Справа № 520/23442/24
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

27 серпня 2024 р. Справа № 520/23442/24

Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо ненарахування заборгованості на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду №520/18927/21 від 30 листопада 2021 року на ім`я ОСОБА_2 з 1 січня 2018 року по дату його смерті (19 листопада 2021 року) в розмірі 80% від суми грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування заборгованості на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду №520/18927/21 від 30 листопада 2021 року на ім`я ОСОБА_2 з 1 січня 2018 року по дату його смерті (19 листопада 2021 року) в розмірі 80% від суми грошового забезпечення;

- визнати протиправним бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо ненарахування та невиплаті ОСОБА_1 на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду №520/18927/21 від 30 листопада 2021 року після смерті її чоловіка, ОСОБА_2 , з 1 січня 2018 року по дату його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в розмірі 80% від суми грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду №520/18927/21 від 30 листопада 2021 року після смерті її чоловіка, ОСОБА_2 , з 1 січня 2018 року по дату його смерті (19 листопада 2021 року) в розмірі 80% від суми грошового забезпечення.

Адміністративний позов з доданими до нього документами надіслано через систему "Електронний суд".

Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання, викладені у статті 169 КАС України, суд прийшов до висновку, що поданий позов підлягає поверненню, виходячи з наступного.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 згідно Свідоцтва про укладення шлюбу від 31.07.1976.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 (Свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 22.11.2021).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.08.2024 на запит представника позивача повідомлено, що оскільки рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 року по справі №520/18927/21 вступило в законну силу 31.12.2021, тобто після смерті ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), перерахунок пенсії ОСОБА_2 на виконання рішення суду не проводився.

В прохальній частині позову позивач просить суд, зокрема:

- визнати протиправним бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо ненарахування та невиплаті ОСОБА_1 на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду №520/18927/21 від 30 листопада 2021 року після смерті її чоловіка, ОСОБА_2 , з 1 січня 2018 року по дату його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в розмірі 80% від суми грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду №520/18927/21 від 30 листопада 2021 року після смерті її чоловіка, ОСОБА_2 , з 1 січня 2018 року по дату його смерті (19 листопада 2021 року) в розмірі 80% від суми грошового забезпечення.

Виходячи з цієї частини позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). До спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Нормами статті 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 9 липня 2003 року, встановлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Суд зауважує, що норма статті 46 зазначеного Закону, не конкурує зі змістом статей 1218, 1247 ЦК України, оскільки лише підтверджує можливість їх отримання. При цьому, отримання цих коштів повинно відбуватися за вимогами спадкового права, зі встановленням всього кола спадкоємців, строків прийняття спадщини, що можливо тільки у порядку цивільного судочинства.

Тобто, майно, яке залишилося після смерті особи, є спадковим майном, а його отримання носить приватноправовий характер.

Відповідно до частин 1, 2 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Наведений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Також, суд зазначає, що згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін встановленим законом у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі Занд проти Австрії (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, встановленим законом, національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що спір у цій справі (в частині позовних вимог, зазначеній вище) не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Дана правова позиція узгоджується з висновками Великої палати Верховного суду у постанові по справі № 286/3516/16-ц від 27 березня 2019 року. Також, правова позиція суду у даній справі узгоджується із правовою позицією Першого апеляційного адміністративного суду в ухвалі від 09 квітня 2019 року по справі № 200/284/19-а.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 172 КАС України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.6 ч.4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Оскільки позивачем у даній позовній заяві об`єднано позовні вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства, чим порушено правила об`єднання позовних вимог, випадки, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу, відсутні, суд вважає за необхідне повернути адміністративний позов позивачеві відповідно до статті 169 КАС України.

Керуючись ст. ст. 169, 248, 256, 294, 295, 297 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя О.В.Шевченко