Справа № 420/2919/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/2919/24

Категорія:106000000 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 29.02.2024р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук`янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини (далі - в/ч) НОМЕР_1 про:

- визнання протиправним та скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 20 грудня 2023 року №372, яким визначено ОСОБА_1 , начальника відділення підготовки в/ч НОМЕР_1 , вважати таким, що самовільно залишив частину з 20 грудня 2023 року, та з 20 грудня 2023 року зняти з усіх видів забезпечення;

- визнання протиправними та скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 22 грудня 2023 року №374 (по стройовій частині), яким визначено ОСОБА_1 , начальника відділення підготовки в/ч НОМЕР_1 , вважати таким, що повернувся після самовільного залишення частини з 22 грудня 2023 грудня та з 22 грудня 2023 року поставити на усі види забезпечення;

- визнання протиправними та скасування наказу від 28 грудня 2023 року №1775 (з основної діяльності) "Про результати службового розслідування";

- визнання протиправними та скасування наказу від 28 грудня 2023 року №380 (по стройовій частині) в частині позбавлення підполковника ОСОБА_1 премії за період з 01 по 28 грудня 2023 року, щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 (далі - Постанова №168);

- зобов`язання відповідача внести зміни до наказу від 28 грудня 2023 року №380 (по стройовій частині), включивши до нього відомості про виплату підполковнику ОСОБА_1 за період з 01 по 28 грудня 2023 року премії та щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою - №168.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що він проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у в/ч НОМЕР_1 . Спірними наказами №№372, 374 позивача визнано таким, що самовільно залишив частину з 20 по 21 грудня 2023 р., у зв`язку із чим в цьому періоді його знято з усіх видів забезпечення, що не відповідає законодавству, яким передбачено лише призупинення виплати грошового забезпечення та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення для військовослужбовців, яким призупинено військову службу. Також, згідно абз.2 ч.2 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ), абз.2 п.144-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008) початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тоді як в/ч НОМЕР_1 ні станом на дату видачі Наказу №372, ні станом на дату видачі Наказу №374, тобто станом на 20 грудня 2023 року та на 22 грудня 2023 року, не отримувалися від правоохоронного органу ні повідомлення про внесення відомостей до ЄРДРу щодо кримінального правопорушення за фактом нібито самовільного залишення підполковником ОСОБА_1 в/ч. Також зі змісту Наказів №372 та №374 вбачається, що їх видано командиром в/ч НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4) не на підставі наказу по особовому складу вищого командира, - командира 9 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України (далі - ЗСУ). Таким чином, оскільки Накази №372 та №374 є виданими щодо підполковника ОСОБА_1 командиром в/ч НОМЕР_1 з порушенням норм права, - абз.абз. 1 - 3 ч.2 ст. 24 Закону №2232- ХП, абз.3 пп.1 п.225, абз.абз.1, 2 п.144-1, абз.1 п.144-2, п.144-3 Положення №1153/2008, тому такі акти індивідуальної дії підлягають визнанню протиправними і скасуванню. Також з урахуванням отриманих підполковником ОСОБА_2 у ході службового розслідування від майора юстиції ОСОБА_3 , старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 та самого підполковника ОСОБА_1 пояснень встановлено, що останній 20 грудня 2023 року не самовільно, а з дозволу командира в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_5 вибув з розташування в/ч НОМЕР_1 на поховання свого тестя. Обставини дотримання чи недотримання підполковником ОСОБА_1 порядку вибуття з розташування в/ч НОМЕР_1 , в порушення приписів п.8 розділу ІП. абз.2 п.1 розділу IV Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України від 21 листопада 2017 року №608 (далі - Порядок №608), взагалі службовим розслідуванням не з`ясовувались, тому згідно ч.1 ст.86 Дисциплінарного статуту ЗСУ, абз.1 п.1 розділу VI Порядку №608 у командира в/ч НОМЕР_1 не було законних підстав приймати рішення про притягнення підполковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, видавши про це Наказ №1775. Крім того, акт службового розслідування не зареєстрований у стройовій частині штабу в/ч НОМЕР_1 , а тому не є підставою для видання наказу №1775. Позбавлення ж позивача премії наказом №380 також є неправомірним, оскільки ґрунтується на протиправному наказу №1775.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що командир в/ч НОМЕР_1 не видавав наказ №380, в якому є речення про звільнення підполковника ОСОБА_1 , а навпаки, у Наказі за №380 від 28 грудня 2023 року вказується про те, що відповідно до Наказу командувача СВ ЗСУ ОСОБА_1 вибув до ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до Наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 20 грудня 2023 року №5527 за фактом самовільного залишення частини підполковником ОСОБА_1 призначено службове розслідування. За результатами службового розслідування складено акт, у якому встановлено обставини відсутності підполковника ОСОБА_1 20 грудня 2023 року, до розташування підрозділу не повернувся 21 грудня 2023 року. Виходячи з матеріалів службового розслідування вина військовослужбовця виражається у формі недотримання військової дисципліни, грубого порушення вимог нормативно-правових актів, що призвело до самовільного залишення військової частини, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці. Відтак, за результатами службового розслідування факт самовільного залишення військової частини підполковником ОСОБА_1 підтвердився. Навіть в своєму поясненні яке є в матеріалах службового розслідування, підполковник ОСОБА_1 вказує, що начебто у командира в/ч НОМЕР_1 отримав дозвіл на вибуття з території розташування в/ч НОМЕР_1 , а таким чином залишив розташування в/ч. При цьому, позивач взагалі не подавав рапорт, а, таким чином, будь-які подальші дії щодо залишення в/ч є незаконні. Позивач самовільно залишив місце проходження служби, у зв`язку з чим був позбавлений здійснення грошових виплат. За пропозицією по результату службового розслідування: за самовільне залишення місця несення служби в умовах воєнного стану та за порушення вимог абз.абз.1, 2, 4, ст. 11, ст.ст12, 14, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, абз.абз.1, 5 ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не нараховувати грошове забезпечення, не виплачувати премію за відповідний місяць його самовільного залишення місця несення служби в повному обсязі та не виплачувати додаткову винагороду відповідно до Постанови №168 за відповідний місяць його самовільного залишення місця несення служби в повному обсязі. Позивач сам підтвердив, що поїхав з місця несення служби наданим поясненням, в поданій ним позовній заяві жодним чином не заперечує обставина відсутності на службі, встановлених у акті службового розслідування обставинах, а посилається лише на незаконне на його думку винесення Наказів та неналежне позбавлення його премії та додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації, вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003, на яку посилається представник позивача, втратила чинності з 01 вересня 2021 року. Представник позивача не подавав матеріали службового розслідування з самої першої сторінки, оскільки саме на титульній сторінці стоїть штамп реєстрації у стройовій частині. На титульному листі матеріалів службового розслідування стосовно залишення місця несення служби підполковником ОСОБА_1 в нижньому правому куті стоїть печатка ВЧ НОМЕР_1 , в якій зазначена загальна кількість аркушів -36, вхідний номер - 1793 та дата - 28 грудня 2023 року. Таким чином, посилання представника позивача на те, що акт не реєструвався у стройовій частині, не відповідає дійсності.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також що у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- оспорюючи законність Наказів №372 та №374, сторона позивача у п.3.4.2 глави 3.4 розділу ІІІ позову №05/24-01.25-01 вказувала на те, що ці накази є виданими командиром ВЧ НОМЕР_1 полковником ОСОБА_6 з перевищенням наявних у нього повноважень, як військової службової особи, оскільки чинним законодавством України взагалі не передбачено зняття військовослужбовця з усіх видів забезпечення у випадках тимчасової відсутності його на службі.

- в/ч НОМЕР_1 ні станом на дату видачі Наказів №372 та №374, тобто станом на 20 грудня 2023 року та на 22 грудня 2023 року, не отримувалися від правоохоронного органу ні повідомлення про внесення відомостей до ЄРДРу щодо кримінального правопорушення за фактом нібито самовільного залишення підполковником ОСОБА_1 в/ч, ні відповідний витяг з ЄРДРу, що підтверджується актом (без дати та без номеру) проведення службового розслідування, затвердженим (без зазначення дати) командиром в/ч НОМЕР_1 , складеним 26 грудня 2023 року підполковником ОСОБА_2 , старшим офіцером групи безпеки військової служби в/ч НОМЕР_1 , надалі - Акт (пп.6.1.7 п.6.1 розділу VI Позову №05/24-01.25-01), де серед додатків такі витяги з ЄРДРу чи повідомлення не зазначені;

- оскільки Накази №№372, 374 є виданими щодо підполковника ОСОБА_1 командиром в/ч НОМЕР_1 з порушенням норм права, - абз.абз.1-3 ч.2 ст. 24 Закону №2232-ХІІ, абз.3 пп.1 п.225, абз.абз.1, 2 п.1441, абз.1 п.1442, п.1443 Положення №1153/2008, тобто не на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3) по особовому складу про звільнення з посади підполковника ОСОБА_1 , як військовослужбовця, військову службу якого призупинено, а на підставі Рапорту №40621, то такі накази підлягають визнанню протиправними і скасуванню, на що сторона позивача звертала увагу суду у п.п.3.4.1 - 3.4.10 глави 3.4 розділу ІІІ позову №05/24-01.25-01, але судом першої інстанції до спірних правовідносин зазначені норми матеріального права взагалі не були застосовані, внаслідок чого не з`ясовано правові підстави для видання командиром в/ч НОМЕР_1 Наказів №372 та №374;

- судом першої інстанції при застосуванні до спірних правовідносин зазначених норм матеріального права залишено поза увагою, що як у Рапорті №40621, який слугував підставою для призначення наказом від 20 грудня 2023 року №5527 (по стройовій частині) командира в/ч НОМЕР_1 "Про призначення службового розслідування", надалі - Наказ № 5527 (пп.6.1.8 п.6.1 розділу VI позову №05/24-01.25-01), зміненого наказом від 26 грудня 2023 року №5686 (по стройовій частині) командира в/ч НОМЕР_1 "Про перепризначення службового розслідування, призначеного наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 20 грудня 2023 року №5527", (пп.6.1.9 п.6.1 розділу VI позову №05/24-01.25-01), службового розслідування щодо підполковника ОСОБА_1 , так і підставою для його проведення згідно цих наказів, було виявлення факту вчинення ним такого правопорушення, як самовільне залишення ним 20 грудня 2023 року в/ч, а не порушення порядку вибуття 20 грудня 2023 року підполковником ОСОБА_1 з в/ч.

У відзиві в/ч НОМЕР_1 на апеляційну скаргу вказується, що рішення суду першої інстанції є вірним, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

Підполковник ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у в/ч НОМЕР_1 на посаді: у період з 29 березня 2022 року по 19 вересня 2023 року - начальника відділення бойової підготовки; у період з 20 вересня 2023 року по 28 грудня 2023 року - начальника відділення підготовки.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28 грудня 2023 року №380 підполковника ОСОБА_1 , начальника відділення підготовки в/ч НОМЕР_1 , відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_5 (по особовому складу) від 05 грудня 2023 року №1086, призначено начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати таким, що справи та посаду здав та вибув у ІНФОРМАЦІЯ_1 , для подальшого проходження служби.

У період проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 відносно підполковника ОСОБА_1 були прийняті наступні накази, які на переконання сторони позивача, порушують його права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду із даним позовом:

- наказ від 20 грудня 2023 року №372 (по стройовій частині) командира в/ч НОМЕР_1 , яким визначено підполковника ОСОБА_1 , начальника відділення підготовки в/ч НОМЕР_1 , вважати таким, що самовільно залишив частину з 20 грудня 2023 року, та з 20 грудня 2023 року зняти з усіх видів забезпечення;

- наказ від 22 грудня 2023 року №374 (по стройовій частині) командира в/ч НОМЕР_1 , яким визначено підполковника ОСОБА_1 , начальника відділення підготовки в/ч НОМЕР_1 , вважати таким, що повернувся після самовільного залишення частини з 22 грудня 2023 року, та з 22 грудня 2023 року поставити на усі види забезпечення;

- наказ від 28 грудня 2023 року №1775 (з основної діяльності) командира військової частини НОМЕР_1 "Про результати службового розслідування";

- наказ від 28 грудня 2023 року №380 в частині позбавлення підполковника ОСОБА_1 премії за період з 01 по 28 грудня 2023 року, а також не включення до нього відомостей про виплату підполковнику ОСОБА_1 за період з 01 по 28 грудня 2023 року щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

З огляду на матеріали справи, на підставі рапорту підполковника ОСОБА_7 від 20 грудня 2023 року за №40621 наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20 грудня 2023 року №372 підполковника ОСОБА_1 , начальника відділення підготовки військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що самовільно залишив частину з 20 грудня 2023 року. З 20 грудня 2023 року знято з усіх видів забезпечення.

Відповідно до Наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 20 грудня 2023 року №5527 за фактом самовільного залишення частини підполковником ОСОБА_1 призначено службове розслідування.

За результатами службового розслідування складено акт, у якому встановлено обставини відсутності підполковника ОСОБА_1 20 грудня 2023 року, до розташування підрозділу не повернувся 21 грудня 2023 року.

Виходячи з матеріалів службового розслідування, вина військовослужбовця виражається у формі недотримання військової дисципліни, грубого порушення вимог нормативно-правових актів, що призвело до самовільного залишення військової частини, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці.

Відтак, за результатами службового розслідування факт самовільного залишення в/ч підполковником ОСОБА_1 підтвердився.

В ході проведення службового розслідування ОСОБА_1 надані пояснення, відповідно до яких підполковник позивач у командира в/ч НОМЕР_1 отримав дозвіл на вибуття з території розташування в/ч НОМЕР_1 , і таким чином залишив розташування військової частини.

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28 грудня 2023 року №1775 "Про результати службового розслідування", за порушення вимог ст.ст. 1, 4. Статуту Дисциплінарної служби ЗСУ та стст. 11,16, 49 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України підполковника ОСОБА_1 , начальника відділення підготовки в/ч НОМЕР_1 , притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - догана.

Начальнику фінансово - економічної служби - головному бухгалтеру в/ч НОМЕР_1 :

4.1. Призупинити виплату грошового забезпечення підполковнику ОСОБА_1 , начальнику відділення підготовки в/ч НОМЕР_1 , з 20 грудня 2023 року по 21 грудня 2023 року відповідно до вимог п.15 розділу 1 "Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі - Порядок №260);

4.2 Не виплачувати підполковнику ОСОБА_1 , начальнику відділення підготовки в/ч НОМЕР_1 , премії за грудень 2023 року у повному обсязі, відповідно до вимог п.5 розділу XVI Порядку №260;

4.3. Не виплачувати підполковнику ОСОБА_1 , начальнику відділення підготовки в/ч НОМЕР_1 , додаткової винагороди за грудень 2023 року у повному обсязі, згідно п.15 розділу XXXIV Порядку №260.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були нормативно передбачені підстави не виплачувати позивачу грошове забезпечення з 20 грудня 2023 року по 23 грудня 2023 року у зв`язку із самовільним залишенням військової частини, а також з цих підстав і премії та щомісячної додаткової грошової винагороди за грудень 2023 року.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст.ст. 45, 48, 84, 85, 86, 87 Дисциплінарного статуту, п.2 розділу І, п.3 розділу ІІІ, п.3 розділу IV, п.п.1-4 розділу V Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, п.2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, яка затверджена наказом Генерального штабу Збройних Сил України №124 від 07 квітня 2017 року.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

В силу вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно ст. 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно ст. 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтями 84, 85 та 87 Дисциплінарного статуту, серед іншого, передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. (абзац перший пункт 1 Розділу III Порядку).

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року №608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 13 грудня 2017 року за №1503/31371 (далі - Порядок).

Відповідно п.2 розділу І Порядку виконавською дисципліною є належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями функціональних обов`язків (посадових інструкцій), наказів Міністерства оборони України, доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин).

Службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно п.1 розділу ІІ Порядку службове розслідування може призначатися у разі:

- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

- невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

- неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

- дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; - втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

- порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

- недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

- внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

- повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

- вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією;

- скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи;

- надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції", а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку передбачено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.

Згідно п.3 розділу IV Порядку, військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

На підставі п.п.1-4 розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акту службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акту службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акту службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

За результатами розгляду акту та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (пункт 2 розділу VI Порядку). Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Відповідно до приписів Дисциплінарного статуту підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.

Згідно наказу від 28 грудня 2023 року №1775 (з основної діяльності) командира в/ч НОМЕР_1 "Про результати службового розслідування" вбачається, що в ході службового розслідування встановлено порушення підполковником ОСОБА_1 , начальником відділення підготовки в/ч НОМЕР_1 наступних нормативно правових актів:

- абз.2 ст. 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ - військовослужбовець повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

- абз.5 ст. 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ - військовослужбовець повинен постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

- ст. 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ - кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами ЗСУ, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно з п.7 акту службового розслідування запропоновано наступне:

7.1. Службове розслідування вважати завершеним.

7.2. Вважати встановленим у ході службового розслідування факт, що підполковник ОСОБА_1 , начальник відділення підготовки в/ч НОМЕР_1 , самовільно залишив вказану в/ч та був відсутній у період з 20 грудня 2023 року по 21 грудня 2023 року.

7.3. За порушення вимог ст.ст. 11, 16 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ, ст.ст. 1, 4 Статуту Дисциплінарної служби ЗСУ притягнути підполковника ОСОБА_1 , начальника відділення підготовки в/ч НОМЕР_1 до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення - "догана".

7.4. Начальнику фінансово - економічної служби - головному бухгалтеру в/ч НОМЕР_1 :

- не виплачувати грошове забезпечення підполковнику ОСОБА_1 , начальнику відділення підготовки в/ч НОМЕР_1 , з 20 грудня 2023 року по 21 грудня 2023 року, відповідно вимог п.15 розділу І Порядку №260;

- позбавити підполковника ОСОБА_1 , начальника відділення підготовки в/ч НОМЕР_1 , премії за грудень 2023 року у повному обсязі, відповідно вимог п.5 розділу XVI Порядку №260;

- позбавити підполковника ОСОБА_1 , начальника відділення підготовки в/ч НОМЕР_1 , додаткової винагороди за грудень 2023 року у повному обсязі, згідно п.15 розділу XXXIV Порядку №260.

Так, відповідно п.2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, яка затверджена наказом Генерального штабу Збройних Сил України №124 від 07 квітня 2017 року (діяла на час проведення службового розслідування), (далі - Інструкція №124 ), рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення,- звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Статтею 14 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV, передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Військовий рапорт - це документ, за допомогою якого військовослужбовець може ініціювати певні процедури. Надання йому відпустки, переведення в іншу військову частину, звільнення, відпустки за сімейними обставинами, тощо. Рапорт має мати чітко викласти та кваліфіковано обґрунтувати свої вимоги або прохання. Командир після розгляду та задоволення рапорту передає його далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. У разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту безпосереднім командиром, необхідно подати рапорт старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів. Рапорт має дійти до останньої ланки з клопотаннями прямого начальника.

Підписаний рапорт подається "по команді". Тобто військовослужбовець вручає його своєму безпосередньому командиру на узгодження. Далі рапорт передається по вертикалі до командира в/ч.

Сторона позивача факт вибуття ОСОБА_1 з в/ч 20 грудня 2023 року не заперечує і не спростовує, але вважає, що таке вибуття позивача (для поховання тестя в м. Рівне) відбулося не самовільно, а з дозволу командира в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_5 .

Разом з тим, згідно службового розслідування вбачається, що 21 грудня 2023 року о 18:54 год. позивач отримав від командира бригади смс-повідомлення, що він нібито перебуває в СЗЧ (до цього моменту не отримував жодного дзвінка або СМС), та після отримання СМС зателефонував командиру бригади полковнику ОСОБА_5 для з`ясування обставин СЗЧ (самовільного залишення частини) і в ході розмови дізнався, що полковник ОСОБА_5 нікуди його не відпускав і поставив задачу підполковнику ОСОБА_8 , заступнику командира бригади написати рапорт про відсутність підполковника ОСОБА_1 на шикуванні в с. Куньє на ОКП (основному командному пункті). 22 грудня 2023 року прослідував з сім`єю в розташування бригади для усунення будь-яких непорозумінь, про прибуття о 9:00 год. зробив доповідь командиру бригади полковнику ОСОБА_5 та оперативному черговому голосовим повідомленням, та був прийнятий командиром бригади полковником ОСОБА_5 в обід на співбесіду, після цього бойовим розпорядженням був відправлений в 39 запасну роту в с. Михайлівка Харківської області.

Із пояснень капітана ОСОБА_9 , т.в.о. за не вакантною посадою начальника відділення підготовки в/ч НОМЕР_1 , стало відомо, що на ранковому шикуванні в місці перебування відділення підготовки в/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 20 грудня 2023 року був відсутній підполковник ОСОБА_1 .

Із пояснення підполковника ОСОБА_10 , тимчасово виконуючий обов`язки начальника штабу - заступника командира в/ч НОМЕР_1 стало відомо, що 18 грудня 2023 року, до нього звернувся підполковник ОСОБА_1 з метою надання йому допомоги в підписані обхідного листа у зв`язку з призначення до іншого місця служби, оскільки начальник відділення персоналу штабу його не підписує. Було встановлено, що начальник відділення персоналу штабу не підписує обхідний по причинні наявності незавершених службових розслідувань підполковником ОСОБА_1 .

Було встановлено, що начальник відділення персоналу штабу не підписує обхідний лист по причині наявності незавершених службових розслідувань підполковником ОСОБА_1 . Пояснивши підполковнику ОСОБА_1 , що начальник відділення персоналу штабу підпише обхідний лист після завершення ним службових розслідувань.

19 грудня 2023 року приблизно о 16:00 год. підполковник ОСОБА_1 , перебуваючи на ОКП в с. Куньє повідомив, що службові розслідування завершив, а також про те, що у нього помер тесть і він має намір вибути з в/ч НОМЕР_1 з пакетом документів до нового місця служби. Оскільки на той момент обхідний лист ще не був підписаний, а також не були підписані наступні документи: припис, речовий атестат, грошовий / фінансовий атестат, атестат на зброю, а це потребує деякого часу.

Оскільки підполковник ОСОБА_1 не був виключений зі списків військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 , останньому було порекомендовано подати на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 встановленим порядком рапорт на відпустку за сімейними обставини і після повернення з відпустки убути встановленим порядком до нового місця несення служби.

Втім, ОСОБА_1 відповідний рапорт не подавав, що й мало наслідком висновок за результатами службового розслідування про неправомірне залишення позивачем в/ч.

Із пояснень майора юстиції ОСОБА_3 , помічника командира з правової роботи - начальника юридичної служби в/ч НОМЕР_1 та старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 , старшого офіцера юридичної служби в/ч НОМЕР_1 вбачається, що вказані особи будучи на доповіді у командира в/ч НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 стали безпосередніми свідками нагородження та подальшої розмови підполковника ОСОБА_1 з полковником ОСОБА_5 , в ході останньої розмови ОСОБА_1 повідомив командира в/ч НОМЕР_1 , що виконав всі заходи пов`язані з здаванням посади та попросив дозволу на вибуття на поховання його тестя, на що командир в/ч НОМЕР_1 йому відповів, що дозволяє убути у встановленому порядку.

З огляду на вищевикладене, твердження сторони позивача про відсутність факту самовільного залишення частини ОСОБА_1 з огляду на отримання дозволу начальника ґрунтуються виключно на стверджуваних самим позивачем обставинах (тобто зі слів самого ж позивача).

Водночас, начальник ОСОБА_5 надання такого дозволу у встановленій формі (погодженні рапорту) не надавав, а з пояснень самого ж позивача під час службового розслідування вбачається, що ОСОБА_5 в розмові з ним заперечив надання будь-якого дозволу на залишення військової частини позивачем.

В свою чергу, військовий рапорт позивача про його вибуття на поховання тестя у встановленому порядку ним не складався, не подавався "по команді" та, відповідно безпосереднім командиром не узгоджувався.

З огляду на викладене, матеріали справи підтверджують факт того, що підполковник ОСОБА_1 , начальник відділення підготовки в/ч НОМЕР_1 , самовільно залишив в/ч НОМЕР_1 , та був відсутнім на службі з 20 грудня 2023 року по 22 грудня 2023 року.

Відповідно ст. 1 Дисциплінарного Статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами ЗСУ та іншим законодавством України.

Згідно ст. 4 Дисциплінарного Статуту ЗСУ військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Наведені вище обставини свідчать про недотримання позивачем порядку залишення військової частини, а саме за відсутності відповідного погодженого дозволу та самовільне залишення частини. Жодного документально створеного дозволу на залишення частини позивачу не надавалось, а погодження в усному порядку такого дозволу не передбачено законодавством.

Натомість видання командирами в/ч наказів по стройовій частині з метою обліку особового складу, зокрема з метою фіксації правових статусів військовослужбовців, відсутніх на службі (перебування у відпустці, у відрядженні, у лікувальному закладі, самовільне залишення частини або місця служби, перебування у полоні та ін.) прямо передбачено чинним законодавством (абз.2 ч.6 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", п.15 розділу І Порядку №260, п.4 розділу І Інструкції №280).

При цьому, колегія суддів наголошує, що згідно вимог ст. 407 КК України передбачена кримінальна відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби.

Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи інформації від правоохоронного органу про внесення відомостей до ЄРДРу щодо кримінального правопорушення за фактом самовільного залишення підполковником ОСОБА_1 в/ч, оскільки позивач був відсутнім на службі з 20 грудня 2023 року по 22 грудня 2023 року, тобто до 3 діб.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців ЗСУ і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби ЗСУ, затверджений Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби).

Згідно ст. 6 Статуту внутрішньої служби внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Абзацами 2, 4 ст. 11 Статуту внутрішньої служби передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини.

Відповідно ст. 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно ст.ст. 26, 27 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Пунктом 15 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Відповідно п.15 розділу ХХХІV Порядку №260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зокрема які: самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими ст. 48 Дисциплінарного статуту. При цьому, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником) і дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення.

Відповідно ст. 216 Статуту внутрішньої служби ЗСУ встановлено: "Військовослужбовці строкової військової служби у вільний від занять та робіт час мають право вільно переміщатися по території військової частини, а під час звільнення - і в межах гарнізону. Військовослужбовці офіцерського, сержантського (старшинського) складу, які проходять службу за контрактом, що виїжджають за межі гарнізону, письмово повідомляють про це командира військової частини. Виїзд військовослужбовців строкової військової служби за межі гарнізону (за винятком випадків відбуття у відпустку або відрядження) забороняється."

Порядок виїзду мобілізованих військовослужбовців з території військової частини не визначено нормами законодавства. За аналогією права виїзд за межі гарнізону мобілізованих військовослужбовців здійснюється виключно з письмового повідомлення командира в/ч НОМЕР_1 .

Таким чином, в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач самовільно залишив місце проходження служби, у зв`язку з чим був позбавлений здійснення грошових виплат.

Згідно п.п.1, 5 розділу XVI та п. 15 розділу ХХХІV Порядку №260, виплата премії та додаткової винагороди здійснюється на підставі відповідного наказу командира частини, в якому зазначається конкретний перелік військовослужбовців, які набули право на дані виплати, з врахуванням дотримання даними військовослужбовцями норм чинного законодавства та належного виконання ними покладених на них обов`язків.

В даному випадку позбавлення премії та додаткової винагороди військовослужбовця є похідними від накладення стягнення та встановлення факту самовільного залишення військової частини і не є накладенням подвійного стягнення, або ж накладенням стягнення, не передбаченого Законом.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що у відповідача були нормативно передбачені підстави не виплачувати позивачу грошове забезпечення з 20 грудня 2023 року по 23 грудня 2023 року у зв`язку із самовільним залишенням військової частини, а також з цих підстав і премії та щомісячної додаткової грошової винагороди за грудень 2023 року.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, колегія судів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 28 серпня 2024 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.