Справа № 420/8567/22
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8567/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою Приватного підприємства «БОГУСЛАВСЬКЕ» (; адреса: Великомихайлівська селищна рада, комплекс будівель і споруд № 6, Великомихайлівський район, Одеська область, 67100) до Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП: 44069166; адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2022 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «БОГУСЛАВСЬКЕ» до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління ДПС в Одеській області щодо анулювання реєстрації ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» () особи платником єдиного податку 4 групи;

зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області відновити реєстрацію ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» () як платника єдиного податку четвертої групи з 01 січня 2022 року;

судові витрати покласти на відповідача по справі.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 27.06.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст. 262 КАС України.

01.04.2024 року до суду від Приватного підприємства «БОГУСЛАВСЬКЕ» надійшла заява про уточнення позовних вимог, підстав позову та долучення доказів до матеріалів справи, в якій позивач просив суд прийняти до розгляду дану заяву; надати додатковий строк ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» для подання наступних доказів та долучити їх до справи, а саме:

- копію звітної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік від 20.02.2022 року №;

- копію відомостей про наявність земельних ділянок до звітної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік від 20.02.2022 року №;

- копію квитанції № 2 до звітної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік від 20.02.2022 року № ;

- копію звітної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік від 20.02.2022 року № з відомостями про наявність земельних ділянок;

- копію відомостей про наявність земельних ділянок до звітної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік від 20.02.2022 року №;

- копію квитанції № 2 до звітної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік від 20.02.2022 року №;

- копію листа ГУ ДПС в Одеській області №15568/6/15-32-18-10-06 від 31.05.2021 року.

Позовні вимоги ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» у справі № 420/8567/22 змінити та розглянути в наступній редакції:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області про відмову Приватному підприємству «БОГУСЛАВСЬКЕ» в підтвердженні (продовженні) статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік та про відмову в прийнятті звітної нової податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік від 20.02.2022 року №, звітної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік від 20.02.2022 року №, загальної звітної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік від 20.02.2022 року №, розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2021 рік від 20.02.2022 року №., що оформлені листом №7192/6/15-32-18-10-06 від 14.04.2022 р.;

зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області внести до Реєстру платників єдиного податку відомості щодо Приватного підприємства «БОГУСЛАВСЬКЕ» як платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2022 року;

зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області прийняти податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік від 20.02.2022 року №, від 20.02.2022 року №, від 20.02.2022 року № та розрахунок частки сільськогосподарського виробника за 2021 рік від 20.02.2022 року № датою їх фактичного отримання податковим органом;

стягнути у примусовому порядку з Головного управління ДПС в Одеській області на користь Приватного підприємства «БОГУСЛАВСЬКЕ» понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є суб`єктом господарювання та основним видом статутної діяльності ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» є вирощування сільськогосподарської продукції, що у свою чергу надає підприємству право перебувати на спрощеній системі оподаткування 4-ї групи.

Позивач стверджує, що ним до контролюючого органу було направлено документи для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи, однак відповідачем надано лист, в якому зазначалося, що в інтегрованій картці платника ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» обліковується податковий борг, а тому наданим документам, а саме податковій декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2022 рік та розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2021 рік слід присвоїти статус «не визнано як податкову звітність».

У зв`язку із наявністю податкового боргу, на думку контролюючого органу, позивач не може вважатися платником єдиного податку 4 групи у 2022 році. При цьому, як стверджує позивач, контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку не приймалось.

Позивач вказує, що за вимогами податкового законодавства України, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної виїзної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Однак, відповідач вчинив дії щодо анулювання реєстрації платником єдиного податку четвертої групи у 2022 році ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» без проведення виїзної документальної перевірки, лише використавши податкову інформацію з ІТС «Податковий блок», та направивши позивачу лист № 7192/6/15-32-18-10-06 від 14.04.2022 року з повідомленням про це.

Крім того, позивач наголошує на необґрунтованості доводів контролюючого органу про наявність податкового боргу, як на підставу для анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи з посиланням на норми підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 ПК України, оскільки ці норми встановлюють умови за якими суб`єкти господарювання не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи.

Умовою, яка виключає набуття цього статусу, серед іншого, є податковий борг станом на 1 січня базового (звітного) року, і ця умова не стосується підтвердження статусу такого платника.

За викладених фактичних обставин та доводів позивач вважає, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим, тому наявні правові підстави для його задоволення.

Відповідач з позовними вимогами не погодився, подав до суду відзиви на позовну заяву від 11.07.2022 року та 22.05.2024 року, в яких просив відмовити у задоволені позовних вимог, зазначаючи, що відповідно до ІКС «Податковий блок» ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» () надало до Великомихайлівської ДПІ Головного управління ДПС в Одеській області звітну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік від 20.02.2022 року № , звітну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік від 20.02.2022 року № , загальну звітну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік від 20.02.2022 року № , розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробника за 2021 рік від 20.02.2022 року № .

Відповідач наголошує, що форма податкової декларації не відповідає змісту відповідного податку, тобто порушено вимоги статті 48 глави 1 розділу ІІ Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року, а саме: згідно інтегрованих карток платника (ІКП) по ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» () станом на 01 січня 2022 року обліковувався податковий борг в сумі 919113,43 грн., зокрема:

- за кодом бюджетної класифікації 14010100 (податок на додану вартість 1513) 128943,96 грн.;

- за кодом бюджетної класифікації 18010500 (земельний податок з юридичних осіб 1513) 3130,77 грн.;

- за кодом бюджетної класифікації 18010600 (орендна плата за землю з юридичних осіб 1513) 427656,60 грн.;

- за кодом бюджетної класифікації 18050500 (єдиний податок з с/г товаровиробників, у яких частка с/г товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75%) 359382,10 гривні.

Враховуючи вищевикладене та з метою приведення у відповідність ІКП підприємства, звітній податковій декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік від 20.02.2022 року № , звітній податковій декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік від 20.02.2022 року № , загальній податковій декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік від 20.02.2022 року № , розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробника за 2021 рік від 20.02.2022 року № присвоєно статус «не визнано як податкову звітність», а платнику був направлений лист від 14.04.2022 року № 7192/6/15-32-18-10-06, який отриманий 27.04.2022 року.

Також відповідач у відзиві на позовну заяву від 22.05.2024 року просив визнати поважними причини несвоєчасного подання вказаного процесуального документу по справі у зв`язку із тим, що в Україні з лютого 2022 року діє правовий режим воєнного стану, що зокрема вплинуло на укомплектованість юридичного відділу контролюючого органу.

Поряд з цим, сторона відповідача зауважує, що на адресу контролюючого органу ухвала суду про відкриття провадження у справі не надходила, а про існування цього публічно-правого спору стало відомо лише після надходження до відповідача заяви представника позивача від 17.05.2024 року.

За вказаних доводів та фактичних обставин відповідач вважає, що даний адміністративний позов є безпідставним та необґрунтованим, а відтак правових підстав для задоволення позову не має, тому у його задоволенні слід відмовити.

Інших процесуальних заяв по суті спору, які визначені статтею 159 КАС України від сторін до суду не надходило.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Приватне підприємство «БОГУСЛАВСЬКЕ» зареєстровано як суб`єкт господарювання з 23.03.2000 року та основним видом економічної діяльності є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

18 лютого 2022 року приватне підприємство «БОГУСЛАВСЬКЕ» сформувало та направило до Великомихайлівської Державної податкової інспекції Головного управління ДПС в Одеській області загальну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2022 рік. До вказаної звітності було долучено відомість про наявність земельних ділянок, відомість про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва.

Згідно квитанції № 1 від 20 лютого 2022 року 20:02:35 загальна податкова декларація ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» як платника єдиного податку четвертої групи за 2022 рік доставлено до Державної податкової служби України та документ збережено на центральному рівні.

Відповідно до квитанції № 2 від 20 лютого 2022 року 20:04:57 загальну податкову декларацію ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» як платника єдиного податку четвертої групи за 2022 рік доставлено та прийнято ГУ ДПС в Одеській області (Великомихайлівська ДПІ).

Загальній податковій декларації ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» як платника єдиного податку четвертої групи за 2022 рік присвоєно № .

Згідно квитанції № 1 від 20 лютого 2022 року 20:11:30 розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва доставлено до Державної податкової служби України та документ збережено на центральному рівні.

Відповідно до квитанції № 2 від 20 лютого 2022 року 20:11:30 розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва доставлено та прийнято ГУ ДПС в Одеській області (Великомихайлівська ДПІ).

Розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва до звітної декларації присвоєно № .

Згідно квитанції № 1 від 20.02.2022 року 20:02:50 додаток до податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи доставлено до Державної податкової служби України та документ збережено на центральному рівні.

19 лютого 2022 року приватне підприємство «БОГУСЛАВСЬКЕ» сформувало та направило до Великомихайлівської Державної податкової інспекції Головного управління ДПС в Одеській області звітну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2022 рік. До вказаної звітності було долучено відомість про наявність земельних ділянок, відомість про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва.

Податковій декларації ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» як платника єдиного податку четвертої групи за 2022 рік присвоєно № .

Також позивачем подано звітну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік, якій контролюючим органом присвоєно реєстраційний № від 20.02.2022 року.

Листом ГУ ДПС в Одеській області за № 7192/6/15-32-18-10-06 від 14.04.2022 року зокрема повідомило ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ», що форма податкової декларації не відповідає змісту відповідного податку, тобто порушено вимоги статті 48 глави 1 розділу ІІ Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року, а саме: згідно інтегрованих карток платника (ІКП) по ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» () станом на 01 січня 2022 року обліковувався податковий борг в сумі 919113,43 грн., зокрема:

- за кодом бюджетної класифікації 14010100 (податок на додану вартість 1513) 128943,96 грн.;

- за кодом бюджетної класифікації 18010500 (земельний податок з юридичних осіб 1513) 3130,77 грн.;

- за кодом бюджетної класифікації 18010600 (орендна плата за землю з юридичних осіб 1513) 427656,60 грн.;

- за кодом бюджетної класифікації 18050500 (єдиний податок з с/г товаровиробників, у яких частка с/г товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75%) 359382,10 гривні.

Враховуючи вищевикладене та з метою приведення у відповідність ІКП підприємства, звітній податковій декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік від 20.02.2022 року № , звітній податковій декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік від 20.02.2022 року № , загальній податковій декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік від 20.02.2022 року № , розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробника за 2021 рік від 20.02.2022 року № присвоєно статус «не визнано як податкову звітність».

Тобто, ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» () не є платником єдиного податку четвертої групи у 2022 році. З 01.01.2022 року підприємство є платником податків на загальній системі оподаткування та є зокрема, платником податку на прибуток.

Не погоджуючись із діями контролюючого органу, викладеними у листі № 7192/6/15-32-18-10-06 від 14.04.2022 року, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Стосовно заяви ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» від 01.04.2024 року про уточнення позовних вимог, підстав позову та долучення доказів до матеріалів справи, суд з урахуванням вимог ч. 1 ст. 47, ч. 7 ст. 79 КАС України вважає за можливим задовольнити вказану заяву у повному обсязі як таку, що подана з дотриманням вимог процесуального законодавства України, підстав для її неприйняття чи залишення без розгляду судом не встановлено та відповідачем не зазначено.

Суд при вирішенні заявленого клопотання відповідача про визнання поважними причин несвоєчасного подання відзиву враховує, що за своїм змістом вказаний відзив на позовну заяву є аналогічним попередньому відзиву, який датований 11.07.2022 року. По-друге, доводи відповідача, що ним не отримувалася ухвала суду про відкриття провадження по даній справі спростовується наявними матеріалами справи та більше того у відзиві на позовну заяву від 11.07.2022 року ГУ ДПС в Одеській області самостійно підтверджує обізнаність про наявність цього публічно-правового спору за позовом ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ».

Таким чином, враховуючи те, що відповідач про відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином, а також беручи до уваги ту обставину, що за змістом поданий повторно відзив є аналогічним попередньому від 11.07.2022 року, то у даному випадку підстав для визнання поважними причини несвоєчасного подання відзиву на позовну заяву немає.

По суті заявлених позовних вимог ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ», суд, з урахуванням доводів сторін, висловлених у заявах по суті справи, керується наступним.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України(далі - ПК України, в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 291.2 ст. 291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з п. 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України, юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

За змістом п. 291.4. ст. 291 ПК України до четвертої групи платників єдиного податку відносяться зокрема юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування встановлюється статтею 298 ПК України, пунктом 298.8 якої передбачено, що порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.8 цієї статті.

У відповідності до п.п. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають не пізніше 20 лютого поточного року:

- загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

- звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

- відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

Згідно п.п. 295.9.1 п. 295.9 ст. 295 ПК України платники єдиного податку 4 групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений ст. 299 ПК України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Пунктом 299.10 ст. 299 ПК України визначено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;

5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

6) набуття платником податку статусу резидента Дія Сіті - в останній день календарного кварталу, в якому платник податку набув статус резидента Дія Сіті.

Відповідно до абзацу другого пункту 299.11 статі 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Таким чином, системний аналіз вищенаведених норм права дозволяє суду зробити висновок про те, що податковим законодавством України передбачено зокрема право для суб`єктів господарювання обрати спрощену систему оподаткування та умови, яким вказані особи повинні відповідати. При цьому, нормами ПК України закріплені вичерпні підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи, які не тотожні підставам за яких суб`єкти господарювання не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи.

До того ж, суд наголошує, що законодавством чітко розмежовано поняття переходу на спрощену систему оподаткування та щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку.

Звертаючись до суду із даним адміністративним позовом ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» вказувало зокрема на необґрунтованість посилання контролюючого органу в оскаржуваному рішенні про наявність у ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» податкового боргу як на підставу відмови у підтвердженні статусу платника єдиного податку з посиланням на приписи п.п. 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 ПК України.

З матеріалів справи слідує та не заперечується відповідачем, що ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» до початку спірного періоду було платником єдиного податку четвертої групи.

Оскільки позивач у 2021 році, що передує спірному періоду, вже був платником єдиного податку четвертої групи, у межах спірних відносин йдеться саме про підтвердження статусу платника єдиного податку, а не про обрання або перехід на спрощену систему оподаткування, а тому положення пункту 291.5-1 статті 291 ПК України до спірних правовідносин застосовуватись не можуть.

Таким чином, суд констатує, що при вирішенні питання підтвердження позивачем статусу платника єдиного податку, контролюючий орган дійшов передчасного та помилкового висновку, що наявність податкового боргу є підставою для відмови у підтвердженні вказаного статусу у ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ», оскільки вказана норма є застосовною до осіб, які лише мають намір обрати вказаний вид оподаткування.

Також суд погоджується із доводами позивача про порушення ГУ ДПС в Одеській області процедури виключення його як платника єдиного податку із реєстру, з огляду на наступне.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що податковим органом рішення про анулювання реєстрації Приватного підприємства «БОГУСЛАВСЬКЕ» шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку податковим органом не приймалось.

При цьому, лист від 14.04.2022р. вих. №7192/6/15-32-18-10-06 не є рішенням контролюючого органу про анулювання реєстрації платника єдиного податку, та не містить такого висновку.

У постановах Верховного Суду від 22.07.2022 у справі № 818/2056/18, від 11.01.2024 року у справі №810/3210/17 викладено висновок про те, що оскільки у попередньому періоді позивач вже був платником єдиного податку четвертої групи, то у межах спірних правовідносин йдеться про підтвердження статусу платника єдиного податку, а не про обрання або перехід на спрощену систему оподаткування.

Такий висновок кореспондує нормі пункту 299.10 статті 299 ПК України, згідно якої реєстрація платником єдиного податку є безстроковою (до моменту прийняття рішення про її анулювання).

При цьому, суд з урахуванням положень п. 299.11 статті 299 ПК України зауважує, що прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку четвертої групи).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 04.05.2023 року у справі № 320/1040/19.

Однак, матеріали адміністративної справи не містять доказів проведення контролюючим органом вказаного виду перевірки відносно ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» у 2022 році.

Таким чином, суд приходить висновку, що контролюючим органом не було дотримано процедури анулювання реєстрації платником єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку, анулювання реєстрації позивача як платника єдиного податку 4 групи не відповідає положенням ПК України та здійснено контролюючим органом не у порядку та у спосіб, що передбачені законом. З огляду на це, суд вважає, що позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області внести до реєстру платників єдиного податку відомості щодо Приватного підприємства «БОГУСЛАВСЬКЕ» як платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2022 року, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (пункт 64 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява № 40450/04).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (пункт 95 рішення ЄСПЛ у справі «Аксой проти Туреччини» від 18.12.1996 (заява № 21987/93).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (пункт 101 рішення ЄСПЛ у справі «Джорджевич проти Хорватії» від 24.07.2012 (заява № 41526/10); пункти 36-40 рішення ЄСПЛ у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» від 06.11.1980 (заява № 7654/76). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29.08.2012 № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 № 13-рп/2011).

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Отже, рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Так, з листа ГУ ДПС в Одеській області від 14.04.2022 р. за № 192/6/15-32-18-10-06 судом встановлено, що підприємство не є платником єдиного податку четвертої групи у 2022 році та з 01.01.2022 року є платником податків на загальній системі оподаткування та є зокрема, платником податку на прибуток.

З урахуванням висновку суду про те, що рішення ГУ ДПС в Одеській області, викладене в листі від 14.04.2022 р. за № 192/6/15-32-18-10-06 про відмову ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» в підтвердженні (продовженні) статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік є протиправним, суд приходить висновку, що ефективним судовим захистом прав позивача буде зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області внести до реєстру платників єдиного податку відомості щодо Приватного підприємства «БОГУСЛАВСЬКЕ» як платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2022 року.

Стосовно позовних вимог ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» про визнання протиправною відмову в прийнятті звітності та зобов`язання прийняти подані звітні документи у 2022 році, суд керується наступним при вирішенні справи.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» у 2022 році засобами електронного документообігу із накладенням ЕЦП до Великомихайлівської ДПІ ГУ ДПС в Одеській області подано звітну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік, звітну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік, загальну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік, розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробника за 2021 рік.

Однак, вказаним звітним документам контролюючим органом присвоєно статус «не визнано як податкову звітність», що відображено в листі ГУ ДПС в Одеській області від 14.04.2022 року за № 192/6/15-32-18-10-06.

Таким чином, з урахуванням висловлених правових позицій сторін у процесуальних документах та наявних в матеріалах справи доказів, суд при розгляді даної справи має надати відповідь щодо правомірності дій ГУ ДПС в Одеській області щодо надання податковій звітності ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» статусу «не визнано як податкову звітність».

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

За приписами пунктів 48.1, 48.2 статті 48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Порядок подання податкової декларації до контролюючих органів визначається положеннями статті 49 Податкового кодексу України.

Пунктом 49.1 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до пункту 49.3 статті 49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».

Єдиною підставою для неприйняття податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність кваліфікованого електронного підпису чи печатки такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії відповідного сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа, містить достовірні обов`язкові реквізити та надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

Згідно з пунктами 49.8, 49.9 статті 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про прийняття податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв`язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою; - у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється (пункт 49.10 статті 49 ПК України).

Пунктом 49.11 статті 49 ПК України передбачено, що у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48, а також недотримання вимог абзаців першого - третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

У разі отримання відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації платник податків має право: - подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання; - оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу (пункт 49.12 статті 49 ПК України).

У разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом (пункт 49.13 статті 49 ПК України).

Зміст наведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що одержавши від платника податків податкову звітність, контролюючий орган зобов`язаний перевірити наявність у ній реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України, та прийняти одне з двох рішень: або прийняти податкову звітність, або відмовити у її прийнятті, одночасно повідомивши платника податків про причини відмови.

Таким чином, умовою, з якою чинне податкове законодавство пов`язує можливість прийняття або неприйняття податкової звітності, є наявність або відсутність у ній обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України.

Суд наголошує, що податковий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію у разі її складення з дотриманням вимог статті 48 Податкового кодексу України, оскільки прийняття податкової звітності є обов`язком контролюючого органу.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем до контролюючого органу подано податкову звітність в електронному вигляді та згідно наявних в матеріалах справи квитанцій № 1 та № 2 така була доставлена до податкового органу й прийнята ним.

У той же час, в листі від 14.04.2022 року за №7192/6/15-32-18-10-06 при прийнятті рішення про присвоєння податковій звітності ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» статусу «не визнано як податкову звітність» ГУ ДПС в Одеській області посилається на те, що форма податкової декларації не відповідає змісту відповідного податку, тобто порушено вимоги статті 48 глави 1 розділу ІІ ПК України, оскільки станом на 01 січня 2022 року по ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» обліковується податковий борг.

Однак, суд зазначає, що в даному випадку відповідач при прийнятті спірного рішення стосовно поданої звітної документації позивача у 2022 році не врахував вимоги податкового законодавства України, які чітко визначають підстави для ухвалення рішення щодо неприйняття податкової звітності від платника податків та відповідачем не надано суду доказів, які б доводили наявність правових підстав для відхилення поданої звітності ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ».

При цьому, суд звертає увагу, що при надходженні від платника податків до податкового органу звітності є лише два можливих рішення прийняття звітності або неприйняття її. Будь-якого іншого рішення, в тому числі й щодо присвоєння статусу «не визнано як податкову звітність», контролюючий орган не може прийняти виходячи із вищенаведених норм права.

Фактично, на думку суду, надання податковій звітності статусу «не визнано як податкову звітність» слід трактувати як відмову контролюючого органу в прийнятті відповідної звітності.

Таким чином, суд приходить висновку, що факт неправомірної відмови ГУ ДПС в Одеській області в прийнятті податкової звітності ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» знайшов своє підтвердження під час розгляду справи по суті, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому з метою ефективного судового захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача прийняти звітність, оскільки саме від факту її прийняття і залежить можливість ухвалення рішення щодо підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, за наявного правового регулювання та встановлених обставин суд робить висновок, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні,

постанові або ухвалі.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2481 грн., який з урахуванням вимог статті 139 КАС України підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Одеській області, дії та рішення якого визнані судом протиправними.

Разом із тим, суд на дату ухвалення рішення не може здійснити розподіл витрат на правничу допомогу, про що просить позивач у позовній заяві, адже передбачені ст.ст.134,139 КАС України докази наразі відсутні в матеріалах справи.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства «БОГУСЛАВСЬКЕ» (; адреса: Великомихайлівська селищна рада, комплекс будівель і споруд №6, Великомихайлівський район, Одеська область, 67100) до Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП: 44069166; адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області про відмову Приватному підприємству «БОГУСЛАВСЬКЕ» в підтвердженні (продовженні) статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік, оформлене листом №7192/6/15-32-18-10-06 від 14.04.2022 року.

Зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП: 44069166; адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) внести до реєстру платників єдиного податку відомості щодо Приватного підприємства «БОГУСЛАВСЬКЕ» (; адреса: Великомихайлівська селищна рада, комплекс будівель і споруд № 6, Великомихайлівський район, Одеська область, 67100) як платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2022 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області про відмову в прийнятті звітної нової податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік від 20.02.2022 року № , звітної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік від 20.02.2022 року № , загальної звітної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік від 20.02.2022 року № , розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2021 рік від 20.02.2022 року № , що оформлене листом № 7192/6/15-32-18-10-06 від 14.04.2022 року.

Зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП: 44069166; адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) прийняти податкові декларації ПП «БОГУСЛАВСЬКЕ» (; адреса: Великомихайлівська селищна рада, комплекс будівель і споруд № 6, Великомихайлівський район, Одеська область, 67100) як платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік від 20.02.2022 року № , від 20.02.2022 року № , від 20.02.2022 року № та розрахунок частки сільськогосподарського виробника за 2021 рік від 20.02.2022 року № датою їх фактичного отримання.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП: 44069166; адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «БОГУСЛАВСЬКЕ» (; адреса: Великомихайлівська селищна рада, комплекс будівель і споруд №6, Великомихайлівський район, Одеська область, 67100) судовий збір у розмірі 2481(дві тисячі чотириста вісімдесят одна)грн. 00коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян