Справа № 352/970/24
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 352/970/24 пров. № А/857/15614/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Ільчишин Н. В., Коваля Р. Й.;

за участю секретаря судового засідання Демидюк О. В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 травня 2024 року у справі № 352/970/24 (головуюча суддя Хоминець М. М., м. Івано-Франківськ, повний текст судового рішення складений 03 червня 2024 року) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання протиправним скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2024 року Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії БАД №899346 від 05.03.2024 про накладення на позивача штрафу за ч.1 ст.122 КУпАП, ч.1 ст.126 КУпАП в розмірі 425 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що згідно постанови поліцейського відділу поліції № 2 Львівського РУП № 1 ГУНП у Львівській області Рудика В. В. від 05.03.2024 на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 425 грн. за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Так, позивач визнаний винним у тому, що 05.03.2024 в 11 год. 05 хв. на пл. Вічева, 8 в м. Жовква Львівської області, керуючи автомобілем марки «Volkswagen», не виконав вимогу дорожнього знаку 3.1. «Рух заборонено» у поєднанні з дорожнім знаком 5.33 «Пішохідна зона», а також не мав при собі поліса обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів. Оскаржувану постанову поліцейського вважає незаконною та такою, що підлягає до скасування, оскільки позивач не порушував вимог ПДР України. На прохання позивача надати докази вчинених ним порушень поліцейський йому відмовив, а також проігнорував його прохання здійснювати розгляд справи у присутності адвоката. Крім того, поліцейський не роз`яснив позивачу права та обов`язки.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 травня 2024 року позов залишено без задоволення.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що наданий відповідачем відеозапис події з нагрудної камери поліцейського у повній мірі відображає обставини справи та спростовує покликання позивача на недотримання поліцейським порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивачем - ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що позивач надав поліцейському страховий поліс, однак наданий суду відеозапис є фрагментований і не містить моменту надання страхового полісу. Крім того, позивачем надано суду першої інстанції докази руху позивача 05.03.2024 о 11 год. до магазину-кафе за адресою: м. Жовква, пл. Вічева, 15. Згідно ПДР України дія знаку 3.1 «Рух заборонено» не поширюється на транспортні засоби, що обслуговують підприємства розташовані в зоні дії знаку. Однак, суд першої інстанції відмовився досліджувати надані позивачем докази.

Учасники справи явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча були належно повідомлені про дату, місце і час судового засідання.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що оскаржуваною постановою в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 899346 від 05.03.2024 поліцейський СРПП ВП № 2 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 наклав на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач визнаний винним у тому, що 05.03.2024 в 11 год. 05 хв. на пл. Вічева, 8 у м. Жовква Львівської області, керуючи автомобілем марки «Volkswagen» н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.1. «Рух заборонено» у поєднанні з дорожнім знаком 5.33 «Пішохідна зона», а також не мав при собі поліса обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ, 8.4 в ПДР України.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції не погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пункт 2.1 ґ) Правил дорожнього руху України встановлює, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Пункт 8.4 в) ПДР України передбачає, що дорожні знаки поділяються на групи, у тому числі, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені, зокрема, ст.ст. 122, 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У позовній заяві позивач зазначив, що будь-яких протиправних дій не вчиняв, а оскаржувана постанова відносно нього складена неправомірно.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та зокрема довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Колегія суддів звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень трактуються на користь позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06).

Згідно оскарженої постанови, позивач визнаний винним у тому, що 05.03.2024 в 11 год. 05 хв. на пл. Вічева, 8 у м. Жовква Львівської області, керуючи автомобілем марки «Volkswagen» н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.1. «Рух заборонено» у поєднанні з дорожнім знаком 5.33 «Пішохідна зона», а також не мав при собі поліса обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ, 8.4 в ПДР України.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в матеріалах справи наявний страховий поліс №216253316 на транспортний засіб «Volkswagen» н.з. НОМЕР_1 строком дії з 14.08.2023 по 13.08.2024. Таким чином, вказаний ТЗ був застрахований на дату винесення оскаржуваної постанови.

Із доданого до матеріалів справи DVD-R диску встановлено наявність на такому 2 файлів, які містять запис розмови позивача з поліцейським. Однак, відеофіксація не охоплює весь момент спілкування позивача з поліцейським та винесення постанови. Так, момент між двома фрагментами розмови на відеозаписі відсутній.

Позивач наполягає на наданні поліцейському страхового полісу та звертає увагу на те, що відеозапис розмови позивача з поліцейським є неповним.

З врахуванням наявності в матеріалах справи чинного на момент винесення оскаржуваної постанови страхового полісу на транспортний засіб «Volkswagen» н.з. НОМЕР_1 та відсутності відеофіксації всієї розмови позивача з поліцейським, колегія суддів приходить до висновку про необгрунтованість тверджень відповідача про не пред`явлення позивачем страхового полісу на транспортний засіб «Volkswagen» н.з. НОМЕР_1 .

Щодо твердження відповідача про порушення позивачем ч 1. ст. 122 КУпАП, слід зазначити наступне.

Так, позивач не заперечує факту проїзду у зону дії знаку 3.1 «Рух заборонено» у поєднанні з дорожнім знаком 5.33 «Пішохідна зона», однак вказує, що транспортний засіб «Volkswagen» н.з. НОМЕР_1 рухався до магазину-кафе за адресою: м. Жовква, пл. Вічева, 15.

На підтвердження наведеного до матеріалів справи додано товарно-транспортну накладну ЛГІУП-02036 від 05.03.2024, копію договору №30 поставки від 03.06.2021, копію договору оренди №2/04 від 01.11.2023.

Згідно ПДР України, не поширюється дія знаку 3.1 «Рух заборонено» на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні.

Наведене повністю проігноровано судом першої інстанції.

Відтак, оскаржена постанова серії БАД №899346 від 05.03.2024 винесена з порушенням ст.7 КУпАП, а отже підлягає скасуванню.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з п. 11 ч.1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст. 31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи; 3) поверхнева перевірка і огляд; 4) зупинення транспортного засобу; 5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; 6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; 7) проникнення до житла чи іншого володіння особи; 8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; 11) поліцейське піклування.

Оскільки оскаржена постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне закрити справу про адміністративні правопорушення на підставі п.3 ч.3 ст.286 КАС України.

Приписи ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Крім того, відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено апеляційним судом з матеріалів справи, позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 605,60 грн., апеляційної скарги 908,40 грн.

Враховуючи викладене, а також те, що апеляційна скарга задоволена судом повністю, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1514 грн. за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись статтями 241, 250, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 травня 2024 року у справі № 352/970/24 скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання протиправним скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БАД №899346 від 05 березня 2024 року і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги 1514 (тисячу п`ятсот чотирнадцять) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повне судове рішення складено 27.08.2024