Справа № 185/2548/23
Суддя: Зінченко А. С.
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/2548/23
Провадження № 2-а/185/5/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2024 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Коваленко К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу ЄУ № 185/2548/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача

16.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з питань безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АА N?00000457 від 08.08.2022, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132 - 1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Зазначає, що з постановою він категорично не погоджується, оскільки вважає її такою, що не відповідає дійсності, винесеною з порушенням норм чинного законодавства, виходячи з наступного.

03.02.2023 під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження N?70359980, відкритого постановою про відкриття виконавчого провадження заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, позивач отримав фотокопію оскаржуваної постанови.

Оскаржувана постанова не містить даних, які мали бути в ній відображені у відповідності до вимог Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України N?512 від 27.09.2021р. (в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови).

Всупереч вимогам Інструкції в оскаржуваній постанові не міститься наступної інформації: опис обставин, встановлених під час розгляду справи, а саме: містяться суперечності та не міститься зазначення від яких саме габаритно-вагових параметрів на даній ділянці автомобільної дороги здійснювався розрахунок перевищення у відсотковому значенні; відповідно до вимог підп.б) п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. N?1306, рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на двовісний автомобіль понад 18 тон, однак у постанові начальника відділу зазначено, що перевищення загальної маси транспортного засобу складає на 5,5 % (0,997 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, та не наведено розрахунків, з яких зроблено такий висновок, не зазначено допустимої похибки перевищення габаритно-вагових параметрів, а також смуги руху, напрямок руху транспортного засобу.

В оскаржуваній постанові зазначена дата набрання законної сили (набрання чинності)

20.09.2022, однак зазначена дата набрання законної сили (набрання чинності) вказана безпідставно, тобто без наявності відповідних правових підстав, оскільки постанова не надсилалася за його зареєстрованим місцем проживання: 64203, Харківська обл., Ізюмський р-н, с. Чистоводівка, вул. Залізнична, буд. 11, а тому він її не отримував, як і не відмовлявся від її отримання, так як вона не надсилалась, і відповідно поштове відправлення з позначкою про невручення до відповідача не надходило.

Також зазначив, що на підставі договору оренди транспортних засобів від 29.05.2020, посвідченого Уваровою А.В. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу (зареєстровано в реєстрі за N?3021), автомобіль Mercedes-Benz AXOR, ДНЗ AX0745EE було передано в користування ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АТП ЛЕГІОН-ТРАНС», яке використовує вказаний транспортний засіб у своїй господарській діяльності.

Таким чином, внаслідок безпідставного проставляння відповідачем в оскаржуваній постанові дати набрання законної сили 20.09.2022 та не направлення її за зареєстрованим місцем проживання позивача ним була виключена можливість звернення позивача з вимогою до ТОВ «АТП ЛЕГІОН-ТРАНС» щоб воно звернулось із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надало згоду на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надання документу (квитанції) про сплату відповідного штрафу відповідно до ст. 279-7 КУпАП, що само по собі виключало б можливість безпідставного стягнення штрафу з позивача у подвійному розмірі, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб?єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Отже, окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб?єкт владних повноважень повинен довести фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Зазначає, що за таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, є недоведеним. Постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132 - 1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. просить скасувати, та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Проте в прохальній частині позову позивач просить скасувати іншу постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АА N?00001404 від 18.10.2022, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132 - 2 КУпАП, тоді як позовні вимоги обґрунтовані та надані доказі щодо постанови серії АА N?00000457 від 08.08.2022.

06.06.2023 відповідачем подано відзив, відповідно до якого відповідач в задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. Зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, оскільки у розумінні ст. 14-3 КУпАП позивач є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132 - 1 КУпАП, так як є власником автомобіля та не подав відомостей про належного користувача транспортним засобом до Єдиного державного реєстру транспортних засобів на момент розгляду справи. Ті обставини, що належний позивачу транспортний засіб здійснював рух автомобільними дорогами загального користування та перевозив вантаж з перевищенням нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України без отримання на те спеціального дозволу формує в діях позивача склад вказаного адміністративного правопорушення. При цьому технічний засіб фіксації адміністративного правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідає вимогам Технічного регламенту засобів вимірювання техніки, затвердженого постановою КМ України від 24.02.2016 №163, що підтверджується сертифікатом перевірки типу, сертифікатами відповідності, вимірює та фіксує вагові та габаритні параметри транспортного засобу, та з урахуванням нормативно-вагових параметрів ТЗ на ділянці автомобільної дороги, на якій він встановлений, робить відповідний розрахунок за встановленою інструкцією формулою. Оскаржувана постанова відповідає всім вимогам чинного законодавства та зазначеної інструкції, містить всі зафіксовані фактичні параметри ТЗ, формулу розрахунку, інформацію про похибку, тобто є законною та відповідає вимогам чинного законодавства.

03.08.2023 позивачем подано відповідь на відзив, відповідно до якої не погоджується з доводами та обставинами, викладеними відповідачем у відзиві, та правовою оцінкою обставин, оскільки вони не спростовують аргументів по суті позовних вимог.

ІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 28.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі суддею Гавриловим В.А.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу від 11.03.2024 на підставі розпорядження від 06.03.2024 та рішення ВРП від 05.03.2021 справу було розподілено в провадження судді Зінченко А.С. у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 у відставку.

Ухвалою від 27.03.2024 справу прийнято до провадження судді Зінченко А.С.

Представник позивача подав заяву, якою вимоги підтримав, просив задовольнити, справу розглядати без участи позивача та його представника.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що всі учасники справи повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності учасників, які до суду не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІІ. Обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли публічно-правові відносини з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України.

Позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Mercedes-Benz AXOR 1828, ДНЗ НОМЕР_1 .

29.05.2020 позивач передав за договором оренди транспортних засобів у платне користування належний йому автомобіль марки Mercedes-Benz AXOR 1828, ДНЗ AX0745EE, ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АТП ЛЕГІОН-ТРАНС», строком на три роки. Відповідно до акту приймання - передачі до договору оренди від 29.05.2020 ФОП ОСОБА_1 передав, а ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АТП ЛЕГІОН-ТРАНС» прийняло вищезазначений транспортний засіб в оренду.

08.08.2022 старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації та державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Савченко І.С. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АА N?00000457 про накладення на позивача адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України

З постанови вбачається, що 09.06.2022 о 10 год. 09 хв. за адресою М-03 км 349 +805 Полтавська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень зафіксовано транспортний засіб Mercedes-Benz AXOR 1828, ДНЗ AX0745EE. Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,5% (0,997 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, за що власника транспортного засобу ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132 - 1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. Зазначено фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей 2 шт, відстань між вісями 1-2: 6390 мм, навантаження на вісь 1 8028 кг, 2 13080 кг, загальна маса 21108 кг. Також зазначена формула розрахунку % перевищення та похибка пристрою.

Порушення зафіксоване за допомогою технічного засобу WIM53, Q-Free HI-TRAC TMU4 WIM, 053*001, свідоцтво про повірку технічного засобу та строк його дії: UA.TR.001 35 491-21 № 490-21, 489-21, 492-21, до 21.11.2022.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

До відзиву на позов представником відповідача долучено копії наступних документів: копії сертифікатів відповідності від 22.11.2021 UA.TR.001 35 491-21 № 490-21, 489-21, 492-21, копію сертифіката перевірки типу від 17.06.2021 .

Як вбачається з зазначених сертифікатів відповідності від 22.11.2021 за результатами проведених досліджень та випробувань, встановлено що прилад із зазначеним у п. 2 цього сертифіката заводським номером, відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосованим вимогам Технічного регламенту. Для перевірки відповідності приладу таким вимогам були проведені випробування, викладені в п.5.2 ДСТУ OIML R 134 - 1:2010, зокрема випробування в русі згідно п. 5.2.1.1; випробування для оцінення похибки під час випробування в русі згідно пункту 5.2.1.2. Клас точності під час визначення маси транспортного засобу в русі - 10. Клас точності під час визначення навантаження на одинарну вісь та групу осей - F. 2. Заводський номер 57001, WIM53 Траса М-03 Київ Харків Довжанський, км 348+870, Полтавська область.

Із копії сертифікату перевірки типу UA.TR.001 62-21 від 17.06.2021 вбачається, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі Q-Free HI-TRAC TMU4 WIM відповідає типу засобу вимірювальної техніки застосованим вимогам Технічного регламенту, чинний до 16.06.2031.

Згідно з ч.1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, вказане не можна розуміти таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог, тому обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Вищевикладене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 536/583/17 та від 14 березня 2018 року у справі № 760/2846/17.

За змістом приписів статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 536/1703/17; 18.07.2019 у справі №216/5226/16-а, 14.08.2019 у справі № 199/8466/16.

ІV. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Згідно з положеннями ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 цієї статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені вони на підставі в межах і у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно.

Згідно з положеннями ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 КАС України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодекс

Доказами у адміністративному судочинстві є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ст.72 -77 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17 звертає увагу судів на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються.

Відповідно до вимог статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу принципу презумпції невинуватості, чинної в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншим встановленим законом способом.

Положеннями статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України регулюються Правилами дорожнього руху України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року N 1306 (далі - ПДР).

Статтею 53 ЗУ «Про дорожній рух» встановлено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Пунктом 1.3 ПДР України регламентовано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п.1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху

Пунктом 22.5 ПДР України встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

В контексті п.22.5 ПДР України відповідальна особа, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

За пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Як передбачено статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» , автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

До аналогічного висновку дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 24.07.2019 по справі №803/1540/16.

У справі, що розглядається позивачем не надано доказів у підтвердження того, що транспортний засіб Mercedes-Benz AXOR 1828, ДНЗ AX0745EE мав спеціальний дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документ про внесення плати за проїзд.

Стаття 132-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Приписами ч.2 ст.132-1 КУпАП визначено наступне порушення: «Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Згідно оскаржуваної постанови від 08.08.2022 вбачається перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,5% (0,997 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон. Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри ТЗ: зальна маса 21108 кг.

14 липня 2015 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», що дозволяє накладення штрафів за порушення правил дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.

За правилами ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 132-1 цього Кодексу, несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу.

Суб`єктами адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), виступають юридичні та фізичні особи, за якими зареєстровано транспортний засіб. Такими особами можуть бути власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах. До останніх, зокрема, належать володарі транспортних засобів, тимчасово ввезених на митну територію України для власного користування більш як на два місяці.

Отже, суб`єктом правопорушення даної категорії справ можуть бути належний користувач транспортного засобу, фізична особа за якою зареєстровано транспортний засіб, керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи; особа, яка ввезла транспортний засіб на іноземній реєстрації на територію України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Mercedes-Benz AXOR 1828, ДНЗ НОМЕР_1 .

Окрім цього, до матеріалів позовної заяви позивач долучив копію договору оренди транспортних засобів від 29.05.2020, із якого вбачається, що вказаний транспортний засіб переданий в оренду ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АТП ЛЕГІОН-ТРАНС» строком на три роки .

Відповідно до п.п.2, 16 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2019 №1174, посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Як зазначалось вище, відповідно до ст.14-3 КУпАП адміністративну відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Таким чином, під час розгляду справи посадова особа Укртрансбезпеки використовує, зокрема, відомості з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Постановою КМУ від 14.11.2018 №1197 затверджено Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, відповідно до пункту 3 якого підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є: визначення належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі транспортного засобу в користування; визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем; оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом; користування фізичною особою транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички); користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу; оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона.

Звертаючись до суду з позовом, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження наявності відомостей про належного користувача транспортного засобу Mercedes-Benz AXOR 1828, ДНЗ AX0745EE в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів.

Твердження позивача про те, що в постанові містяться суперечності та не міститься зазначення від яких саме габаритно-вагових параметрів на даній ділянці автомобільної дороги здійснювався розрахунок перевищення у відсотковому значенні відповідно до вимог підп.б) п.22.5 Правил дорожнього руху, те, що у постанові начальника відділу зазначено, що перевищення загальної маси транспортного засобу складає на 5,5 % (0,997 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, та не наведено розрахунків, з яких зроблено такий висновок, не зазначено допустимої похибки перевищення габаритно-вагових параметрів, а також смуги руху, напрямок руху транспортного засобу, спростовуються поданими відповідачем доказами.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 09.06.2022 о 10 год. 09 хв. за адресою М-03 км 349 +805 Полтавська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень зафіксовано транспортний засіб Mercedes-Benz AXOR 1828, ДНЗ AX0745EE. Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,5% (0,997 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, за що власника транспортного засобу ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132 - 1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. Зазначено фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей 2 шт, відстань між вісями 1-2: 6390 мм, навантаження на вісь 1 8028 кг, 2 13080 кг, загальна маса 21108 кг. Також зазначена формула розрахунку % перевищення та похибка пристрою. Порушення зафіксоване за допомогою технічного засобу WIM53, Q-Free HI-TRAC TMU4 WIM, 053*001, свідоцтво про повірку технічного засобу та строк його дії: UA.TR.001 35 491-21 № 490-21, 489-21, 492-21, до 21.11.2022.

Отже судом встановлено, що оспорюване правопорушення зафіксоване за допомогою технічного засобу WIM53, Q-Free HI-TRAC TMU4 WIM, 053*001, який відповідає вимогам ДСТУ OIML R 134 - 1:2010 (OIML R 134 - 1:2006, IDT) і має сертифікати відповідності від 22.11.2021 UA.TR.001 35 491-21 № 490-21, 489-21, 492-21, та сертифікат перевірки типу від 17.06.2021. Відповідно до яких технічний засіб WIM53, Q-Free HI-TRAC TMU4 WIM, 053*001 знаходиться на трасі М-03 Київ Харків Довжанський, км 348+870, Полтавська область, відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосованим вимогам Технічного регламенту. Для перевірки відповідності приладу таким вимогам були проведені випробування, викладені в п.5.2 ДСТУ OIML R 134 - 1:2010, зокрема випробування в русі згідно п. 5.2.1.1; випробування для оцінення похибки під час випробування в русі згідно пункту 5.2.1.2. Клас точності під час визначення маси транспортного засобу в русі - 10. Клас точності під час визначення навантаження на одинарну вісь та групу осей - F.

Таким чином зазначене правопорушення зафіксовано технічним засобом, який враховує нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці дороги, відповідає вимогам ДСТУ, при фіксації правопорушення вимірює вагові та габаритні параметри транспортного засобу в русі з урахуванням похибки, та всі зазначені дані містять в оскаржуваній постанові.

Направлення копії постанови відповідачем за відомою відповідачу адресою проживання позивача, яка ним була змінена, не спростовує факту вчиненого адміністративного правопорушення, та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Згідно ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищенаведені положення законів України та інших нормативних актів, проаналізованих вище, суд приходить до висновку, що зміст оскаржуваної постанови відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, а тому помилковими є доводи позивача про те, що в оскаржуваній постанові відсутній необхідний обсяг інформації, оскільки вимоги до змісту постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, визначені законодавцем та закріплені в п.17 Порядку №1174, а також ст.283 КУпАП і виконані відповідачем.

Крім того, в прохальній частині позову позивач просить скасувати іншу постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АА N?00001404 від 18.10.2022, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132 - 2 КУпАП, тоді як позовні вимоги обґрунтовані та надані доказі щодо постанови серії АА N?00000457 від 08.08.2022.

V. Висновки суду

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України у суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, ст. 6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 262, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Постанову старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації та державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Савченко І.С. серії АА N?00000457 від 08.08.2022 за ч.2 ст. 132 - 1 КУпАПпро адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України залишити без змін.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса для листування: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, місцезнаходження за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 14, .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 295 КАС України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко