Справа № 641/5378/24
Суддя: Щепелева Г. М.
Дата ухвалення: 2024-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-а/641/30/2024 Справа №641/5378/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Щепелевої Г.М.

за участю секретаря Білоконь І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Харкові справу № 641/5378/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного штрафу,

в с т а н о в и в :

Позивач в особі представника, адвоката Тарасенко В.Ю., звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 № 227 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП від 14.06.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного штрафу у розмірі 25 500,00 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що 14.06.2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо ОСОБА_1 складена постанова по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, згідно із якою ОСОБА_1 не мав військово облікового документу, не перебував на військовому обліку, оновлення своїх даних не здійснив, від проходження військо-лікарської комісії відмовився, внаслідок чого останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбачено ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у розмірі 25500 грн. Представник позивача вважає оскаржувану постанову незаконною і необґрунтованою, винесену з порушенням порядку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, з порушенням його законних прав, свобод та інтересів, оскільки: ОСОБА_1 не був належним чином повідомленим про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього, як мінімум за 3 дні до його розгляду; ОСОБА_1 був насильницьким способом проведений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 шляхом його викрадення з вулиці, з застосування щодо нього сили, і розгляд справи відбувся з суттєвим порушенням його прав і свобод, а також права на захист та на можливість користуватися професійному правничою допомогою; процес адміністративного затримання, пропозиція надання військово облікового документа, вручення повістки на проходження ВЛК відбулися без дотримання законодавчої процедури працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 , без фото та відео фіксації та без надання ними документів, що підтверджують їх повноваження; відповідачем був порушений строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді від 08.08.2024 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з ненаданням доказів поважності пропущення строків звернення до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою судді від 19.08.2024 поновлено позивачу пропущений строк на адміністративне оскарження постанови, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та витребувані докази.

22.08.2024 від ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшов відзив на позовну заяву, в якій Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог та послався на те, що 14.06.2024 ОСОБА_1 було запропоновано пройти ВЛК з метою встановлення ступеню придатності до військової служби. ОСОБА_1 від проходження ВЛК відмовився. Про це було складено акт відмови від проходження ВЛК, зареєстрований за вх. №1092 в/1. Отже, ОСОБА_1 порушив ч. 3 ст. 210 КУпАП, про що був складений протокол № 227 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП та винесена постанова № 227. Фото та відео фіксації процесу перевірки документів ОСОБА_2 , процесу вручення повістки для проходження військово - лікарської комісії, процесу розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності не здійснювалось. Копія постанови № 227 від 14.06.2024 ОСОБА_1 направлена простим листом 15.06.2024.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача до суду надала заяву про розгляд справи її відсутності та відсутності позивача. Позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_4 в судове засідання не з`явився; про дату, час та місце розгляду справи Відповідач був повідомлений належним чином.

Згідно із ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов такого висновку.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правовідносини у сфері організації і забезпечення виконання військового обов`язку громадянами врегульовані, зокрема, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі за текстом Закон № 2232-XII), Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі за текстом Закон № 3543-XII), Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі за текстом Закон № 1951-VIII), а також підзаконними нормативно-правовими актами, виданими на їх виконання.

Згідно із положеннями ст. 1 Закону № 2232-XII (тут і далі нормативно-правові акти в редакції, чинній на час винесення спірної постанови) військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає, зокрема, підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; проходження військової служби; дотримання правил військового обліку.

У статті 1 Закону № 3543-XII надано визначення особливого періоду це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 303/2014 від 17.03.2014, затвердженим Законом № 1126-VII від 17.03.2014 оголошено часткову мобілізацію; після його оприлюднення в Україні розпочав діяти особливий період, який триває дотепер.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, із подальшими змінами (далі за текстом Порядок організації та ведення військового обліку). Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів містяться у Додатку 2 до вказаного Порядку (далі за текстом Правила військового обліку).

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 (далі за текстом Порядок проведення призову громадян на військову службу).

Судом встановлено, що оскаржувана постанова № 227 винесена 14.06.2024 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , майором ОСОБА_3 .

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що Позивача притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, тобто порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

В постанові зазначено, що 14.06.2024 по прибуттю ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 було встановлено факт порушення ним правил військового обліку. Вказано, що відповідно до наданих громадянином документів та його заяви було виявлено, що він не перебував за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання на військовому обліку в РТЦК та СП, що в нього відбулась зміна персональних даних, про що він не повідомив в семиденний строк та не звіряв свої облікові дані один раз на п`ять років з обліковими даними ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем перебування на військовому обліку, чим порушив вимоги абз. 1, абз. 4 абз. 10 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2022 № 1487, абз. 7 ч. 3, абз. 5 ч. 10 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 КУпАП.

Згідно зі змістом оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 1, абз. 4 абз. 10 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2022 № 1487, абз. 7 ч. 3, абз. 5 ч. 10 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Водночас, суд зауважує, що Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року, складаються з пунктів, які включають підпункти, що в свою чергу, містять абзаци. Саме в окремих підпунктах пункту 1 Правил визначено перелік обов`язків призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Оскаржувана постанова не містить посилань на окремі підпункти Правил військового обліку, а пункт 1 Правил не містить абзаців 4 та 10, що унеможливлює ідентифікацію конкретних положень Правил військового обліку, порушених Позивачем.

У постанові від 14.06.2024 № 227 зазначено, що Позивач не перебував за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання на військовому обліку в РТЦК та СП, що в нього відбулась зміна персональних даних, про що він не повідомив в семиденний строк та не звіряв свої облікові дані один раз на п`ять років з обліковими даними РТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку та що факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення виявлено відповідно до наданих ним документів та його заяви.

Ухвалою про відкриття провадження у справі у Відповідача витребувано матеріали справи про адміністративне правопорушення. Однак, Відповідачем вимогу суду не виконано, матеріали не надані.

Відтак суд позбавлений можливості надати оцінку дотриманню відповідачем передбаченої законом процедури оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо Позивача, а також доказам, що можуть підтверджувати чи спростовувати факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Частиною 9 статті 80 КАС України встановлено, що у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, які ц докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Відтак суд розглядає справу за наявними в ній доказами.

Позивач стверджує, що Відповідачем було порушено порядок притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, вказує, що він, як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не був належним чином повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього як мінімум за 3 дні до його розгляду; був насильницьким способом приведений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 шляхом його викрадення з вулиці, з застосуванням щодо нього сили, і розгляд справи щодо нього відбувався з суттєвим порушенням його прав та свобод, а також права на захист та на можливість користуватися професійною правничою допомогою; процес адміністративного затримання Позивача, пропозиція надати військово-обліковий документ, вручення повістки на проходження ВЛК відбувалось без дотримання законодавчої процедури працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 , без фото та відео фіксації та без надання ними документів, що підтверджують їх повноваження.

Суд зауважує, що Порядок проведення призову громадян на військову службу визначає, зокрема, процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи.

Відповідно до пп. 1 п. 27 зазначеного Порядку під час мобілізації громадяни викликаються о районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою, зокрема, взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки).

Виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (п. 28 цього Порядку).

Пунктом 49 вказаного Порядку передбачено, що у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.

Пунктом 54 Порядку проведення призову громадян на військову службу встановлено, що під час перевірки військово-облікового документа уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язаний назвати своє прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), посаду, а також пред`явити посвідчення особи, уповноваженої вручати повістки, разом з паспортом громадянина (посвідченням офіцера, військовим квитком);

У ході перевірки документів перевіряється приналежність громадян щодо військового обов`язку, звіряються їх персональні дані, дані військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки).

У разі встановлення, що громадянин порушує правила військового обліку, визначені Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, або Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, виявлення розбіжностей військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів старший групи оповіщення пропонує резервісту або військовозобов`язаному прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів. Із зазначеною метою громадянину оформляється та вручається повістка.

У разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

У разі відмови прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки поліцейський, який входить до складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до такого центру на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як стверджує Позивач, його було доставлено до РТЦК примусово, без вручення до цього повістки про виклик. Відповідачем це твердження не спростовано, доказів протилежного не надано.

Водночас, суд зауважує, що вимоги, зазначені у частині шостій статті 22 Закону № 3543-XII, щодо здійснення уповноваженими представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки фото - і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024 згідно із Законом № 3633-IX від 11.04.2024, а тому посилання на ці обставини представника Позивача, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови суд до уваги не приймає.

Відповідачем також не доведено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо Позивача відбувався із дотриманням встановленого законом порядку.

Зокрема, не надано доказів сповіщення ОСОБА_1 про час її розгляду. Суд відхиляє доводи Позивача щодо недотримання Відповідачем строку, встановленого законом для повідомлення про розгляд справи, а саме: три дні до дня її розгляду, оскільки цей строк встановлений ст. 277-2 КУпАП для вручення повісток особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом. Однак на переконання суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має бути сповіщена про розгляд її справи заздалегідь для надання їй можливості, принаймні, підготувати обґрунтовані доводи та заперечення щодо його правової позиції, скористатись професійною правничою допомогою адвоката.

Зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, що ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 , майор ОСОБА_3 на виконання вимог п. 3 ст. 278 КУпАП при підготовці до розгляду справи перевірив чи було заздалегідь сповіщено Позивача про такий розгляд і коли таке сповіщення відбулось.

Також, Відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 відповідно до положень ч. 2 ст. 279 було роз`яснено його права і обов`язки; забезпечено за необхідності його право подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги.

Відповідач у відзиві посилається на порушення Позивачем Правил військового обліку щодо обов`язку пройти ВЛК з метою встановлення ступеню придатності до військової служби, від проходження якої він відмовився. Про вказані обставини складено Акт відмови від проходження ВЛК, зареєстрований за вх. №1092в/1. Водночас суд зауважує, що в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на порушення Позивачем Правил військового обліку саме в частині невиконання цього обов`язку.

Вказаний обов`язок для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, зокрема, передбачено п. 4 ч. 1 Правил військового обліку.

Відповідно до п. 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

В матеріалах справи міститься Акт відмови від проходження ВЛК, складений 14.06.2024 щодо Позивача, в якому зафіксовано, що останньому в присутності свідків було запропоновано пройти ВЛК, з метою встановлення ступеню придатності до військової служби, від проходження якої він відмовився.

Також згідно із відповіддю на адвокатський запит, складений Відповідачем 16.07.2024, повідомлено, що 14.06.2024 Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ч. 3 ст. 210 КУпАП. ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК з метою встановлення ступеню придатності до військової служби, про що був складений АК відмови від проходження ВЛК 14.06.2024 за вх. №10928/1.

Натомість доказів видачі Позивачеві направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за встановленою формою, роз`яснення йому під особистий підпис вимог законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду, Відповідачем суду не надано.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, будь-яких доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП, а також дотримання порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності, встановленого законом, Відповідачем до суду не надано.

Частиною другою статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до статті 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено належними та допустимим доказами винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскільки вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами, тому постанова про адміністративне правопорушення від 14.06.2024 № 227 підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Крім того, відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 9, 72-77, 139, 250, 268-272, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного штрафу- задовольнити.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.06.2024 № 227 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя - Г. М. Щепелева