонами 01.07.2024, адвокатом надана правова допомога у вигляді підготовки позовної заяви про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за рішенням-відмовою №46 від 06.05.2024 про перерахунок пенсії «Зміна періоду 60 місяців до 01.07.2000» (а.с.19).

Частиною 9 статті 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 статті 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Відповідно до статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльністьгонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно достатті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Так, при вирішенні питання стосовно розподілу витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката, суд насамперед звертає увагу на те, що справа даної категорії відповідно до предмету спору є справою незначної складності. Також, судом враховано відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, за даними якого має місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій з подібного предмету спору, що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову та відповіді на відзив відповідача. Відтак, враховуючи характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, виходячи з критерію розумності, пропорційності та співмірності розподілу витрат на правничу допомогу суд дійшов висновку, що заявлені представником позивача витрати на правничу допомогу є неспівмірними (завищеними) зі складністю адміністративної справи та часом витраченим на надання правничої допомоги, у зв`язку з чим підлягають зменшенню до 2000,00грн.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією №2629-4480-6020-0998 від 01.07.2024 (а.с.10).

За таких обставин, судовий збір у розмірі 968,96 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00грн підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, як суб`єкта владних повноважень, яким порушено права позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 143, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації АДРЕСА_1 ; адреса проживання АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057; ) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд.158-б, м. Запоріжжя, 69057; ) №46 від 06.05.2024 про відмову ОСОБА_1 (адреса реєстрації АДРЕСА_1 ; адреса проживання АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в проведенні перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд.158-б, м. Запоріжжя, 69057; ) зарахувати ОСОБА_1 (адреса реєстрації АДРЕСА_1 ; адреса проживання АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) його заробітну плату до 01.07.2000, згідно з довідкою ЗАТ «Шахтобудівельне управління №2» від 10.12.2013 №71 у зв`язку із чим перерахувати пенсію за віком з 29.04.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації АДРЕСА_1 ; адреса проживання АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 дата народження 04.07.1961) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд.158-б, м. Запоріжжя, 69057; ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00грн (дві тисячі гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 29.08.2024.

Суддя І.В.Садовий