Справа № 620/5736/24
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2024 року Чернігів Справа № 620/5736/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Падій В.В., розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить:.

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 41 від 26.03.2024;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи на посаді Семенівського міського голови Семенівської міської ради Чернігівської області з 07.04.2006 по 23.11.2017 та перевести з 19.03.2024 на пенсію державного службовця згідно зі статтею 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на підставі довідок від 18.03.2024 № 01-26/724 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)» та від 18.03.2024 № 01/26/723 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має 14 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби», виданих Семенівської міською радою Чернігівської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що маючи необхідний стаж державної служби звернувся до відповідача з заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком на підставі статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу», однак оскаржуваним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовило позивачу у переведенні на зазначений вид пенсії. Вказане рішення позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.45.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідачами подані відзиви на позовну заяву, в яких просять відмовити в задоволенні позову повністю та зазначають, що за результатами розгляду звернення позивача було винесено оскаржуване рішення про відмову у переведенні з 19.03.2024 на пенсію державного службовця згідно зі статтею 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», оскільки відсутні правові підстави для зарахування позивачу періоду перебування на посаді міського голови до стажу державної служби, у зв`язку з тим, що з 04.07.2001 посади, на яких працював позивач віднесені до категорій посадових осіб місцевого самоврядування, а не до відповідних категорій посад державних службовців.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що позивач в період з 07.04.2006 по 23.11.2017 перебував на посаді Семенівського міського голови Чернігівської області, що підтверджується записом у трудовій книжці НОМЕР_1 (а.с.8-13).

Також судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та з 07.05.2016 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

19.03.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про переведення його на пенсію державного службовця згідно зі статтею 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 26.03.2024 відмовлено позивачу у переведенні на пенсію державного службовця згідно зі статтею 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», у зв`язку з тим, що відповідно до записів трудової книжки, позивач з 07.04.2006 обирався на виборні посади в органі місцевого самоврядування та ним прийнята присяга посадової особи місцевого самоврядування і на момент набрання чинності Закону України від 10.12.2015 № 889 «Про державну службу» він не обіймав посаду державної служби в державному органі та не мав необхідного стажу державної служби (а.с.40). Також в рішенні вказано, що станом на 01.05.2016 стаж державної служби позивача складає 12 років 10 місяців 22 дні (а.с.7).

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як визначено Європейською соціальною хартією (переглянутою), 1996 року, згода на обов`язковість якої надано Верховною Радою України та яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року, кожна особа похилого віку має право на соціальний захист. За цим Україна має міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами «досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися» права та принципи, що закріплені у Хартії.

Отже право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державу службу» (далі - Закон № 3723- XII).

У ході реформування системи державного управління 10.12.2015 прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, а саме: Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі -Закон № 889-VIII) .

З 01.05.2016 Закон № 889-VIII набув чинності, а положення Закону №3723-ХІІ втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягай пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначений вік визначається статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Згідно із пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII пенсія державного службовця згідно статті 37 Закону № 3723-ХІІ призначається: державним службовцям, які на день набрання чинності Закону № 889-VIII обіймали посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХП та актами Кабінету Міністрів України; особам, які на день набуття чинності Закону № 889-VIII мають не менше 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

Тобто Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 року певного стажу держслужби, зокрема, якщо особа обіймала посади державної служби та має не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас для осіб, які обіймали посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих положень Закону №889-VIII та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у зразковому рішенні Верховного Суду від 4 квітня 2018 року у справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 676/4235/17.

Також вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 року у справі 687/545/17.

Так позивачем дотримано першу та другу умову для призначення пенсії на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме досягнуто відповідного віку (62 років) та підтверджено наявність загального страхового стажу більше 39 років.

Щодо третьої умови для отримання пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ, а саме стажу державної служби, слід зазначати наступне.

Зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що стаж державної служби позивача становить 12 років 10 місяців та 22 дні; період роботи на посаді Семенівського міського голови Чернігівської області відповідачем не зараховано до стажу державної служби позивача.

Судом встановлено, що позивач в період з 07.04.2006 по 23.11.2017 перебував на посаді Семенівського міського голови Чернігівської області, що підтверджується записом у трудовій книжці НОМЕР_1 (а.с.8-13).

Підставою для відмови позивачу у переведенні на інший вид пенсії, а саме з пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на пенсію за віком на підставі статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» згідно оскаржуваного рішення є відсутність 20 років стажу державної служби, оскільки з 04.07.2001 посади, на яких працював позивач віднесені до категорій посадових осіб місцевого самоврядування, а не до відповідних категорій посад державних службовців.

Зазначений висновок Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області суд вважає безпідставним, оскільки відповідно до пункту 4 частини 2 статті 46 Закону 889-VIII, до стажу державної служби зараховуються: час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 (далі - Порядок № 229) стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII.

Згідно пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином в даному випадку, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повинно керуватись Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок № 283), відповідно до пункту 1 якого, цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

У пункті 6 Порядку №229 міститься аналогічна норма, як і в пункті 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII про те, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Враховуючи вище викладене, обчислення державної служби за період роботи до 01.05.2016 повинно здійснюватися відповідно до Порядку № 283.

Згідно пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

04.07.2001 набрав чинності Закон України від 07.06.2001 № 2493-ІП «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі - Закон № 2493-ІП).

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2493-ІП передбачено, що дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 у справі № 351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби, не змінилися.

Відповідно до статті 46 Закону № 889-VIII та пункту 4 Порядку № 229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.

Зазначені обставини вказують на безпідставність доводів Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про те, що стаж роботи на посаді в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця.

За таких обставин, період роботи позивача на посаді Семенівського міського голови повинен бути включений в стаж роботи на посаді державної служби.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, що вбачається з постанови у справі № 735/939/17 від 26.06.2018, в якій суд прийшов до висновку, що робота в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби, у зв`язку із чим відмова управління Пенсійного фонду у зарахуванні цього періоду до стажу державної служби та призначенні пенсії державного службовця є протиправною.

Судом встановлено, що позивач досяг пенсійного віку 62 років; станом на 01.05.2016 має необхідний загальний страховий стаж більше 39 років та має більше 20 років стажу державної служби.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність у позивача, станом на момент його звернення до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ на підставі пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а відтак суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 26.03.2043 №41 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» та задоволення позову у цій частині.

Щодо здійснення призначення пенсії державного службовця, в тому числі з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 18.03.2024 №01-26/724 та від 18.03.2024 №01-26/723 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, суд зазначає наступне.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок № 622).

Пунктом 4 Порядку №622 встановлено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно пункту 5 Порядку №622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за №180/30048 затверджені форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу» (далі - Постанова №1-3).

З матеріалів справи випливає, що позивачу видана Семенівською міською радою Чернігівської області довідка від 18.03.2024 №01-26/724 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідка від 18.03.2024 №01-26/723 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Суд зауважує, що форма вказаних довідок відповідає формам довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, затверджених Постановою №1-3 та містять відображення складових заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, надбавка за інтенсивність праці та щомісячна премія, які визначені в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії.

На всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином суд дійшов висновку, що всі відображені в довідках види оплати праці, - є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому вони мають братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача згідно статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Частиною 1 статті 45 Закону №1058-IV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення на пенсію державного службовця згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» 19.03.2024 (а.с.48-49) та з цієї дати просить суд зобов`язати відповідача перевести його на відповідну пенсію, тому призначення пенсії позивачу має відбутися саме з 19.03.2024 - дати звернення із заявою про призначення пенсії.

Оскільки заяву позивача про призначення пенсії державного службовця розглядало, за принципом екстериторіальності, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, тому слід зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи на посаді Семенівського міського голови Чернігівської області з 07.04.2006 по 23.11.2017 та призначити з 19.03.2024 пенсію державного службовця згідно зі статтею 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі на підставі довідок від 18.03.2024 № 01-26/724 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)» та від 18.03.2024 № 01/26/723 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має 14 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби», виданих Семенівської міською радою Чернігівської області.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази надані позивачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних призначень Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь позивача судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 41 від 26.03.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи на посаді Семенівського міського голови Чернігівської області з 07.04.2006 по 23.11.2017 та призначити з 19.03.2024 пенсію державного службовця згідно зі статтею 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі на підставі довідок від 18.03.2024 № 01-26/724 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)» та від 18.03.2024 № 01/26/723 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має 14 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби», виданих Семенівської міською радою Чернігівської області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд. 83-а, м. Чернігів, 14005, ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, код ЄДРПОУ - 13814885).

Суддя В.В. Падій