Справа № 607/16381/24
Суддя: Царук І. М.
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2024 Справа №607/16381/24 Провадження №2-а/607/340/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Царук І.М.

при секретарі судового засідання Багрій І.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 адвоката Матвіяса А.Б., представника відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - Лобач М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №607/16381/24 за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Матвіяса Андрія Богдановича до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2613646 від 15.07.2024,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2024 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Матвіяс А.Б. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2613646 від 15.07.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказана постанова інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Гинди М.О. є протиправною, оскільки викладені у ній обставини порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху не відповідають дійсності. Вказує, що дії ОСОБА_1 як порушення ним вимог п. п. 31.4.3. а) Правил дорожнього руху, працівником поліції кваліфіковано не вірно, оскільки несправність правої фари, яка не горить у режимі ближнього світла, не підпадає під дію підпункту «а» пункту 31.4.3. ПДР, на який зроблено посилання у винесеній щодо ОСОБА_1 постанові,позаяк вказаний підпункт ПДР забороняє експлуатацію транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності вимогам зовнішніх світлових приладів, тобто коли кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу. На думку представника позивача, керування ОСОБА_1 у темну пору доби транспортним засобом марки «Volkswagen Vento», номерний знак НОМЕР_1 , у якому не горіла права фара у режимі ближнього світла, не утворює в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, як про це зазначено у складеній щодо нього постанові. Крім того, просить врахувати, що у даній постанові не вказано, яким саме стандартам не відповідав керований ОСОБА_1 транспортний засіб, що свідчить про відсутність в його діях порушення і пункту 31.1. ПДР, порушення якого також ставиться у провину ОСОБА_1 згідно оскаржуваної постанови. Захисник звертає увагу, що Правилами дорожнього руху заборонена експлуатація транспортного засобу, у якого не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла (підпункт «в» пункту 31.4.3. ПДР), в той час як експлуатація автомобіля, у якого не горить права фара в режимі ближнього світла, ПДР не заборонена. На переконання представника позивача, ОСОБА_1 за наведених у постанові обставин не було допущено порушення підпункту «а» пункту 31.4.3. ПДР та пункту 31.1. ПДР, у зв`язку з чим застосування до нього адміністративного стягнення є неправомірним. За наведеного, просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2613646 від 15.07.2024, а справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП - закрити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.07.2024 позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Матвіяса А.Б. прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті, роз`яснено особливості розгляду цієї категорії справ та призначено судове засідання у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області на 08.08.2024.

08.08.2024 розгляд справи не відбувся через повідомлення про замінування приміщення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, у зв`язку з чим такий розгляд адміністративної справи відкладено на 28.08.2024.

23.08.2024 представником відповідача ДПП Національної поліції України Лобач М.В. до суду подано відзив на позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Матвіяса А.Б., в якому викладені заперечення щодо позовних вимог та прохання відмовити у їх задоволенні, з посиланням на те, що ОСОБА_1 за обставин, викладених у винесеній щодо нього постанові вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. Вказана постанова, на думку представника відповідача, є законною та обґрунтованою, оскільки факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, підтверджується відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції та нагрудних камер поліцейських. У відзиві представник відповідача також зазначає, що доводи представника позивача про невірну кваліфікацію дій ОСОБА_1 є помилковими, оскільки конструкцією транспортного засобу передбачено наявність двох передніх фар, з яких в керованому позивачем автомобілі у темну пору доби горіла лише ліва, що є порушенням вимог п. п. 31.4.3. а) ПДР, а тому працівник поліції правильно встановив порушення ОСОБА_1 вимог пункту ПДР, за наслідком чого законно та правомірно виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Вважає хибними і твердження представника позивача про відсутність передбаченої законодавством відповідальності за керуванням транспортним засобом у темну пору доби, в якого не горить права фара в режимі ближнього світла, оскільки в розумінні п. п. 31.4.3 а) ПДР, коли режим роботи зовнішніх світлових приладів транспортного засобу не відповідає вимогам конструкції транспортного засобу, це є технічною несправністю, з якою забороняється експлуатація таким транспортним засобом. Вважає, що поліцейським було правомірно винесено оскаржувану постанову, в той час як доводи адміністративного позову не є суттєвими для вирішення справи, а лише такими, які спрямовані на уникнення позивачем передбаченої законом відповідальності за вчинене ним правопорушення. Також, на підтвердження наведених у відзиві доводів, представник відповідача долучила до відзиву диск з відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції та нагрудних камер поліцейських №472365 та №474480. Також у відзиві представник відповідача просить на підставі ст. 121 КАС України поновити строк для подання відзиву, посилаючись на наявність поважних причин пропуску такого та зазначаючи про перебування у відпустці в період з 01.08.2024 до 10.08.2024 та на лікарняному з 15.08.2024 до 21.08.2024

27.08.2024 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Матвіяс А.Б., в порядку п. 3 ч. 3 ст. 44 КАС України, надіслав до суду письмові пояснення, у яких зазначив, що відзив подано суб`єктом владних повноважень, який не є відповідачем у цій адміністративній справі та вказав на подання такого відзиву та доказів з пропуском процесуального строку, який поновленню не підлягає.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Матвіяс А.Б. в судовому засіданні подані ним позов та письмові пояснення підтримав з підстав, викладених у них, та просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача ДПП Національної поліції України Лобач М.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві, та просила у позові представника позивача ОСОБА_1 адвоката Матвіяса А.Б. відмовити. Крім того, просила визнати поважними причини пропуску строку на подання відзиву та поновити такий строк, а також врахувати помилкове зазначення у відзиві відповідачем Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції замість Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, оскільки у даній справі вона представляє інтереси Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в інтересах якого і подавала відзив.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, а також відтворені в залі судового засідання відеозаписи,з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Статтею 162 КАС України визначено право відповідача на подання відзиву на позовну заяву.

У даній адміністративній справі відповідачем є Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 КАС України, юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Згідно копії довіреності від 19.12.2023 №23132/41/3/01-2023, яка дійсна до 31.12.2024, Департамент патрульної поліції уповноважив ОСОБА_2 представляти в судах як інтереси Департаменту патрульної поліції, так і його структурних підрозділів.

За наведеного та враховуючи надані представником відповідача в судовому засіданні пояснення, суд вважає, що відзив у даній справі подано уповноваженою на це особою в інтересах належного відповідача.

Крім того, приписами ч. 1 ст. 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з ч. 5 ст. 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 175 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З урахуванням викладеного, виходячи із завдань адміністративного судочинства, а також з метою забезпечення реалізації процесуальних прав учасників справи, суд визнає наведені у відзиві представником відповідача причини пропуску строку на подання відзиву поважними, а тому знаходить підстави для поновлення відповідачу строку на подання відзиву.

При вирішенні спору по суті суд зазначає таке.

Згідно з вимогами ч. ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судом встановлено, що 15.07.2024 інспектором взводу №2 роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Гиндою М.О. прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення, серії ЕНА №2613646, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Згідно з даною постановою ОСОБА_1 ставиться у провину, те що він 15.07.2024 о 21 год 49 хв в м. Тернопіль по вул. Колонтая, 2, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Vento», номерний знак НОМЕР_1 , у темну пору доби, у якого не горіла права фара у режимі ближнього світла, чим порушив вимоги п. п. 31.4.3. «А» та п. 31.1. Правил дорожнього руху/п. 31.4.3. ПДР - керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його заборонена/переобладнання з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Представник позивача вважає вказану постанову незаконною та такою, що прийнята з порушенням вимог діючого законодавства, а тому просить її скасувати.

Перевіряючи доводи представника позивача, суд виходить з такого.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП).

Зі змісту ч. 1 ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно з п. 8 ч. 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п. 11 ч. 1 статті 23 даного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Як встановлено судом під час вивчення матеріалів справи, відповідачем було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення ним, в тому числі вимог п. п. 31.4.3. а) ПДР, що виразилось у керуванні транспортним засобом, режим роботи зовнішніх світлових приладів якого не відповідав вимогам конструкції транспортного засобу, у зв`язку з тим, що у темну пору доби на ньому не горіла лампа правої фари в режимі ближнього світла.

Згідно з ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Тобто, у відповідності до диспозиції вказаної норми адміністративна відповідальність передбачена не за керування водієм транспортним засобом, що має будь-які несправності зовнішніх світлових приладів у темну пору доби, а лише за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), за наявності яких відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Вичерпний перелік несправностей зовнішніх світлових приладів транспортних засобів, за наявності яких згідно із законодавством забороняється експлуатація таких транспортних засобів, наведений у підпункті 31.4.3. пункту 31.4. розділу 31 Правил дорожнього руху.

Так, згідно з підпунктом 31.4.3. пункту 31.4. розділу 31 Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: зовнішні світлові прилади: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Як видно, таку несправність зовнішніх світлових приладів транспортного засобу, як несправність лампи правої фари в режимі ближнього світла, підпунктом 31.4.3. пункту 31.4. розділу 31 Правил дорожнього руху не віднесено до переліку несправностей зовнішніх світлових приладів транспортних засобів, за наявності яких згідно із законодавством забороняється експлуатація таких транспортних засобів.

Відтак, покликання в спірній постанові на підпункт 31.4.3. а) ПДР в даному випадку є безпідставним, оскільки зазначений підпункт правил передбачає відповідальність за переобладнання транспортного засобу таким чином, що внаслідок цього змінюється кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів, що в цілому не відповідає вимогам конструкції такого транспортного засобу.

Разом з тим, навіть коли під час руху виникає несправність передбачена п. п. 31.4.3. а) Правил дорожнього руху, то це врегульовано п. 31.5. ПДР, вимогами якого передбачено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Крім цього, суд зазначає, що згідно з підпунктом «б» пункту 31.6. Правил дорожнього руху забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів. Тобто, ця норма Правил дорожнього руху вказує на заборону подальшого руху транспортного засобу за наявності наведених у ній несправностей транспортного засобу, однак не передбачає застосування адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Тобто, з урахуванням вищевказаного, повна заборона подальшого руху транспортним засобом, за винятком, коли в транспортному засобі не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла, що передбачено підпунктом 31.4.3. в) пункту 31.4. ПДР, може бути лише у випадках, коли у темну пору доби не горять лампи усіх фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Водночас, за змістом вказаних норм, ПДР не забороняється експлуатація транспортного засобу, у якому не горить лампа правої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби, а тому експлуатація такого транспортного засобу не утворює в діях водія складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Отже, при несправності лампи правої фари в режимі ближнього світла, Правила дорожнього руху не забороняють рух транспортного засобу з такою несправністю і не вимагають від водія виконання ним вимог пунктів 9.9. і 9.11. цих Правил.

За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідачем неправомірно кваліфіковано несправність транспортного засобу позивача, як таку, що підпадає під зазначену у підпункті 31.4.3 а) Правил дорожнього руху.

Щодо постановленого згідно з оскаржуваною постановою у провину позивачу ОСОБА_1 порушення вимог пункту 31.1. Правил дорожнього руху, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 31.1. ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за порушення водієм вимог п. 31.1. Правил дорожнього руху має містити вказівку на відповідні стандарти, правила, інструкції чи іншу нормативно-технічну документацію, вимогам яких не відповідає транспортний засіб чи обладнання такого, оскільки положення вказаного пункту ПДР стосуються технічних вимог до транспортних засобів, які регулюються положеннями ДСТУ 3649:2010, затвердженими наказом Держспоживстандарту України від 28.12.2010 № 630.

Однак, як видно зі змісту спірної постанови, у ній відсутні будь-які посилання на стандарти, правила чи інструкції, яким, на думку суб`єкта владних повноважень, не відповідав транспортний засіб марки «Volkswagen Vento», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , що не свідчить про наявність в його діях порушення вимог пункту 31.1. Правил дорожнього руху.

На підставі наведеного, суд констатує, що відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки вказані в оскаржуваній постанові дії позивача не містять складу такого правопорушення.

Таким чином, твердження представника позивача про відсутність в діях ОСОБА_1 за викладених в оскаржуваній постанові обставин складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, представником відповідача спростовані не були.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зокрема, частиною другою даної норми права передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №660/575/16-а від 31.01.2018.

За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

Отже, наявні у матеріалах справи докази та встановлені судом в ході судового розгляду обставини в своїй сукупності вказують на незаконність притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2613646 від 15.07.2024, що має наслідком її скасування.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд також зазначає, що з урахуванням положень вказаної норми рішення суб`єкта владних повноважень не потребує окремого визнання його протиправним чи неправомірним, оскільки така неправомірність підтверджується шляхом скасування оскаржуваної постанови.

Отже, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Матвіяса А.Б. є підставними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню, а постанова інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №1 УПП в Тернопільській області ДПП Гинди М.О. - скасуванню.

Також відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (абз. 2 ч. 5 ст. 139 КАС України).

Приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 23.01.2003, у зв`язку з чим на підставі п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» його було звільнено від сплати судового збору, суд доходить висновку, що з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 77, 121, 139, 143, 241-246, 286 КАС України, ст. ст. 7, 9, 245, 247, 251, 252 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Позов представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Матвіяса Андрія Богдановича до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2613646 від 15.07.2024 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2613646 від 15.07.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП - закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Представник позивача: адвокат Матвіяс Андрій Богданович, адреса: м. Тернопіль, вул. Замкова, 6, РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України представник Лобач Марія Володимирівна (46003, м. Тернопіль, вул. Котляревського, 24, )

Головуючий суддяІ. М. Царук