Справа № 140/6357/24
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року ЛуцькСправа № 140/6357/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом заступника керівника Луцької окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Луцької міської ради, Відділу охорони культурної спадщини Луцької міської ради до ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Луцької окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Луцької міської ради, Відділу охорони культурної спадщини Луцької міської ради звернувся з позовом (нова редакція) до ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо неукладення з відділом охорони культурної спадщини Луцької міської ради охоронного договору на об`єкт культурної спадщини «Житловий будинок кінець ХІХ початок ХХ ст.», розташований по вулиці Лесі Українки, 13 у місті Луцьку (охоронний №2363-ВЛ); зобов`язання протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768, укласти з Відділом охорони культурної спадщини Луцької міської ради охоронний договір на об`єкт нерухомого майна магазин продовольчих і непродовольчих товарів А-2, площею 102,7 кв.м., реєстраційний номер майна 101, який відноситься до об`єктів культурної спадщини місцевого значення - «Житловий будинок кінець ХІХ початок ХХ ст.» по АДРЕСА_1 (охоронний номер 2363-ВЛ).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням виконавчого комітету Волинської обласної ради народних депутатів від 14.06.1982 № 252 до пам`ятки архітектури місцевого значення віднесена пам`ятка архітектури «Житловий будинок кінець ХІХ - початок ХХ ст.» по АДРЕСА_1 (охоронний № 2363-ВЛ).

Згідно наказу Міністерства культури та інформаційної політики України від 19.04.2024 № 295 та додатку до нього - вказану пам`ятку архітектури внесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України у Волинській області за категорією місцевого значення.

На вказану пам`ятку архітектури виготовлено облікову картку, відповідно до якої: пам`ятка входить до рядової забудови непарної сторони вул. Лесі Українки, однією з головних магістралей старого Луцька, що сформувалася у другій половині ХІХ ст. Разом з сусідніми будинками АДРЕСА_2 формує забудову кварталу.

Згідно паспорту вказаного об`єкту - будинок АДРЕСА_1 , був побудований в стилі історизм наприкінці ХІХ або на початку ХХ ст. і є одним із перших комерційних будівель вулиці. Не виключено, що замовниками будинку були відомі в Луцьку підприємці Кронштейни. Запроектований як житловий будинок з крамницями на рівні партеру, високими склепінчастими пивницями, що призначалися для зберігання товару.

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зокрема від 06.11.2023 № 353256019 та від 03.06.2024 № 381284179, магазин продовольчих і непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер майна 101, державну реєстрацію проведено 03.03.2017).

Згідно інформаційної довідки за результатами постійного моніторингу (IV квартал 2023 року) вказаної пам`ятки зазначено про необхідність укладення охоронного договору.

Крім того, згідно листів відділу охорони культурної спадщини Луцької міської ради від 19.03.2024 № 10-8/44/2024 та від 05.06.2024 № 10-8/110/2024 зазначається про відсутність охоронного договору на пам`ятку архітектури «Житловий будинок кінець ХІХ - початок ХХ ст.» по АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду 01.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 КАС України.

Ухвала про відкриття провадження направлена на адресу відповідача, однак конверт з копією ухвали повернувся на адресу суду 17.07.2024 з відміткою поштового органу «закінчення терміну зберігання».

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, доказів у спростування позовних вимог не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив.

У зв`язку із ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд, керуючись вимогами частини шостої статті 162 КАС України, дійшов висновку про можливість розгляду даного спору за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що у приватній власності ОСОБА_1 перебуває об`єкт нерухомого майна магазин продовольчих і непродовольчих товарів А-2, площею 102,7 кв.м. у АДРЕСА_1 . Відомості про право власності на зазначене нерухоме майно 03.03.2017 внесено до Реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер майна 19362595.

Рішенням виконавчого комітету Волинської обласної Ради народних депутатів від 14.06.1982 №252 «Про затвердження списку пам`ятників архітектури місцевого значення» затверджено список пам`ятників архітектури місцевого значення, взятих на облік рішеннями виконкомів Луцької міської Ради народних депутатів, Володимир-Волинської міської Ради народних депутатів і Горохівської районної Ради народних депутатів. У додатку до вказаного рішення зазначено список пам`ятників архітектури місцевого значення, зокрема до таких віднесено «Житловий будинок кінець ХІХ-початок ХХ ст. за адресою АДРЕСА_1 ». Вулицю Радянську перейменовано на вулицю Лесі Українки, згідно рішення Луцької міської Ради народних депутатів від 18.12.1990 № 96.

На вказаний пам`ятник історії 05.2012 виготовлено паспорт.

Наказом Міністерства культури та інформаційної політики України від 19.04.2024 №295 пам`ятку архітектури місцевого значення - «Житловий будинок кінець ХІХ-початок ХХ ст. охоронний №2363-Вл, що розташована в АДРЕСА_1 , внесена доо Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

На даний час ОСОБА_1 , як власник пам`ятки архітектури місцевого значення, не уклала з відповідним органом охоронний договір на об`єкт культурної спадщини - пам`ятку архітектури місцевого значення «Житловий будинок кінець ХІХ-початок ХХ ст. охоронний №2363-Вл, що розташована в АДРЕСА_1 ».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд першої інстанції правильно врахував, що відповідно до частин 4, 5 статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які перебувають за її межами. Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулюються Законом України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 № 1805-III (далі - Закон).

Згідно з частинами першою, другою статті 24 Закону № 1805-II власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.

Використання пам`ятки має здійснюватися відповідно до визначених або встановлених режимів використання, у спосіб, що потребує як найменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.

Відповідно до статті 1 Закону № 1805-II об`єкт, культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Як уже зазначалось вище, рішенням виконавчого комітету Волинської обласної Ради народних депутатів від 14.06.1982 №252 «Про затвердження списку пам`ятників архітектури місцевого значення» затверджено список пам`ятників архітектури місцевого значення, взятих на облік рішеннями виконкомів Луцької міської Ради народних депутатів, Володимир-Волинської міської Ради народних депутатів і Горохівської районної Ради народних депутатів. У додатку до вказаного рішення зазначено список пам`ятників архітектури місцевого значення, зокрема до таких віднесено «Житловий будинок кінець ХІХ-початок ХХ ст. за адресою АДРЕСА_1 ».

У паспорті об`єкта культурної спадщини зазначено, що будинок під № 13 формує ансамбль забудови кварталу та непарної сторони вулиці в цілому, був побудований в стилі історизм наприкінці XIX ст.. або на поч.. XX ст. і є одним із перших комерційних будівель вулиці. Не виключно, що замовником будинку були відомі в Луцьку підприємці Кронштейни. Запроектований як житловий будинок з крамницями на рівні партеру, високими склепінчастими пивницями, що призначалися для зберігання товарів. Зовнішнє оформлення фасаду частково повторює первісний вигляд фасаду будинку № 2. Пам`ятка входить до рядової забудови непарної сторони вулиці Лесі Українки, одній із головних магістралей старого Луцька, що сформувалася у другій половині XIX ст. Разом з сусідніми будинками АДРЕСА_2 формує забудову кварталу.

Статтею 23 Закону № 1805-II передбачено, що усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

При передачі пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини у володіння, користування чи управління іншій особі істотною умовою договору про таку передачу є забезпечення особою, якій передається пам`ятка, щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи її(його) частина, збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини відповідно до вимог цього Закону та умов охоронного договору, укладеного власником або уповноваженим ним органом(особою) з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Основним завданням охоронного договору є встановлення режиму використання пам`ятки культурної спадщини чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована, видів і термінів виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини. До охоронного договору додаються:

1) акт технічного стану пам`ятки (форма якого затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини) на момент укладення охоронного договору. Для ансамблів (комплексів) складається окремий акт на кожний їх об`єкт. Акт технічного стану поновлюється не рідше ніж раз на 5 років. Якщо стан пам`ятки значно змінився (після проведення ремонтних, реставраційних та інших робіт чи внаслідок дії чинників, що призвели до руйнування або пошкодження), - у п`ятиденний термін після його зміни;

2) опис культурних цінностей і предметів, які належать до пам`ятки, знаходяться на її території чи пов`язані з нею і становлять історичну, наукову, художню цінність, з визначенням місця і умов зберігання та використання;

3) план поверхів пам`яток-будівель і споруд (у масштабі 1:100);

4) план інженерних комунікацій та зовнішніх мереж (за наявності);

5) генеральний план земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка;

6) паспорт пам`ятки.

Отже, саме такий договір є першочерговим документом, що встановлює гарантії збереження індивідуально визначеної пам`ятки культурної спадщини, що враховує її цінність, особливості та стан.

Важливим елементом охоронного договору, який підтверджує його публічно-правову природу, є предмет - пам`ятка архітектури, правовий режим якої відрізняється від інших матеріальних об`єктів.

Особливий предмет охоронного договору обумовлює спеціальний суб`єктний склад.

Так, охоронний договір є актом за участю суб`єкта владних повноважень та співвласника пам`ятки культурної спадщини, має форму договору, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері (реалізація державного управління охороною культурної спадщини) і укладається на підставі ст. 23 Закону № 1805-II. Укладання такого договору відбувається замість видання індивідуального акта органу охорони культурної спадщини, яким покладається на власника зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини.

Укладання охоронних договорів має імперативний характер та спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.

З огляду на це, правильним є твердження, що враховуючи свою правову природу, зміст, суб`єктний склад та мету, охоронний договір, укладений на підставі статті 23 Закону № 1805-II, є адміністративним.

Такий висновок узгоджується з позицією наведеною у постанові Верховного Суду від 23.12.2019 у справі № 806/1536/18.

Частиною третьої статті 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено, що порядок укладення охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768 (далі - Порядок), власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Обов`язок укладення охоронного договору покладається саме на власника пам`ятки, а не на орган охорони культурної спадщини, і саме власник повинен бути його ініціатором.

Такий висновок підтверджується й судовою практикою, зокрема постановою Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 826/4605/16.

Так, Верховний Суд у постанові від 13.12,2018 у справі № 826/4605/16 вказав, що п. 5 Порядку зафіксовано, що в охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режиму використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.

Таким чином, як вбачається з вищевикладених норм чинного законодавства, юридичні або фізичні особи, які є власниками об`єктів культурної спадщини чи їх частин, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані додаткові документи.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 була зобов`язана укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Всупереч вищевказаним нормам законодавства ОСОБА_1 з моменту набуття у приватну власність пам`ятки історії з 2010 року й дотепер не виконує свого обов`язку з укладення охоронного договору з органом охорони культурної спадщини.

Разом з тим, слід зазначити, що вказаний позов пред`явлено прокурором у зв`язку бездіяльністю уповноваженого органу у сфері-охорони культурної спадщини - Луцької міської ради та Відділу охорони культурної спадщини Луцької міської ради.

З метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді, Луцькою окружною прокуратурою у порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» на адресу Луцької міської ради скеровувались листи з інформацією щодо порушення інтересів держави, що полягають у порушенні відповідачем вимог чинного законодавства з питань охорони культурної спадщини.

З відповідей уповноважених органів вбачається, що дієві та належні заходи, які б у повній мірі забезпечили виконання вимог чинного законодавства, збереження та відновлення пам`ятки місцевого значення, зокрема шляхом пред`явлення позову зобов`язального характеру, не вживались, що вказує на бездіяльність уповноважених органів. Окрім того, Виконавчим комітетом Луцької міської ради та Відділом охорони культурної спадщини Луцької міської ради заходи щодо зобов`язання ОСОБА_1 укласти охоронний договір на об`єкт культурної спадщини місцевого значення з найменуванням «Житловий будинок кінець ХІХ-початок ХХ ст. охоронний №2363-Вл, що розташована в АДРЕСА_1 », у судовому порядку з 2010 року не вживались.

Обстеження (огляд) зазначеної пам`ятки культурної спадщини з метою перевірки дотримання законодавства про охорону культурної спадщини, забезпечення захисту об`єкта від загрози знищення, руйнування або пошкодження також не проводились.

Всупереч вимог статті 6 та частини першої статті 44 Закону України «Про охорону культурної спадщини» з метою припинення правопорушення приписи про усунення порушення законодавства у сфері охорони культурної спадщини ОСОБА_1 не вносились, фінансові санкції за порушення законодавства до ОСОБА_1 не застосовувались.

За таких обставин пред`явлення Луцькою окружною прокуратурою позову зобов`язального характеру щодо укладення охоронного договору є єдиним ефективним способом захисту інтересів держави та важелем , впливу на власника пам`ятки архітектури, що спрямований на реалізацію державою примусу щодо виконання вимог Основного Закону України по збереженню об`єкта культурної спадщини місцевого значення.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про охорону культурної спадщини», суд

ВИРІШИВ:

Позов заступника керівника Луцької окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Луцької міської ради, Відділу охорони культурної спадщини Луцької міської ради до ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_1 щодо неукладення з відділом охорони культурної спадщини Луцької міської ради охоронного договору на об`єкт культурної спадщини «Житловий будинок кінець ХІХ початок ХХ ст.», розташований по АДРЕСА_3 .

Зобов`язати ОСОБА_1 протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768, укласти з Відділом охорони культурної спадщини Луцької міської ради охоронний договір на об`єкт нерухомого майна магазин продовольчих і непродовольчих товарів А-2, площею 102,7 кв.м., реєстраційний номер майна 101, який відноситься до об`єктів культурної спадщини місцевого значення - «Житловий будинок кінець ХІХ початок ХХ ст.» по АДРЕСА_1 (охоронний номер 2363-ВЛ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Виконавчий комітет Луцької міської ради (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Богдана Хмельницького, 19, ідентифікаційний код 04051327).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя А.Я. Ксензюк