Справа № 500/2520/24
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 500/2520/24
29 серпня 2024 року м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження заяву про ухвалення додаткового рішення від 19.08.24 в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Підгаєцької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
У провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Підгаєцької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.08.2024 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано відмову Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області щодо видачі ОСОБА_1 Акту встановлення факту здійснення догляду за ним його сином ОСОБА_2 . Зобов`язано Підгаєцьку міську раду Тернопільського району Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за вхідним №34-к від 07.03.2024 року про видачу Акту встановлення факту здійснення догляду, з урахуванням правової оцінки наданої судом у прийнятому рішенні. Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

19.08.2024 року представником позивача надіслано через електронний суд заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалося.

Заява містить посилання на докази, які підтверджують витрати на правничу допомогу: договір про надання правничої допомоги, акт приймання виконаних робіт (надання правової допомоги), рахунок, платіжну інструкцію. Заявник просить ухвалити додаткове судове рішення у справі, яким стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.

Згідно частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Ознайомившись з заявою про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку, що її розгляд не потребує отримання додаткових пояснень від сторін та додаткових доказів.

Отож, у зв`язку з відсутністю необхідності заслухати пояснення сторін та отримати від нього додаткові докази для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення, із врахуванням достатності доказів для розгляду даної заяви, вказана заява розглянута судом без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Перевіривши доводи заяв учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для ухвалення додаткового рішення з огляду на таке.

Згідно із частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

За приписами частини п`ятої статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Як передбачено пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зауважує, що однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 10 частини третьої статті 2 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Процесуальним законодавством визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з частиною першою-другою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Відповідно частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 134 КАС України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат адміністративний суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 134 КАС України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Такий висновок суду узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, у якій розглядалося судом касаційної інстанції питання щодо застосування норм права, відповідно до яких здійснюється визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподіл.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частинах першій, третій статті 139 КАС України, відповідно до яких:

при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа;

при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Щодо порядку обчислення гонорару, то згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Суд оцінює витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, про який йдеться у частині четвертій статті 134 КАС України, то Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

У цій справі суд встановив, що 18.03.2024 року було укладено договір про надання професійної правової (правничої) допомоги між Адвокатським об`єднанням «Кметик та Партнери» та клієнтом ОСОБА_1 , відповідно до якого Адвокатське об`єднання «Кметик та Партнери» взяло на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу ОСОБА_1 щодо консультування, правового супроводу, представництва та захисту інтересів ОСОБА_1 у суді. Натомість ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання сплатити Адвокатському об`єднанню «Кметик та Партнери» гонорар за надання правової допомоги на умовах та в порядку, визначених Договором.

Розділом 4 договору визначена виплата гонорару та компенсації додаткових витрат. Згідно з пунктом 4.1. договору за надання правової допомоги відповідно до предмету цього договору ОСОБА_1 сплачує Адвокатському об`єднанню «Кметик та Партнери» гонорар у сумі 20000,00 грн, який є фіксованим, та не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого Адвокатським об`єднання часу.

Оплата гонорару здійснюється клієнтом на підставі складеного між сторонами акта виконаних робіт (надання правової допомоги) та виставленого Адвокатським об`єднанням рахунку протягом десяти днів з моменти виставлення рахунку (пункт 4.2 договору).

Оплата гонорару здійснюється шляхом безготівкового або готівкового переказу коштів на поточний рахунок Адвокатського об`єднання, або в інший погоджений сторонами спосіб (пункт 4.3 договору).

Розмір гонорару, що передбачений пунктом 4.1. цього договору, та порядок його оплати узгоджений сторонами з врахуванням, у тому числі, але не виключно: особливостей діяльності клієнта та важливості цієї справи для клієнта; обсягу часу та зусиль, які необхідно затратити Адвокатському об`єднанню для належного виконання доручення; ступеня складності спору та вирішуваних проблем; досвіду, кваліфікації та завантаженості адвокатів Адвокатського об`єднання, а також інших обставин (пункт 4.4 договору).

На підтвердження витрат на правову допомогу за договором про надання професійної правової (правничої) допомоги від 18.03.2024, суду представником позивача надані наступні докази:

акт приймання виконаних робіт (надання правової допомоги), що підписаний 13.05.2024 між Адвокатським об`єднанням «Кметик та Партнери» та ОСОБА_1

рахунок №22/05-13/2024 від 13.05.2024,

платіжну інструкцію від 17.05.2024 року про сплату гонорару (правової допомоги) за договором про надання професійної правової (правничої) допомоги від 18.03.2024 року у розмірі 20 000,00.

Відповідно до змісту акта приймання виконаних робіт (надання правової допомоги) від 13.05.2024, Адвокатським об`єднанням «Кметик та Партнери» надано, а Корпан Я.Й. прийнято роботи (правову допомогу) в обсязі, необхідному для виконання зобов`язань, встановлених договором. Загальна вартість послуг становить 20 000,00 грн .

Отже, оскільки сторони договору про надання правової допомоги визначили розмір винагороди (гонорару) адвоката у фіксованому розмірі, що узгоджується з наведеними вище положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», то відсутня необхідність додаткового обчислення фактичної кількості часу, витраченого адвокатом при наданні послуг. При цьому детальний опис наданих послуг правничої допомоги адвокатом не визначався та не наданий суду, що є правом сторони.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги адвоката, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін, час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг та їх обсяг, обсяг матеріалів у справі, кількість підготовлених процесуальних документів, кількість засідань, тривалість розгляду справи судом, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, зважаючи також на подане заперечення відповідача щодо заявлених витрат на оплату правничої допомоги, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 20000,00 грн є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг.

Також суд звертає увагу на неспівмірність заявлених вимог по відшкодуванню витрат на правничу допомогу із складністю справи, оскільки ця справа є справою незначної складності, належить до категорії справ, по яких сформована стала судова практика, а тому написання позовної заяви не потребувало значних зусиль та затрат часу.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, справедливим розміром відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є сума 4000,00 грн; решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

Отже, до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Підгаєцької міської ради на користь позивача підлягають судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн. Заява представника позивача підлягає до задоволення частково.

Керуючись статтями 134, 138, 139, 143, 243, 252 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення по адміністративній справі №500/2520/24 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути на користь ОСОБА_1 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Підгаєцької міської ради Тернопільської області.

У задоволенні решти вимог заяви про ухвалення додаткового судового рішення відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Підгаєцька міська рада (місцезнаходження/місце проживання: вул. Шевченка, 39,м. Підгайці,Тернопільська область,48001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 04058462).

Головуючий суддя Подлісна І.М.