Справа № 260/2413/24
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/2413/24 пров. № А/857/13178/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 травня 2024 року (головуючий суддя Дору Ю.Ю., м. Ужгород) у справі №260/2413/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

15.04.2024 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, в якому просив: визнати протиправною відмову сектору з питань пенсійного забезпечення Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області, викладену у листі від 11.03.2024 №2-К/106/16-2024; зобов`язати Головне Управління Національної поліції в Закарпатській області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подання про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту а ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно із Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відносно ОСОБА_1 , на підставі заяви ОСОБА_2 від 16.02.2024 з додатками та наказу 18 о/с від 30.01.2023 Головного управління Національної поліції в Закарпатській області; зобов`язати Головне Управління Національної поліції в Закарпатській області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області всі необхідні документи для призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно із Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відносно ОСОБА_1 на підставі заяви ОСОБА_2 від 16.02.2024 з додатками та наказу 18 о/с від 30.01.2023 Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 був звільнений із служби в поліції та з 25.08.2021 року отримує пенсію за віком на підставі п. «б» ст.12 Закону №2262. Під час звільнення ОСОБА_1 уповноваженим органом невірно була розрахована його вислуга років, яка складала 23 роки 10 місяців 04 дні, у зв`язку з чим позивач оскаржив дії ГУ НП в Закарпатській області щодо не зарахування вислуги років у пільговому обчисленні. За результатами розгляду справи, рішенням суду у справі №260/1662/22 було зобов`язано зарахувати ОСОБА_1 у пільговому обчисленні вислугу років. На виконання рішення суду в справі №260/1662/22 уповноваженим органом було видано наказ від 30.01.2023 №18 о/с, відповідно до якого вислуга років ОСОБА_1 була перерахована та установлено вислугу років станом на 25.08.2021 - 29 років 09 місяців 13 днів. Вважає, що відповідачем протиправно відмовлено на його звернення про підготовку та направлення документів до ГУ ПФУ в Закарпатській області для призначення пенсії за вислугою років на підставі п. а ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно із Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 травня 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що Головне Управління Національної поліції в Закарпатській області, відповідно до п. 2 розділу ІІ Порядку № 3-1 підготовлено пакет документів для призначення пенсії позивачу з невірно розрахованою вислугою років, що призвело до недостатності спеціального стажу та, як наслідок, призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «б» ст. 12 Закону №2262-ХІІ, а не п. «а» ст.12 цього Закону, як належало. Наведені обставини є свідченням наявності у позивача права на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ст.12 Закону № 2262-ХІІ з 26.08.2021, а не на переведення з одного виду пенсії на інший, як помилково вважає Закарпатський окружний адміністративний суд та відповідач у справі 260/2413/24. Таким чином, апелянт вважає, що з метою поновлення права позивача на належне пенсійне забезпечення, відповідач повинен був підготувати не лише наказ із зазначенням вірного розрахунку вислуги років, а весь пакет документів, передбачений п. 2 розділу ІІ Порядку № 3-1 станом на момент звільнення позивача. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

14.06.2024 відповідачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу. У відзиві зазначає, що всі обґрунтування зазначені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 про зобов`язання надіслати документ для перерахунку пенсії чи для здійснення переходу з одного виду на інший повинні ставитись до органів, що призначають та перераховують пенсію, а не до відповідача. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до наказу №179 о/с Головного управлінні Національної поліції в Закарпатській області від 25.08.2021 позивача було звільнено зі служби в поліції. Стаж служби в поліції на день звільнення складає 23 роки 10 місяців 4 дні.

У подальшому, на виконання рішення суду по справі №260/1662/22, Головним правлінням Національної поліції в Закарпатській області видано наказ №18о/с від 30.01.2023, відповідно до якого майорові поліції ОСОБА_1 , заступнику начальника організаційно-аналітичного відділу управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Закарпатській області вважати оголошеною вислугу років на день звільнення у календарному обчисленні 29 років 09 місяців 13 днів.

08.03.2023 за вих.№11/106/16.2023 відповідачем було направлено витяг з вказаного наказу до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Позивач вважаючи, що відповідачем первинно було підготовлено пакет документів для призначення пенсії позивачу з невірно розрахованою вислугою років, звернувся в суд першої інстанції з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 1-1 Закону України №2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону №2262 військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Умови призначення пенсій за вислугу років визначені у статті 12 Закону.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону №2262 пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Згідно з пунктом «б» ч.1 ст.12 Закону №2262 особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до частини 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно з частиною 5 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Колегія суддів звертає увагу, що на час виникнення спірних правовідносин питання подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону та постанови Кабінету Міністрів України № 1522 від 02.11.2006 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» було врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007 (Порядок № 3-1).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб.

Відповідно до п.3 Порядку №3-1 заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника за померлого годувальника, який отримував пенсію відповідно до Закону, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (заява про призначення/перерахунок пенсії (додаток 1 до цього Порядку)), припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (заява про виплату пенсії (додаток 2 до цього Порядку)), заява про працевлаштування (звільнення) (початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), прийняття (звільнення) на (зі) службу (служби) (додаток 3 до цього Порядку), заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4 до цього Порядку), заява про виплату одноразової грошової допомоги (додаток 5 до цього Порядку), заява про виплату допомоги на поховання (додаток 6 до цього Порядку) подається заявником до органу, що призначає пенсію.

Аналогічні за змістом норми наведені у Постанові Правління Пенсійного фонду «Про внесення змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 02.03.2023 № 10-1 чинної з 18.04.2023 року.

Згідно з абз.4 п.11 Розділу 1 Порядку 10-1 днем звернення за перерахунком, поновленням пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед, у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням) (початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), прийняттям (звільненням) на (зі) службу (служби), за виплатою недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, виплатою одноразової грошової допомоги, виплатою допомоги на поховання вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів)).

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів вказує, що заяви для призначення пенсії звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, подаються до пенсійного органу через уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб, а заяви про перерахунок пенсії, перехід з одного виду пенсії на інший подаються подається заявником безпосередньо до органу, що призначає пенсію. Отже, законодавством пенсіонерам надано беззаперечне право на перерахунок пенсії та перехід з одного виду пенсії на інший, проте таке право не залежить від дій уповноваженого органу, який здійснює підготовку документів для призначення пенсії. Разом з тим, законодавством визначено порядок звернення за вказаним перерахунком, зокрема шляхом звернення з відповідною заявою до органу, що призначає пенсію.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд звертає увагу, що позивачу була вже призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Водночас, у зв`язку зі прийняттям наказу ГУ НП у Закарпатській області №18 о/с від 30.01.2023, згідно якого вислуга позивача складає 29 років 09 місяців 13 днів, у позивача виникло право для перерахунку його пенсії. Згідно супровідного листа від 21.09.2021 року №76/106/16-2021 відповідачем було направлено до ГУ ПФУ в Закарпатській області матеріали для призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1 . Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що у ГУ НП в Закарпатській області відсутній обов`язок звернення до органу, що призначає пенсію з метою перерахунку призначеної пенсії. Таким чином, відмова відповідача у підготовці та подання документів до ГУ НП в Закарпатській області відповідає вимогам чинного законодавства та не порушує права та інтереси позивача.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 травня 2024 року у справі № 260/2413/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний