Справа № 140/23932/23
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в ухваленні додаткового рішення

28 серпня 2024 року ЛуцькСправа № 140/23932/23
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 30.03.1991 по 01.01.1992, з 15.01.1992 по 10.11.1998, з 12.11.1998 по 22.05.2000, з 15.07.2000 по 05.04.2002, з 01.01.2014 по 31.12.2016; зобов`язання врахувати вищевказані періоди роботи до страхового стажу роботи та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 29.06.2023.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25.01.2024 у даній справі позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №51 від 06.07.2023 в частині відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 30.03.1991 по 01.01.1992, з 15.01.1992 по 10.11.1998, з 12.11.1998 по 22.05.2000, з 15.07.2000 по 05.04.2002, з 01.01.2014 по 31.12.2016; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 30.03.1991 по 01.01.1992 в МП «Екор», з 15.01.1992 по 10.11.1998 в ДП з іноземними інвестиціями « Ей І еС», з 12.11.1998 по 22.05.2000 в ПП «Агрооб`єднання «АМП Союз», з 15.07.2000 по 05.04.2002 в ТзОВ «Укренергосоюз», з 01.01.2014 по 31.12.2016 та повторно розглянути заяву від 29.06.2023 про призначення пенсії за віком згідно частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

Вищевказане рішення набрало законної сили 09.04.2024.

15.08.2024 на адресу суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, а саме: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області врахувати до страхового стажу період роботи з 01.01.2011 по 01.01.2013 та повторно розглянути його заяву про призначення пенсії від 29.06.2023.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для ухвалення додаткового рішення з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Зазначений перелік підстав, передбачених у частини 1 статті 252 КАС України для прийняття додаткового рішення є вичерпним.

Тобто, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Згідно з частиною третьою статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що розгляд адміністративної справи №140/23932/23 на підставі ухвали судді Волинського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) згідно з вимогами статті 262 КАС України, то розгляд заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення судом також здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Верховний Суд у постанові від 21.12.2019 у справі №240/6150/18 вказав, що додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Окрім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 17.02.2021 року у справі №120/432/20-а зазначив, що додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі. Крім того, спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту порушеного права. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. Для встановлення чи зміни способу виконання судового рішення необхідним є з`ясування питання чи не призведе встановлення чи зміна способу виконання рішення до зміни первісно обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, оскільки встановлюючи чи змінюючи спосіб виконання основного судового рішення, суд не може змінювати рішення по суті.

Повноваження суду при вирішенні справи та способи захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень передбачені статтею 245 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Як вбачається з позовних вимог, ОСОБА_1 просив, зокрема, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Волинській області врахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 30.03.1991 по 01.01.1992, з 15.01.1992 по 10.11.1998, з 12.11.1998 по 22.05.2000, з 15.07.2000 по 05.04.2002, з 01.01.2014 по 31.12.2016 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 29.06.2023.

При ухваленні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25.01.2024 судом враховано, що 29.06.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

06.07.2023 рішенням ГУ ПФУ у Волинській області № 51 відмовлено у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу передбаченого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалюючи рішення у цій справі, суд встановив, що відповідачем за результатами розгляду документів доданих до заяви до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 11.10.1982, а саме: з 30.03.1991 по 01.01.1992, з 15.01.1992 по 10.11.1998, з 12.11.1998 по 22.05.2000, оскільки відсутня назва організації; з 15.07.2000 по 05.04.2002, оскільки відсутній номер протоколу на прийняття на роботу; з 01.01.2014 по 31.12.2016, оскільки відсутня інформація в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, стаж зараховано по індивідуальних відомостях про застраховану особу.

З метою поновлення порушеного права позивача суд визначив спосіб виконання судового рішення, зобов`язавши відповідача вчинити певні дії, а саме: зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 30.03.1991 по 01.01.1992, з 15.01.1992 по 10.11.1998, з 12.11.1998 по 22.05.2000, з 15.07.2000 по 05.04.2002, з 01.01.2014 по 31.12.2016 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.06.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Разом з тим, суд зазначає, що поданий позивачем позов з додатками не містив вимог та обґрунтувань щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області врахувати до страхового стажу саме період роботи з 01.01.2011 по 01.01.2013, відтак суд при розгляді даної справи не досліджував докази з цього приводу, оскільки позивач не звертався суду з такою вимогою так і до відповідача з заявою щодо цього питання.

Суд зазначає, що правову категорію зміст позовних вимог слід розуміти як дію суду, про вчинення якої позивач вимагає ухвалити судове рішення, що спрямована на задоволення певної матеріально-правової вимоги. Зважаючи на те, що рішення суду завжди спрямоване на захист конкретного суб`єктивного права, зміст позовних вимог не може бути абстрактним чи містити певні умовні категорії і повинен формулюватись максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Зміст та обсяг порушеного права та виклад обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть бути різними, але поряд з цим принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, характер вимог, часові рамки події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне із обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Суд зазначає, що обов`язок по визначенню (формулюванню) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено саме на позивача.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, вказане судове рішення ухвалене щодо всіх заявлених позовних вимог із визначенням способу виконання судового рішення.

Окреслене заявником питання, на переконання суду, може бути предметом окремого судового спору, тоді як при ухваленні рішення від 25.01.2024 судом вирішені усі заявлені позивачем вимоги.

Враховуючи наведене та те, що судове рішення ухвалене щодо всіх заявлених позовних вимог із визначенням способу виконання судового рішення, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі.

Керуючись статтями 248, 252, 256, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя С.Ф. Костюкевич