Справа № 640/22526/19
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2024-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року місто Київ № 640/22526/19

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Донця В.А. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у м. Києві від 26.06.2019 №530/26-15-13-21-26/ "Про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ";

зобов`язати ГУ ДПС у м. Києві поновити фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 в Реєстрі платників єдиного податку та повністю відновити правове становище фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , яке існувало до прийняття рішення ГУ ДФС у м. Києві від 26.06.2019 №530/26-15-13-21-26/.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.11.2019 відкрито провадження у справі, постановлено здійснити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 №2825-IX Окружним адміністративним судом міста Києва справу №640/22526/19 скеровано за належністю до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 ухвалено прийняти до провадження дану справу, здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване рішення прийняте з огляду на висновок контролюючого органу про наявність у ФОП ОСОБА_1 податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів станом на 01.06.2019, а саме боргу по сплаті податку на додану вартість в сумі 1938 грн. Позивач зазначає, що вказане зобов`язання з ПДВ у сумі 1938 грн виникло за результатами наданих нерезидентом на користь ФОП ОСОБА_1 юридичних послуг за зовнішньоекономічним договором №124 від 01.12.2017.

При цьому, ФОП ОСОБА_1 28.02.2018 подано до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві розрахунок податкових зобов`язань, нарахованих отримувачем послуг, не зареєстрованим як платник податку на додану вартість, які постачаються нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками податків, на митній території України, у якому відображено вказане податкове зобов`язання з ПДВ.

Відповідно до платіжного доручення від 23.02.2018 №2 зазначене податкове зобов`язання було сплачено за кодом платежу 14060400 "Податок на додану вартість із імпортованих на територію України робіт, послуг".

З урахуванням наведеного позивач зазначає, що якщо податок перерахований до бюджету вчасно та в повному обсязі, то обов`язок платника податків щодо сплати податку був виконаний вчасно. Відтак, вказаний податковий борг обліковується за позивачем безпідставно.

Також позивач вказала, що їй не було направлено жодних матеріалів та рішень, які слугували підставами для прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідач подав відзив на позовну заяву у якому заперечив проти задоволення позову з огляду на необґрунтованість позовних вимог. Вказав, що 28.02.2018 ФОП ОСОБА_1 подано Розрахунок за грудень 2017 року №42875, відповідно до якого самостійно нараховано до сплати податок на додану вартість у сумі 1938 грн. При цьому, відповідно до даних ІК платника, по рахунку за кодом 14060100, зазначена сума нарахована, проте не сплачена платником.

Відповідно до платіжного доручення №2 від 23.02.2018 ФОП ОСОБА_1 сплатила суму 1938 грн на рахунок 0002, проте повинна була сплатити на рахунок 0002. Тому сплачений ФОП ОСОБА_1 23.02.2018 платіж в сумі 1938 грн обліковується як "платежі до з`ясування". Для повноцінного зарахування платежу від 23.02.2018 в сумі 1938 грн позивачу слід звернутися до ГУ ДПС у м. Києві із заявою про перерахунок коштів.

Також відповідач повідомив, що оскаржуване рішення прийняте на підставі висновків акту про результати камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку умов застосування спрощеної системи оподаткування від 13.06.2019 №424/26-15-13-21-26/. Вказаний акт та оскаржуване рішення надіслані на адресу позивача: АДРЕСА_1 рекомендованими листами з повідомленням про вручення. Однак, відповідні поштові відправлення повернулись не врученими із відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Дослідивши докази, суд установив.

07.03.2017 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), було зареєстровано фізичною особою-підприємцем з єдиним та основним видом діяльності за кодом КВЕД 69.10 Діяльність у сфері права.

Під час реєстрації ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця, було обрано спрощену систему оподаткування: третю групу єдиного податку з відсотковою ставкою 5% доходу.

На підставі зовнішньоекономічного договору від 01.12.2017 №124 нерезидентом ТОВ "СБХ" надано ФОП ОСОБА_1 юридичні послуги на суму 300 (триста) Євро.

28.02.2018 ФОП ОСОБА_1 подано до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві розрахунок податкових зобов`язань, нарахованих отримувачем послуг, не зареєстрованим як платник податку на додану вартість, які постачаються нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками податків, на митній території України, який зареєстрований контролюючим органом на №42875 та у якому відображено податкове зобов`язання з ПДВ у розмірі 1938 грн, яке виникло у зв`язку із отриманням позивачем послуг за зовнішньоекономічним договором від 01.12.2017 №124.

Відповідно до платіжного доручення від 23.02.2018 №2 ФОП ОСОБА_1 сплачено податкове зобов`язання з ПДВ у сумі 1938 грн на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 за кодом платежу 14060400 "ПДВ з імпорту послуг". Проведення такого платежу також підтверджується наявними у матеріалах справи виписками з банківського рахунку.

Головне управління ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку щодо порушення платником єдиного податку умов застосування спрощеної системи оподаткування, за результатами якої складено акт від 13.06.2019 №424/26-15-13-21-26/.

В акті від 13.06.2019 №424/26-15-13-21-26/ зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_1 умов застосування спрощеної системи оподаткування, а саме абзацу 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України (далі ПК України) наявний податковий борг по сплаті ПДВ в сумі 1938 грн податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів станом на 01.06.2019.

Акт від 13.06.2019 №424/26-15-13-21-26/ направлено позивачем за адресою АДРЕСА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Однак, поштове відправлення повернулось не врученим із відміткою "за закінченням терміну зберігання".

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДФС у м. Києві прийнято рішення від 26.06.2019 №530/26-15-13-21-26/ "Про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ".

Рішення від 26.06.2019 №530/26-15-13-21-26/ направлено позивачем за адресою АДРЕСА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Однак, поштове відправлення повернулось не врученим із відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Позивач не погодилась із рішенням від 26.06.2019 №530/26-15-13-21-26/, вважає таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернулась до суду із вказаним позовом.

Оцінивши докази, суд дійшов з наступних висновків.

Відповідно до пункту 76.2 статті 76 ПК України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 86.2 статті 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

За приписами пункту 42.3 статті 42 ПК України якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Встановлено, що акт від 13.06.2019 №424/26-15-13-21-26/ та рішення від 26.06.2019 №530/26-15-13-21-26/ надіслані на адресу позивача: АДРЕСА_1 , рекомендованими листами з повідомленням про вручення. Однак, відповідні поштові відправлення повернулись не врученими із відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Вказана адреса була наявна у контролюючого органу як податкова адреса позивача, а також зазначена позивачем в інших документах, що наявні у матеріалах справи, зокрема позовній заяві та розрахунку податкових зобов`язань, нарахованих отримувачем послуг, не зареєстрованим як платник податку на додану вартість, які постачаються нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками податків, на митній території України, від 28.02.2018 №42875.

Доказів зміни позивачем податкової адреси матеріали справи не містять.

Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача у цій частині, адже акт від 13.06.2019 №424/26-15-13-21-26/ та рішення від 26.06.2019 №530/26-15-13-21-26/ вважаються належним чином врученими ОСОБА_1 .

Відповідно до абзацу восьмого підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Згідно підпункту 3 пункту 299.10 статті 298 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Пунктом 299.11 статті 299 ПК України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є, зокрема, операції з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

За змістом пункту 186.3 статті 186 ПК України місцем постачання юридичних послуг вважається місце, в якому отримувач послуг зареєстрований як суб`єкт господарювання або - у разі відсутності такого місця - місце постійного чи переважного його проживання.

Згідно із пунктом 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Кодексом, законами з питань митної справи.

Встановлено, що оскаржуване рішення прийняте з огляду на висновок контролюючого органу про наявність у ФОП ОСОБА_1 податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів станом на 01.06.2019, а саме боргу по сплаті податку на додану вартість в сумі 1938 грн.

Так, за позивачем рахується заборгованість зі сплати податку по платежу 14010100 "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" у сумі 1938 грн.

Як пояснив відповідач, вказаний борг рахується за позивачем у зв`язку із тим, що відповідно до платіжного доручення №2 від 23.02.2018 ФОП ОСОБА_1 сплатила суму 1938 грн на рахунок 0002, проте повинна була сплатити на рахунок 0002. Таким чином сплачений ФОП ОСОБА_1 23.02.2018 платіж в сумі 1938 грн обліковується як "платежі до з`ясування". Із заявою для належного зарахування вказаного платежу позивач не зверталася.

При цьому, ГУ ДФС у м. Києві опубліковано реквізити рахунків для зарахування платежів до державного та місцевого бюджетів у 2018 році в розрізі районів м. Києва, згідно яких для зарахуванню надходжень до державного та місцевих бюджетів на рахунки, відкриті згідно з наказом ДКСУ від 12.01.2018 №11 з 22.01.2018, визначено, зокрема рахунки:

- 0002, 14060100, Податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг);

- 0002, 14060400, Податок на додану вартість із імпортованих на територію України робіт, послуг.

Оскільки, сума податкових зобов`язань з ПДВ у розмірі 1938 грн виникла у зв`язку із імпортом позивачем послуг на територію України, така сума підлягала перерахуванню позивачем до бюджету на рахунок 0002, за кодом платежу 14060400, призначенням платежу - Податок на додану вартість із імпортованих на територію України робіт, послуг.

Судом встановлено, що відповідно до платіжного доручення від 23.02.2018 №2 ФОП ОСОБА_1 сплачено податкове зобов`язання з ПДВ у сумі 1938 грн на розрахунковий рахунок 0002 за кодом платежу 14060400 "ПДВ з імпорту послуг".

Частиною 1 статті 43 Бюджетного кодексу України визначено, при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Згідно із частиною 5 статті 45 Бюджетного кодексу України податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Відповідно до розділу 1 Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 №122, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.07.2002 №594/6882 (далі - Положення №122), єдиний казначейський рахунок це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Згідно із пунктом 2.1 розділу 2 Положення №122 єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, кошти інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Таким чином, всі сплачені податки і збори (обов`язкові платежі), зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок єдиний казначейський рахунок, а зарахування на відповідний рахунок має значення лише для обліку коштів на інтегрованій картці платника податку.

Отже, якщо податок був перерахований до бюджету вчасно та в повному обсязі, то обов`язок платника податків щодо сплати такого податку виконаний належним чином.

Також суд враховує доводи позивача про те, що у разі наявності у неї податкового боргу, відповідач на виконання пунктом 59.1 статті 59 ПК України контролюючий орган зобов`язаний був надіслати податкову вимогу про сплату відповідного податкового боргу. Однак, матеріали справи не містять відповідної податкової вимоги.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що позивачем належним чином виконано податковий обов`язок зі сплати податкового зобов`язання ПДВ у розмірі 1938 грн, що виникло у зв`язку із імпортом позивачем послуг на територію України на підставі зовнішньоекономічного договору від 01.12.2017 №124.

Водночас, відповідач безпідставно обліковує сплачені позивачем кошти як "платежі до з`ясування", а також податковий борг позивача на відповідну суму за платежем 14010100 "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)".

Отже, облікування за позивачем податкового боргу станом на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів станом на 01.06.2019 у сумі 1938 грн, а отже й анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку, зумовлені виключно помилкою відповідача. Вказана помилка контролюючого органу не може зумовлювати негативні наслідки для позивача.

З урахуванням наведеного суд вважає, що наявні підстави для визнання протиправним та скасування спірного рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 26.06.2019 №530/26-15-13-21-26/ "Про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ".

Також суд переконаний, що для ефективного захисту та поновлення прав позивача, порушених спірним рішенням, необхідно зобов`язати ГУ ДПС у місті Києві поновити з 30.06.2019 реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у реєстрі платників єдиного податку як платника єдиного податку третьої групи із ставкою податку 5% від доходу.

Проаналізувавши наведені норми права, надавши оцінку доказам у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 26.06.2019 №530/26-15-13-21-26/ та зобов`язання відповідача поновити з 30.06.2019 реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у реєстрі платників єдиного податку як платника єдиного податку третьої групи із ставкою податку 5% від доходу.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Встановлено, що за подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у загальному розмірі 3 842 грн, а тому позивачу підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень вказаний судовий збір.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 26.06.2019 №530/26-15-13-21-26/ "Про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ".

Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві поновити з 30.06.2019 реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в Реєстрі платників єдиного податку як платника єдиного податку третьої групи із ставкою податку 5% від доходу.

Стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі у розмірі 3842 грн (три тисячі вісімсот сорок дві гривні).

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління ДПС у місті Києві (місцезнаходження відокремленого підрозділу юридичної особи: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: ВП 44116011).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Донець В.А.