Справа № 520/21150/24
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

27 серпня 2024 року справа № 520/21150/24
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Григоров Д.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив :

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не видачі військовозобов`язаному ОСОБА_1 військово-облікового документа на підставі особистої заяви військовозобов`язаного у зв`язку із втратою останнім військово-облікового документа;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 видати військовозобов`язаному ОСОБА_1 військово-обліковий документ на підставі особистої заяви військовозобов`язаного у зв`язку із втратою останнім військово-облікового документа.

Ухвалою суду від 06.08.2024р. позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме: запропоновано надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку, з наданням належних доказів цього, а також уточнену позовну заяву, яка містить виклад обставин справи, що стосується наслідків розгляду заяви позивача від 23 (24)10.2023р., її надіслання до відповідача, вказати про відсутність чи наявність у позивача відповідних доказів.

На виконання зазначеної ухвали суду 20.08.2024р. до суду від представника позивача - адвоката Калмикової Л.К. надійшла заява про поновлення процесуального строку звернення до суду, уточнена позовна заява, яка містила, зокрема, відомості про те, що оригінал заяви від 23 (24).10.2023р. знаходиться у відповідача.

Згідно заяви про поновлення строку звернення до суду заявник просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 в даній справі та поновити вказаний строк.

Обґрунтовуючи наведене, заявник вказував, що дійсно Законом України "Про звернення громадян" передбачено місячний строк для надання відповіді на звернення громадянина з приводу реалізації його прав та законних інтересів, з огляду на що заявник погоджується з позицією суду стосовно того, що позивач у листопаді 2023 року мав дізнатись про порушення свого права через неотримання належної відповіді на своє звернення.

Разом з тим, заявник вказав, що поважними причинами пропуску звернення до суду є те, що 23.10.2023р. позивач надавав до позивача заяву про відстрочку від мобілізації, а 07.12.2023р. отримав Довідку про оформлення відстрочки строком дії до 14.02.2024р. В подальшому, 15.02.2024р. позивач подавав аналогічну заяву про надання відстрочки та 28.03.2024р. відповідачем було надано Довідку про оформлення відстрочки строком до 15.08.2024р.

Таким чином заявник вказує, що позивач вчасно не звернувся до суду, оскільки у період з 23.10.2024р. і до часу звернення до суду (25.07.2024р.) вів листування з ІНФОРМАЦІЯ_3 та правомірно очікував на видачу військово-облікового документа. До уведення чергових змін у законодавстві наявність актуального військово-облікового документа у військовозобов`язаних чоловіків та його пред`явлення на вимогу уповноважених осіб не були обов`язковими, тож позивач користувався наданими йому довідками про оформлення відстрочки, в зв`язку з чим фактично не мав потреби в отриманні військово-облікового документа.

Також заявник зазначав, що позивач має дітей та статус внутрішньо переміщеної особи, проживаючи в Чернівецькій області.

Дослідивши вказану заяву, суд зазначає, що наведені у ній доводи не можуть бути взяти до уваги як поважні підстави для поновлення строку звернення до суду з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При визначенні поважності причин пропуску строку звернення до суду слід виходити з правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 31.05.2023р. у справі № 160/9356/22, згідно якої поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання позовної заяви здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду із позовом.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин їх недотримання - вони повинні бути поважними, реальними або, непереборними і об`єктивно нездоланними на час перебігу строків звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Установлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі сплином установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Також Верховний Суд зазначив, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Слушно зазначити, що право на звернення до суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення Голдер проти Великої Британії від 21.02.1975 р., Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Виходячи з принципу змагальності у адміністративному судочинстві, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Кодексом, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

В справі Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії Європейським судом з прав людини зроблено висновок, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Також за практикою ЄСПЛ, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (див. «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) [ВП], № 36760/06, п. 230).

Суд зазначає, що доводи про листування з відповідачем з приводу надання відстрочки від призову на військову службу не стосуються предмету позову в даній справі, оскільки таке листування не стосувалося видачі або заміни військово-облікового документа. Крім того, позивач, будучи обізнаним про невидачу йому військово-облікового документа в листопаді 2023 року, у визначений шістьма місяцями строк до суду не звернувся. Доказів звернення позивача до відповідача з приводу надання йому військово-облікового документа пізніше, зокрема, протягом 2024 року до суду не надано.

Суд повторно наголошує на тому, що звернення в інтересах позивача адвоката з адвокатським запитом від 18.06.2024р. з метою отримання інформації стосовно видачі військово-облікового документа ОСОБА_1 , не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли адвокат - представник позивача почав вчиняти дії щодо отримання інформації, необхідної для здійснення представництва свого клієнта і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Суд ураховує, що адвокатський запит є формою інформування адвоката для надання правничої допомоги клієнту, а не позивача про порушення його прав.

При цьому суд бере до уваги, що відповідно до ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту.

Таким чином, вирішення питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом не ставиться в залежність від вказаних обставин, а вирішується з огляду на факт, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення такого права та не може змінювати момент, з якого позивач дізнався про порушення такого права.

Як вже наголошувалося, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів. При зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Наведені заявником обставини не спростовують факту обізнаності про порушення прав позивача, а також це не позбавляє його, звернувшись за захистом своїх прав до суду, звернутись з клопотанням про витребування доказів відповідно до статті 80 КАС України.

Окрім того, отримавши відповідні докази вже після подання позовної заяви, позивач вправі змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог тощо.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30.11.2023р. у справі № 500/1224/23.

Так, наведені заявником підстави пропуску строку звернення до суду мають суб`єктивний характер та не позбавляли позивача можливості звернутись до суду з вказаним позовом у встановлені строки.

Що стосується наявності у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи та його проживання у Чернівецькій області (м. Вижниця Вижницього району Чернівецької області), судом встановлено з наданої до суду копії Довідки від 25.03.2022р. № 7709-, що вказаний статус позивач набув ще в 2022 році, тобто до виникнення спірних правовідносин у цій справі, які виникли в жовтні 2023 року. Заявник не вказав, а суд при розгляді заяви не встановив обставин, які мали або могли мати реальний вплив або значно утруднили можливість позивача вчасно звернутися до суду в зв`язку з його проживанням у Чернівецькій області та наявністю статусу внутрішньо переміщеної особи

Інші доводи заяви висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 122, 123, 169, 248, 256 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску строку звернення до суду в даній справі.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Д.В. Григоров