Справа № 160/34504/23
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ФРУТАЛІЯ" до Дніпровській митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості,-
28.12.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фруталія» до Дніпровської митниці, поданий представником позивача адвокатом Хозяїновим Володимиром Валерійовичем, у якому позивач просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів від 28.09.2023 №UA110130/2023/000169/1, від 12.10.2023 №UA110130/2023/000177/1.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.01.2024 адміністративний позов було залишено без руху та запропоновано позивачу протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду: - пояснення щодо підстав об`єднання в одне провадження заявлених позовних вимог у відповідності до частини 1 статті 172 КАС України з наданням відповідних доказів за наявності.
Копію зазначеної ухвали 16.01.2024 направлено позивачу засобами телекомунікаційного зв`язку на адресу електронної пошти, зазначену особисто в позовній заяві. Крім того, за даними КП «ДСС» копію вищевказаної ухвали 17.01.2024 о 00:54 надіслано одержувачу адвокату Хозяїнову Володимиру Валерійовичу. Тобто, оскільки представник позивача зареєстрований в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вважає, що ухвала про залишення позовної заяви без руху вважається врученою позивачеві 17.01.2024 в електронній формі шляхом її направлення на офіційну електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі. Тобто, враховуючи приписи ч.7 ст.251 КАС України, строк для усунення недоліків з урахуванням ч.6 ст.120 КАС України до 22.01.2024.
17.01.2024 через систему «Електронний суд» та засобами телекомунікаційного зв`язку до суду надійшли обгрунтовані пояснення щодо підстав об`єднання в одне провадження заявлених позовних вимог.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно скорегована митна вартість товарів із застосуванням шостого (резервного) методу визначення митної вартості товару, що призвело до її збільшення більш ніж у два рази, а загальна сума додатково сплачених позивачем митних платежів з причини прийняття рішень склала 173220,38 грн. При цьому, разом з митною декларацію подав всі необхідні товаросупровідні документи відповідно до погоджених умов поставки за договором.
Питання умов виконання контрактних обов`язків декларанта не стосуються питань підтвердження числових значень митної вартості за ЕМД-1-2, згідно з постановою Верховного Суду від 29.07.2020 у справі №420/1709/19 «умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються». В даному випадку строк оплати товару взагалі ніяким чином не стосується визначення вартості товару за контрактом. Платіжні документи щодо оплати товару не впливали на числові значення митної вартості товарів. Такі документи були відсутні у позивача на момент здійснення митного оформлення товарів. Відповідач протиправно не зазначає яку саме складову митної вартості не включено, вказує лише його власні припущення щодо того, що документи начебто не містять всіх відомостей, які підтверджували б числові значення митної вартості товарів. Тобто, числові значення вартості товару не мали і не мають ніяких розбіжностей.
Позивач також зауважив, що відповідач протиправно послався на відсутність умов оплати товару, оскільки вона наявна в інвойсах. З наданих документів чітко вбачається, що постачався один і той самий товар та за однією й тією ж ціною. Вартість товару за інвойсами було належним чином включено до митної вартості. Зазначення відповідачем про те, що інвойси не містять посилання на контракт абсолютно не мають будь-якого значення і впливу на митну вартість заявленого до митного оформлення товару, бо будь-якого іншого контракту з продавцем товарів позивач не мав, інвойси виставлені продавцем позивачеві саме на виконання умов контракту, позивач безпосередньо в ЕМД подав відповідачеві окрім інвойсів також і контракт, тим самим заявивши, що поставки товарів за цими інвойсами здійснено на виконання умов контракту. Зауваження відповідача щодо відсутності пакувальних листів - є власною думкою відповідача, нічим не обґрунтованою і не підтвердженою відповідними доказами. На законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) пакувального листа. Факт, що відсутність пакувальних листів, складених єдиним документом, ніяким чином не впливає на кількісні показники митної вартості товару. Рішення не містять доводів відповідача, яким чином відсутність пакувального листа вплинула на заниження позивачем (на думку відповідача) митної вартості імпортованого товару.
Згідно з правовою позицією позивача, відповідачем заявлена митна вартість не спростована. Відповідач лише вдався до висновку про те, що можливо до складу митної вартості не включені якийсь складові, не зазначаючи які ж саме складові не включені. Надані до митного оформлення документи дають можливість чітко встановити вартість заявлених товарів. Відсутні будь-які розбіжності та невідповідності у визначенні числових значень митної вартості заявлених до митного оформлення товарів. Витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність оскаржуваних рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. Відповідач скоригував митну вартість товару до митної вартості товару, вказавши лише номер та дату відповідної ЕМД, при цьому відповідачем взагалі не зазначений опис товару за цими ЕМД та інших умов. Звідси слідує висновок, що відповідач необґрунтовано, виключно з фіскальної точки зору, здійснив коригування митної вартості за резервним методом до раніше ввезеного подібного товару, характеристики та опис якого взагалі не зрозумілі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали на подання відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача; витребувано від відповідача для залучення до матеріалів справи додаткові докази та встановлено строк для їх подання.
За даними КП «ДСС» копію ухвали про відкриття провадження надіслано одержувачам ТОВ «ФРУТАЛІЯ» та Дніпровській митниці за допомогою підсистеми «Електронний суд» в їх електронні кабінети 15.02.2024 о 20:37, а копію адміністративного позову відповідачу 16.02.2024, що підтверджується матеріалами справи. Тобто, строк на подання відзиву на позов з урахуванням ч.6 ст.251 КАС України до 04.03.2024.
04.03.2024 через систему «Електронний суд» від Дніпровської митниці надійшов відзив на позов, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні.
Позивачем 08.03.2024 надана відповідь на відзив, у якій зазначено, що відповідачем не доведено факт наявності в поданих позивачем для митного оформлення товарів документах розбіжностей, наявності ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Окрім того, відзив відповідача взагалі не містить посилань на невірність саме числових значень заявленої позивачем митної вартості товарів. Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.08.2020 у справі №815/3451/16, від 12.06.2020 у справі №826/4434/16, від 10.10.2019 у справі №809/1469/16, від 13.01.2022 у справі №1.380.2019.005307.
Відповідачем 15.03.2023 надані заперечення, згідно з якими Дніпровська митниця у графі 33 оскаржуваних рішень з посиланням на норми чинного митного законодавства зазначила про наявність розбіжностей та неповних відомостей у наданих до митного оформлення документах, які впливають на числові значення складових митної вартості. Відсутність документів, які підтверджують митну вартість товарів, унеможливила виконання митницею своїх повноважень щодо контролю митної вартості.
За правилами ст.262 КАС України адміністративна справа мала бути розглянута до 22.03.2024, проте з урахуванням перебування головуючого судді Юхно І.В. у відпустці в період з 20.03.2024 по 05.04.2024 суд на підставі положень ч.6 ст.120 КАС України розглядає справу в перший робочий день з урахуванням вихідних днів 08.04.2024.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
25.04.2023 між ТОВ «Фруталія» (покупець, Україна) та компанією HSY TARIM SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI (продавець, Туреччина) укладено контракт №25/04-2023 згідно якого:
- пункт 1.1: продавець продає, а покупець купує товар у кількості та ціною і на умовах, зазначених в виставлених продавцем (або відправника) інвойсах;
- пункт 1.2: базові умови поставок розуміються згідно Інкотермс 2010;
- пункт 2.2: ціни за товар і умови поставок визначаються в інвойсах;
- пункт 2.4: всі витрати, митні збори, податки і збори, такі як митний збір, податок на додану вартість і пов`язані з виконанням даного контракту на території покупця, оплачуються покупцем, а податки, мита, витрати і збори на території продавця, оплачуються продавцем.
Продавцем складено електронні рахунки-фактури:
02.10.2023 ТОВ «Фруталія» надано експедитору ПП «Приваттранс» договір-заявку №02/10 на перевезення вантажу (міжнародне), за маршрутом Туреччина Мерсін Україна, м. Дніпро, автотранспорт НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , ціна перевезення 2000 дол. США по курсу НБУ на дату розвантаження товару на складі покупця і підписання акту наданих послуг.
Переведення оформлено:
2) експедиторські послуги: 1000 грн.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару під час проведення митного контролю та митного оформлення декларантом 28.09.2023 надані, зокрема:
- сертифікат якості б/н від 18.09.2023;
- автотранспортна накладна б/н від 18.09.2023;
- фітосанітарний сертифікат ЕС/TR А 5387718 від 18.09.2023;
- сертифікат про походження товару Z 0745582 від 18.09.2023;
- контракт №25/04-2023 від 25.04.2023;
- договір про надання послуг митного брокера №030919-349 від 03.09.2023;
- заява декларанта про те, що товари не ГМО б/н від 18.09.2023;
- інформація про позитивні результати державних видів контролю №10509434 від 27.09.2023;
- повідомлення від декларанта від 28.09.2023;
- експортна декларація №23220100ЕХ00173634 від 18.09.2023.
- графа 27: ціна товару 9840; графа 28: розрахована декларантом митна вартість товару: валюта дол. США, курс 36,5686, сума у валюті 9840, сума у грн 359835,02; графа 29: код МВВ декларанта 1;
Обставинами прийняття рішення №UA110130/2023/000169/1 та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, митним органом зазначені:
- пакувальний лист до митного контролю не надано;
- згідно заявлених умов поставки товару СРТ Дніпро в вартість товару включені транспортні витрати. При ньому згідно даних транспортного документа CMR від 18.09.2023 №б/н наявні відомості щодо перевізника: «РЕ InterTrans К», що є українським перевізником, а не турецьким. Таким чином, контрагент уклав договір щодо перевезення з українським перевізником «PE InterTrans К», місце завантаження товару згідно п.4 вищезазначеної CMR є місто Mersin/Turkey, датою завантаження є 19.09.2023. Таким чином, у митниці є сумніви, щодо наявності таких договірних відносин, враховуючи відсутність специфікації що згідно договору визначає умови поставки товару FCA/CPT. Дане зауваження може бути спростовано шляхом подання договору на перевезення;
- таким чином, в митного органу є всі підстави вважати, що деякі складові, а саме транспортні витрати не включені до митної вартості;
- складові митної вартості не підтверджено документально. З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, шо засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації;
- з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1. якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2. за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3. транспортні документи, договір псі перевезення товару;
- на підставі ст.254 МК України необхідно надати переклад товаросупровідних документів, складених іноземною мовою;
- враховуючи те, що строк проведення митного оформлення, передбачений ч.1 ст.255 було перевищено на час виконання відповідних формальностей відповідно до п.6 ч.2 ст.255, тобто на період подання додаткових документів відповідно до ч.3 ст.3 МК України, митне оформлення буде закінчено у випадку вашої відмови від надання затребуваних або інших документів, в тому числі і на підставі ч.6 ст.53, або на підставі закінчення 10-денного строку подання таких документів;
- 28.09.2023 у складі електронного повідомлення декларантом надіслано відмову від надання додаткових документів та прохання завершити митне оформлення. При цьому переклади, що було запропоновано надіслати митницею не були надані до митного контролю. Повідомленням митниці наведено розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості або не містять всіх відомостей, то підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені невідповідності не спростовуються документально. Із запропонованих митницею додаткових документів, що можуть бути надані декларантом на підтвердження заявленої митної вартості інші додаткові документи до митного контролю не надавались;
- на момент здійснення консультацій з метою обрання методу визначення митної вартості товару, у посадової особи митного органу були аргументовані підстави наявності розбіжностей у числових значеннях заявленої декларантом митної вартості товару. Зазначені у електронному повідомленні від митниці до декларанта розбіжності не спростовані та не обґрунтовані документально;
- 2. Їстівні плоди свіжі цитрусові мандарини свіжі, врожай 2023 року, середній розмір плодів, призначені для споживання людиною. Розфасовані у пластикові коробки, розміщених на дерев`яних піддонах, які призначені для циркуляції охолодженого повітря не для роздрібної торгівлі. Не містить ГМО. Маркування: найменування, постачальник, країна виробника, одержувач, термін придатності, вага. - лимони свіжі в 540 коробка пластикова 5020,00 кг. Графа 42 ціна товару: 2660,6000.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару під час проведення митного контролю та митного оформлення декларантом 12.10.2023 надані, зокрема:
- сертифікат якості б/н від 02.10.2023;
- автотранспортна накладна б/н від 04.10.2023;
- фітосанітарний сертифікат ЕС/TR А 5312740 від 04.10.2023;
- сертифікат про походження товару Z 0666001 від 04.10.2023;
- №02/10 від 02.10.2023;
- №55/23 від 12.10.2023;
- №22 від 12.10.2023;
- контракт №25/04-2023 від 25.04.2023;
- договір про надання послуг митного брокера №030919-349 від 03.09.2023;
- №02/10 від 02.10.2023;
- заява декларанта про те, що товари не ГМО б/н від 18.09.2023;
- інформація про позитивні результати державних видів контролю №10570955 від 10.10.2023;
- перепустка №7677 від 12.10.2023;
- лист відправника від 06.10.2023;
- повідомлення від декларанта від 12.10.2023;
- експортна декларація №23070800ЕХ00001365 від 04.10.2023.
- графа 27: ціна товару 9752,40; графа 28: розрахована декларантом митна вартість товару: валюта дол. США, курс 36,4385, сума у валюті 9752,40, сума у грн 355362,83; графа 29: код МВВ декларанта 1;
- графа 25: вага, кількість 5020;
- графа 30: коригування: валюта дол. США; вартість за одиницю: 1,0000; загальна сума 5020, кількість 5020; графа 31: код МВВ митниці 6.
Обставинами прийняття рішення №UA110130/2023/000177/1 та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, митним органом зазначені:
- пакувальний лист до митного контролю не надано;
- дані сумніви декларант може спростувати шляхом подання договору на перевезення або будь-яких інших транспортних документів, що підтверджують наявність таких відносин між контрагентами. Вищезазначені розбіжності у документах унеможливлюють здійснення перевірки митної вартості оцінюваної партії товару;
- вищезазначене дає підстави вважати про можливе неврахування всіх витрат, які передбачені статтею 58 МК України, в повному обсязі та не вірності розрахунку митної вартості;
- для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавиця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг; встановлюється належність послуг до товарів банківські та платіжні документи які підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат, якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу;
- зазначене унеможливлює проведення перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, перевірки наявності в поданих декларантом документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів;
- в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) транспортні документи, договір на перевезення товару. На підставі ст.254 МКУ необхідно надати переклад товаросупровідних документів, складених іноземною мовою
- враховуючи те, що строк проведення митного оформлення, передбачений ст.255 було перевищено на час виконання відповідних формальностей відповідно до п.6 ч.2 ст.255, тобто па період подання додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 МК України, митне оформлення буде закінчено у випадку Вашої відмови від надання затребуваних або інших документів, в тому числі і на підставі ч.6 ст.53, або на підставі закінчення 10-денного строку подання таких документів;
- 12.10.2023 у складі електронного повідомлення декларантом надіслано відмову від надання додаткових документів. При цьому переклади, що було запропоновано надіслати митницею на підставі не були надані до митного контролю;
- повідомленням митниці наведено розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ні товари. Зазначені невідповідності не спростовуються документально. Із запропонованих митницею додаткових документів, що можуть бути надані декларантом на підтвердження заявленої митної вартості інші додаткові документи до митного контролю не надавались. Інші документи від декларанта не вимагались;
- за результатами таких консультацій та враховуючи надані до митного контролю документи митницею приймається рішення щодо можливості/неможливості застосування обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та заявленої ним митної вартості. Висновки про результати здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, а також розбіжності в обов`язкових документах були доведені Вам шляхом надсилання електронних повідомлень;
- до товару №1 застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-г - резервний метод та винесено відповідне рішення про коригування митної вартості товару;
Не погодившись з прийнятим рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови у митному оформлення (випуску) товарів, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України; далі - МК України; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Частиною 1 статті 7 МК України визначено, що встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Відповідно до частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до частини 1, 2, 3 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті.
Приписами статті 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 54 МК України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно із частиною 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 статті 55 МК України визначено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною 3 статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним рішенням, митну вартість товару скориговано за результатами проведення перевірки документів, які надані на підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до статті 337 МК України.
Оскаржуване рішення прийнято у зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом.
Суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
У постанові від 05.05.2022 у справі №2040/6019/18 Верховний Суд дійшов висновку, що митний орган має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих Декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Наведене вище узгоджується з правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.02.2020 у справі №813/1229/16.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Загальний висновок про те, що митна вартість товару документально не підтверджена, є недостатнім для витребування у декларанта додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості, без зазначення, при цьому, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, у чому полягає невідповідність даних або які розбіжності, наявні в поданих декларантом документах.
Наведене вище узгоджується з правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постановах від 27.02.2019 у справі №814/1647/16; від 06.03.2019 у справі №809/278/17; від 13.06.2019 у справі №820/6315/15; від 21.01.2020 у справі №813/2719/15.
Відповідно правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 17.07.2019 у справі №809/872/17, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Надаючи оцінку доводам сторін, суд виходить із того, що для митного оформлення декларантом подані документи для випуску у вільний обіг (ІМ 40) товарів (лимонів та мандаринів), митна вартість якої визначена за ціною договору, а митницею скориговано митну вартість такого товару із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.
Неможливість визнання заявленої декларантом митної вартості товару згідно з рішенням №UA110130/2023/000169/1 ґрунтується на:
- ненаданні платіжних документів, що підтверджують факт оплати товару та дозволяють здійснити перевірку числового значення та обчислення митної вартості товару з урахуванням складових митної вартості товару;
- відсутності у рахунку посилання на контракт в рамках якого він виставлений;
- відсутності пакувального листа;
- включенні у вартість товару транспортних витрат при поставці на умовах СРТ Дніпро, однак українським перевізником, сумніви митниці у наявності договірних правовідносин.
Неможливість визнання заявленої декларантом митної вартості товару згідно з рішенням №UA110130/2023/000177/1 ґрунтується на:
- ненаданні платіжних документів, що підтверджують факт оплати товару та дозволяють здійснити перевірку числового значення та обчислення митної вартості товару з урахуванням складових митної вартості товару;
- відсутності у рахунку посилання на контракт в рамках якого він виставлений;
- відсутності пакувального листа;
- наявності у експортній митній декларації іншого номеру рахунку-фактури;
- сумнівах митниці щодо умов поставки СРТ, оскільки це означає, що відправник уклав договір на перевезення з українським перевізником для доставки товару в адресу покупця.
Надаючи оцінку доводам митного органу щодо відсутності в інвойсах умов оплати товару та ненадання платіжних документів, що підтверджують факт оплати товару та дозволяють здійснити перевірку числового значення та обчислення митної вартості товару з урахуванням складових митної вартості товару, суд виходить з наступного.
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 2.2 контракту №25/04-2023 від 25.04.2023 продавець продає, а покупець купує товар у кількості та ціною і на умовах, зазначених в виставлених продавцем (або відправника) інвойсах; базові умови поставок розуміються згідно Інкотермс 2010; ціни за товар і умови поставок визначаються в інвойсах.
Судом встановлено, що продавцем складено електронні рахунки-фактури, тобто інвойси:
Однак, умови оплати визначені у рахунках фактурах, при цьому умови оплати не впливають на митну вартість товару. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснюватися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів у достовірності задекларованої митної вартості.
Щодо підтвердження здійснення платежів на користь продавця, суд зазначає, що згідно доводів позивача такі документи були відсутні у позивача на момент здійснення митного оформлення. Суд зазначає, що фактична можливість подання відповідного документа декларантом на підтвердження митної вартості товарів, що ввозяться на митну територію України, на підставі частини третьої статті 53 МК України залежить від розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявності ознаки підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, в документах, передбачених частиною другою статті 53 МК України.
Таким чином, наведені доводи митного органу суд вважає необґрунтованими та недостатніми для невизнання першого методу визначення митної вартості, заявленого позивачем.
Доводи митного органу про відсутність у виставленому рахунку посилання на контракт, як підстави для сумніву у повноті та правильності визначення розміру митної вартості товарів, суд вважає необґрунтованим. Так, у матеріалах справи відсутнє підтвердження укладення інших зовнішньоекономічних контрактів між покупцем і продавцем, доступ до перевірки такої інформації має як митний орган, через перевірку ЕМД, так і банки, як особи які здійснюють валютний контроль. Судом не встановлено вплив відсутньої інформації на розмір митної вартості, митний орган такий вплив числовими значеннями не обґрунтовує.
Ненадання митному органу пакувального листа не може бути покладено в підґрунтя виникнення підстав для сумніву у правильності визначення митної вартості, оскільки такий документ не визначає ціну товару, у тому числі фактурну, а підтверджує лише вагу та кількість товару, однак такі показники може перевірити митний орган безпосередньо здійснивши митний огляд. У чому полягають сумніви правильності визначення митної вартості відповідач не обґрунтовує.
Митний орган заявляє про не підтвердження транспортних витрат в обґрунтування прийняття рішення №UA110130/2023/000169/1, а саме, зазначає, що «згідно заявлених умов поставки товару СРТ Дніпро в вартість товару включені транспортні витрати. При ньому згідно даних транспортного документа CMR від 18.09.2023 №б/н наявні відомості щодо перевізника: «РЕ InterTrans К», що є українським перевізником, а не турецьким. Таким чином, контрагент уклав договір щодо перевезення з українським перевізником «PE InterTrans К», місце завантаження товару згідно п.4 вищезазначеної CMR є місто Mersin/Turkey, датою завантаження є 19.09.2023. Таким чином, у митниці є сумніви, щодо наявності таких договірних відносин, враховуючи відсутність специфікації, що згідно договору визначає умови поставки товару FCA/CPT. Дане зауваження може бути спростовано шляхом подання договору на перевезення».
Суд зазначає, що згідно з Міжнародними правилами інтерпретації торгових визначень у сфері зовнішньої торгівлі Інкотермс, в редакції 2010 року, визначено умови поставки товару CPT ("Фрахт/перевезення оплачене до"): продавець передає товар перевізнику або іншій особі, номінованому продавцем, в узгодженому місці (якщо таке місце погоджено сторонами), продавець зобов`язаний укласти договір перевезення і нести витрати з перевезення, необхідні для доставки товару в узгоджене місце призначення.
Відповідно до поданих декларантом документів поставка товару здійснювалася на умовах СРТ м. Дніпро, тобто обов`язок доставити товар покладався на продавця, відтак ціна товару була визначена продавцем та вже включала в себе відповідні витрати на перевезення (завантаження, вивантаження). Здійснення додаткових витрат на страхування чи перевезення товару позивачем матеріалами справи не підтверджується.
Згідно умов поставки СРТ м. Дніпро контрактна вартість товару включає в себе транспортні витрати.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 07.11.2019 у справі № 160/1329/19, від 21.02.2020 у справі № 813/1229/16 та від 23.01.2020 у справі № 814/4204/15.
Таким чином, доводи митниці про обґрунтовану наявність сумніву у правильності визначення такої складової митної вартості як транспортні витрати, матеріалами справи не підтверджуються.
Згідно з міжнародними правилами інтерпретації торгових визначень у сфері зовнішньої торгівлі Інкотермс, в редакції 2010 року, визначено умови поставки товару відповідно до Інкотермс 2010 умови FCA (франко-перевізник) означає, що продавець здійснює передачу товару перевізнику або іншій особі, номінованому покупцем, в своїх приміщеннях або в іншому обумовленому пункті. Пунктом А2 визначено, якщо буде потрібно, продавець зобов`язаний отримати, за свій рахунок і на свій ризик, експортну ліцензію або інше офіційне дозвіл і виконати всі митні формальності, необхідні для вивезення товару. Згідно пункту А4 правил, продавець зобов`язаний передати перевізнику або іншій особі, номінованому покупцем, товар в узгодженому пункті (якщо такий є) в пойменованому місці поставки в узгоджену дату або в узгоджений період. Поставка вважається здійсненою: а) якщо пойменований пункт знаходиться в приміщеннях продавця, - коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий покупцем.
Матеріалами справи підтверджено, що декларантом до фактурної вартості товару визначеної інвойсом додано витрати на перевезення до митного кордону України, та заявлено повну митну вартість при митному оформленні, заявленому 12.10.2023.
Суд звертає увагу, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не може слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.
Наявність у митниці відомостей про вищу митну вартість товарів, у порівнянні із заявленої декларантом, за відсутності обґрунтованих та підтверджених сумнівів щодо повноти та достовірності декларування, не є підставою для відмови у застосування першого методу визначення митної вартості.
Таким чином, у сукупності встановлених обставин, є обґрунтованими доводи позивача щодо неправомірності прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.
З аналізу матеріалів справи судом встановлено, що декларант подав усі наявні документи, які ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, а недоліки на які посилається митниця не перешкоджали визначенню митної вартості товарів.
Декларантом включено до митної вартості товарів усі необхідні складові, визначено їх числові значення, підтверджено та обґрунтовано документально складові митної вартості товарів - ціну, що підлягала сплаті за товар, та транспортні витрати, а також спростовано обставини, які унеможливлюють, на думку контролюючого органу, застосування основного методу визначення митної вартості товарів.
Митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.
Відтак, підстави для незастосування першого методу визначення митної вартості судом не встановлені, наявність підстав для коригування митної вартості товару відповідачем не доведена.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Усі інші аргументи сторін, вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
На підтвердження сплати судового збору в матеріалах справи наявна платіжна інструкція №1397 від 21.12.2023 про сплату 2684 грн.
Ціна позову у заявленому спорі складає суму митних платежів, які належали до додаткової сплати у порівнянні із розміром таких митних платежів, сплачених із самостійним визначенням митної вартості декларантом за першим методом, а саме 173220,38 грн
Відтак, сума судового збору за позовні вимоги майнового характеру складає мінімальний розмір 2684 грн (173220,38 грн х 1,5% = 2598,31 грн).
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову та задовольняє його повністю з присудженням на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесених судових витрат на сплату судового збору у розмірі 2684 грн.
При цьому, суд не вирішує питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу при прийнятті рішення по суті спору у зв`язку із зазначенням адвокатом у позові про те, що остаточний розмір понесених ним судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи, зокрема розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, будуть надані в порядку та строки, передбачені статтями 139, 143 КАС України.
Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд, -
Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 28.09.2023 №UA110130/2023/000169/1, від 12.10.2023 №UA110130/2023/000177/1, прийняті Дніпровською митницею.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фруталія» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).
Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного
Провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно із частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
Суддя І.В. Юхно