Справа № 127/16218/24
Суддя: Гуменюк К. П.
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/147/24
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Гуменюка К.П.,

за участю секретаря судового засідання Лужанської А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Довгань Олег Олексійович, до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції у Вінницькій області, третя особа на стороні відповідача інспектор 2-го взводу 4-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Гулько Сергій Олександрович, про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА №2051613 від 02.05.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

вимоги позивача: визнати протиправною і скасувати постанову серії ЕНА №2051613 від 02.05.2024, винесену інспектором 2-го взводу 4-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_2 щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно неї за ч. 1 ст. 122 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення; стягнути з відповідача судові витрати,

В С Т А Н О В И В:

13 травня 2024 року ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Довгань О.О., звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Вінницькій області, третя особа на стороні відповідача інспектор 2-го взводу 4-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Гулько С.О., про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА №2051613 від 02.05.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с. 1-6).

17 травня 2024 року ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області, третя особа на стороні відповідача інспектор 2-го взводу 4-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Гулько С.О., про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА №2051613 від 02.05.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати одноособово за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 286 КАС України, без виклику учасників справи на підставі матеріалів справи (у письмовому провадженні) (а.с. 15).

Згідно з ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 липня 2024 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_3 та залучено Департамент патрульної поліції Національної поліції України до адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 .

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначила, що 02 травня 2024 року близько 11.25 год. по вул. Немирівське шосе у м. Вінниці вона керувала транспортним засобом автомобілем марки «Toyota C-HR», державний номерний знак НОМЕР_1 , та була зупинена працівниками поліції за нібито перевищення швидкості руху в населеному пункті. Одразу після зупинки автомобіля поліцейським було винесено постанову серії ЕНА №2051613, згідно з якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. З вказаною постановою вона категорично не погоджується, вважає її протиправною та такою, що має бути скасована судом, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що вона нібито порушила швидкісний режим, визначений п. 12.4 ПДР України, однак в той же час оскаржувана постанова не містить будь-яких даних про фактично визначену швидкість, з якою рухався її транспортний засіб, а також не визначено перевищення швидкості, яке нібито мало місце. При цьому, в оскаржуваній постанові посадова особа відповідача посилається на доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під її керуванням, а саме вказує, що швидкість вимірювалася приладом «Трукам 804».

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням тієї обставини, що поліцейським не був закріплений прилад «Трукам», яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху її автомобіля, а тримав його в руках, що при відсутності жорсткого закріплення збільшує похибку вимірювання, вона не згодна із твердженнями працівника поліції про перевищення нею швидкості, в той час як ні фактична швидкість руху, ні розмір перевищення швидкості фактично є невизначеним, оскільки не зазначений в постанові. Отже, працівником поліції не надано доказів вчинення адміністративного правопорушення, а також не надано можливості їй скористатися іншими правами, передбаченими КУпАП. Крім того, поліцейський порушив процесуальний порядок розгляду справи, встановлений КУпАП, адже жодного розгляду справи взагалі не було. Посадова особа відповідача обмежилася лише формальним складанням постанови без дотримання встановленої законом процедури, що призвело до порушення норм ст.ст. 276, 277, 277-2, 278, 279, 280, 281 КУпАП. Підсумовуючи усе вищенаведене, позивач вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з грубим порушенням норм чинного законодавства, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому є такою, що не може бути залишена в силі.

На адресу відповідача судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений строк для подання відзиву, а також копія позовної заяви і доданих до неї документів, які ним отримані.

Від представника відповідача за довіреністю Ковальчука Д.О. надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він просив відмовити у задоволенні позову, оскільки оскаржувана постанова винесена відповідно до вимог закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 02 травня 2024 року об 11:25:46 в м. Вінниці по вул. Немирівське шосе водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Toyota C-HR», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухалася в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.49 м. Вінниця, зі швидкістю км/год., перевищила швидкість руху на км/год., швидкість вимірювалась приладом «Трукам 804», чим порушила п. 12.4 ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Диспозиція ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до підпункту 9 частини першої статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 вказаного Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положеннями ч. 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що умовою надання судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.

Предметом розгляду у даній справі є постанова інспектора поліції по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно зі ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною, оскільки в ній відсутні посилання на докази вчинення нею правопорушення. Оскаржувана постанова не містить будь-яких даних про фактично визначену швидкість, з якою вона рухалася, а також не визначено перевищення швидкості, яке нібито мало місце.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Однак, як вбачається з оскаржуваної постанови інспектор поліції в оскаржуваній постанові не зафіксував відомості про швидкість руху транспортного засобу позивача, з якою вона рухалася в населеному пункті та інспектором не зазначено в оскаржуваній постанові на скільки кілометрів позивач перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті.

Отже, в порушення вимог ст. 283 КУпАП в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення інспектором поліції не зазначена суть правопорушення, яке він інкримінує позивачу.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 р. по справі №201/12431/16-а, від 23.10.2018 р. по справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 р. по справі № 524/5536/17.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Отже, постанова серії ЕНА №2051613 від 02.05.2024 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАПє незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що частинами 1, 2 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011року №3674-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до ст. 1 якого судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, за подання до Вінницького міського суду Вінницької області даної позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок, що підтверджується квитанцією про сплату №3120 1271 0652 202 від 13.05.2024.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Як зазначено в договорі про надання правничої допомоги від 10.05.2024 №б/н, зазначені судові витрати складаються з витрат на вивчення судової практики, консультація, підготовка позовної заяви з додатками для звернення до суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

У пунктах 4, 6, 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.05.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно зі статтею 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд дійшов висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, який є юридичною особою та суб`єктом владних повноважень, 2500 гривень витрати на професійну правничу допомогу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 1 ст. 122, ст. 7, ст. 247, ст. 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 243-244, 246, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Довгань Олег Олексійович, до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції у Вінницькій області, третя особа на стороні відповідача інспектор 2-го взводу 4-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Гулько Сергій Олександрович, про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА №2051613 від 02.05.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати постанову серії ЕНА №2051613 від 02.05.2024, винесену інспектором 2-го взводу 4-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Гульком Сергієм Олександровичем щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно неї за ч. 1 ст. 122 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок витрат по сплаті судового збору та 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду (ч. 4 ст. 286 КАС України).

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене) (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, , юридична адреса: 03048, м. Київ, Солом`янський район, вул. Федора Ернста, буд. 3.

Відповідач: Управління патрульної поліції у Вінницькій області, юридична адреса: 21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24.

Третя особа на стороні відповідача інспектор 2-го взводу 4-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Гулько Сергій Олександрович, службова адреса: 21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24.

Повне судове рішення складено 05 серпня 2024 року.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області Костянтин ГУМЕНЮК