Справа № 420/15349/24
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/15349/24

Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В. Місце ухвалення рішення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів від 28.11.2023 р. № 332-РС в частині переведення на посаду водія та від 10.01.2024 р. № 10-РС в частині звільнення з військової служби у відставку; поновлення на військовій службі на посаді начальника майстерні або на рівнозначній посаді; стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу від 28.11.2023 р. № 332-РС в частині переведення на посаду водія повернуто.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити на новий розгляд.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що наказ від 28.11.2023 року не отримував та не ознайомлювався, про такий наказ дізнався лише 10.01.2024 року в медичній частині військової частини НОМЕР_2 , під час отримання наказу №10-РС від 10.01.2024 року. При цьому вказує, що за час проходження служби, до евакуації (09.01.2024 року) виконував обов`язки начальника майстерні військової частини, а не водія. При цьому також вказує, що про наявність наказу не міг знати, оскільки з жовтня 2023 року проходив службу на Східному напрямку, а саме смт. Курахове, що підтверджується відповідною інформацією на зворотній стороні первинної медичної картки від 09.01.2024 року.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч. 1 ст. 311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення, виходив з того, що на переконання суду, з 28.11.2023 р. по 10.01.2024 р. позивач не міг не знати про своє переведення на іншу посаду, оскільки зобов`язаний був виконувати обов`язки за новою посадою, а тому прийшов до висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право у порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно зі статтею 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

За змістом статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частина друга цієї статті передбачає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Крім того, частина п`ята статті 122 КАС України передбачає, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, враховуючи усе наведене вище, можна дійти висновку про те, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

В той же час, місячний строк для звернення до суду за захистом порушеного права при звільненні із виходячи з положень статті 122 КАС України публічної служби, , розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання позовної заяви здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду із позовом.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин їх недотримання - вони повинні бути поважними, реальними або, непереборними і об`єктивно нездоланними на час перебігу строків звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі №9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Як встановлено колегією суддів із матеріалів справи, предметом спору за даним позовом є зокрема скасування наказу від 28.11.2023 року про переведення позивача на іншу посаду.

Суд першої інстанції повернув позов без розгляду в цій частині у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду

Так, суд першої інстанції допустив припущення, що позивач не міг не знати про своє переведення на іншу посаду та зобов`язаний був виконувати обов`язки за новою посадою.

Тобто судом першої інстанції так і не було встановлено конкретного часу коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів в межах спірних правовідносин, що свідчить про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для встановлення факту пропуску позивачем строку звернення до суду та тривалості такого пропуску строку.

Щодо питання поважності причин пропуску строку звернення до суду суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Позивач вказує, що про наявність наказу не міг знати, оскільки з жовтня 2023 року проходив службу на Східному напрямку, а саме смт. Курахове, що підтверджується відповідною інформацією на зворотній стороні первинної медичної картки від 09.01.2024 року, та вказує, що за час проходження служби, до евакуації (09.01.2024 року) виконував обов`язки начальника майстерні військової частини, а не водія.

Так, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що в лютому 2020 року позивачем було укладено контракт на проходження служби з військовою частиною НОМЕР_1 та старшого прапорщика за контрактом призначено на посаду командира відділення ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти.

Позивач є учасником бойових дій та особою, яка приймала участь в антитерористичній операції та з перших днів оголошення венного стану перебував на службі щодо стримування збройної агресії.

Так, загальновідомими є обставини, що Донецька область (зокрема смт. Курахове Покровського району) починаючи зазнавали постійних артилерійських та ракетних обстрілів, а також входили до переліку територій ведення активних бойових дій.

Матеріалами справи підтверджується, що 09.01.2024 р. звернувся до медичного пункту військової частини у зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я.

При цьому, позивач дійсно на час його звернення до медичного пункту знаходився на Східному напрямку, а саме смт. Курахове та його було евакуйовано до смт. Покровськ, що підтверджується виписками та первинною медичною картою.

10.01.2024 р. його було госпіталізовано. На лікуванні позивач знаходився з 10.01.2024 р. по 21.01.2024 р., а з 26.01.2024 р. по 19.04.2024 р. йому було встановлено постільний режим.

Відтак, колегія суддів зазначає, що раніше 19.04.2024 р. позивач не мав можливості знайти представника та оскаржити накази до суду.

На лікуванні позивач знаходився з 10.01.2024 р. по 21.01.2024 р., а з 26.01.2024 р. по 19.04.2024 р. йому було встановлено постільний режим.

У свою чергу, представником позивача було направлено адвокатський запит, в якому просив надати відповідні документи, зокрема наказ від 28.11.2023 року, водночас доказів відповіді на адвокатський запит матеріали справи не містять, як і не містять доказів ознайомлення в належній формі про такий наказ.

На переконання суду, такі обставини, як запровадження в Україні воєнного стану, а також проходження позивачем військової служби у військовій частині з 2020 року свідчать про існування істотних перешкод для своєчасного звернення до суду з позовом, а тому такі обставини свідчать про поважність причини пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Таким чином, тимчасова непрацездатність та участь у воєнних діях і операціях, на думку колегії суддів є поважними причинами пропуску строку передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22 зазначав, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55 124 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Викладені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для повернення позову.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відтак, ухвала суду першої інстанції у даній адміністративній справі підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 308, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року скасувати.

Адміністративну справу № 420/15349/24 направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 27 серпня 2024 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова