Справа № 300/690/24
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" серпня 2024 р. справа № 300/690/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:
судді Біньковської Н.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що з лютого по жовтень 2023 року отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, в листопаді 2023 року виплату пенсії було припинено, оскільки рішенням пенсійного органу від 31.10.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. До страхового стажу позивача не зараховано період роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 з 15.04.2000 по 13.04.2005 в ПВТП «Бджілка» з підстав відсутності в індивідуальних відомостях про застраховану особу інформації про сплату страхових внесків. Вважає, що сплата страхових внесків як єдина підстава у відмові в призначенні пенсії є протиправною, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар. Стверджує, що всі записи в трудовій книжці позивача виконані акуратно, без виправлень, в повній відповідності до Інструкції №58. Просить позов задовольнити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
З 14.02.2023 ОСОБА_1 пенсійним органом призначено позивачу пенсію за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с.33, 44).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 31.10.2023 №06 в ході повторного перегляду електронної пенсійної справи у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону №1058 відмовлено. Зазначено, що страховий стаж становить 29 років 2 місяці. За результатами повторного розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не враховано період роботи, згідно записів БТ-ІІ №4272164 з 15.04.2002 по 13.04.2005 в ПВТП «Бджілка», оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату організацією страхових внесків. Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 27.09.2023 №0900-0604-8/47893 ПВТП «Бджілка» не нараховувало страхові внески/збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період з 15.04.2000 по 31.12.2003; період ведення підприємницької діяльності враховано до страхового стажу відповідно до наявної інформації про сплату страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу (а.с.7).

За змістом довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 27.09.2023 №0900-0604/8-47893 ПВТП «Бджілка» перебувало на обліку в органах Пенсійного фонду України в області з 29.11.1996 по 29.03.2010. За період з 15.01.2000 по 31.12.2003 не нараховувало та не сплачувало страхові внески/збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с.41).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (надалі також - Закон №1058-IV, в редакції станом на час спірних правовідносин).

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно із частиною 4 статті 26 Закону 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Як передбачено частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частиною 2 статті 20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами 4 - 6, 9, 10 статті 20 Закону №1058-IV сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення.

Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники - фізичні особи, які не мають банківських рахунків, сплачують страхові внески шляхом готівкових розрахунків через банківські установи. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду; у разі сплати сум страхових внесків готівкою - день внесення страхувальником коштів у банківську установу чи відділення зв`язку для перерахування на банківські рахунки органу Пенсійного фонду.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Частиною 1 статті 40 Закону № 1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до статті 106 Закону № 1058-IV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.

Як встановлено судом, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області призначено ОСОБА_1 з 14.02.2023 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач листом від 03.10.2023 №0900-0304-9/48771 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив переглянути рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії. Зазначено, що вході перевірки ЕПС справи ОСОБА_1 виявлено, що при призначенні пенсії враховано до страхового стажу період роботи в ПВТП Бджілка з 15.04.2000 по 31.12.2003 без підтвердження сплати внесків (згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.05.1983 працювала в ПВТП Бджілка з 15.04.2000 по 13.04.2005). Згідно службової записки фінансово-економічного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від № 1814/06-16 ПВТП Бджілка не нараховувало страхові внески/збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с.36).

Зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 04.10.2023 №0600-0303-9/105172 слідує, що відповідно до заяви від 13.02.2023 про призначення пенсії за віком згідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_1 призначено пенсію. Зазначено, що при призначенні пенсії правомірно враховано до страхового стажу період роботи в ПВТП «Бджілка» з 15.04.2000 по 31.12.2003 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.05.1983 з урахуванням вимог Порядку №637, оскільки записи про прийняття на роботу та звільнення внесено без виправлень, із зазначенням дат на номерів наказів, нумерація послідовна, хронологічність внесення записів не порушена. До заяви про призначення пенсії від 13.02.2023 не додано інформації про відсутність нарахування страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ПВТП Бджілка. Вказано, що в разі незгоди із цією позицією пенсійний орган просить самостійно переглянути розрахунок страхового стажу ОСОБА_1 (а.с.38).

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 17.10.2023 №2600-0304-9/203990 повідомило відповідача про те, що погоджується із його позицією, викладеною в листі від 08.08.2023 №2800-030102-9/44580, що період з 15.04.2000 по 31.12.2003 необхідно виключити зі страхового стажу (а.с.39).

В подальшому, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 31.10.2023 №06 в ході повторного перегляду електронної пенсійної справи у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону №1058 відмовлено. Зазначено, що за результатами повторного розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не враховано період роботи, згідно записів БТ-ІІ №4272164 з 15.04.2002 по 13.04.2005 в ПВТП «Бджілка», оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату організацією страхових внесків. Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 27.09.2023 №0900-0604-8/47893, ПВТП «Бджілка» не нараховувало страхові внески/збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період з 15.04.2000 по 31.12.2003.

Страховий стаж позивача становить 29 років 6 місяців 25 днів, що підтверджується розрахунком стажу (а.с.33).

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 20.05.1983 позивач у спірний період (а.с.8):

- 15.04.2000 прийнята на посаду бухгалтера ПВТП «Бджілка», на підставі наказу №7 від 15.04.2000;

- 13.04.2005 звільнена з посади бухгалтера ПВТП «Бджілка» згідно статті 36 КЗпП України, на підставі наказу №15 від 13.04.2003.

Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії особи періодів її роботи на такому підприємстві.

Отже, періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески, повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.

З огляду на наведене, суд зазначає, що несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві не повинна порушувати законі права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 30.09.2019 у справі №414/736/17, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 30.12.2021 у справі №348/1249/17, від 08.04.2022 у справі №242/1568/17, від 11.10.2023 в справі №340/1454/21.

Відтак, оскільки період роботи позивача з 15.04.2000 по 13.04.2005 підтверджений її трудовою книжкою, то повинен бути зарахований до страхового стажу ОСОБА_1 .

Відповідачем не надано суду доказів вини позивача у несплаті страхових внесків за спірних період роботи в ПВТП «Бджілка».

Також, в матеріалах справи відсутні докази виконання пенсійним органом обов`язку передбаченого статтею 106 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в частині застосування адміністративних стягнень за несплату або несвоєчасну сплати страхових внесків.

За таких обставин, пенсійним органом протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 15.04.2000 по 13.04.2005, відтак, слід визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 31.10.2023 №06 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача поновити з 14.02.2023 позивачу нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до її страхового стажу періоди роботи в ПВТП «Бджілка» з 15.04.2000 по 13.04.2005, із врахуванням проведених платежів.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 9 статті 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (надалі також - Закон №5076-VI).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, значення спору для сторони тощо.

Судом встановлено, що професійна правнича допомога позивачу у цій справі надавалася адвокатом Атаманюком В.М. відповідно до договору доручення на ведення справ в державних органах, органах місцевого самоврядування, слідчих та судових органах від 27.11.2023, предметом якого є надання консультаційних та юридичних послуг з приводу складання процесуальних документів, представлення інтересів по питанню визнання незаконними дій, бездіяльності відмови органів Пенсійного фонду України у призначенні пенсії, надання інших супутніх послуг. У пункті 4.1. договору зазначено, що вартість послуг визначається в сумі 2000,00 грн. за годину роботи (а.с.12).

Також, адвокатом Атаманюком В.М. надано суду ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АТ №1055860 від 04.01.2024 (а.с.13), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії №882 від 01.12.2011, видане на підставі рішення Івано-Франківської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 01.12.2011 №13 та акт виконаних робіт від 04.01.2024 за договором від 27.11.2023 (а.с.15).

За змістом акту виконаних робіт від 04.01.2024 адвокатом Атаманюком В.М. надано правничу допомогу наступного характеру:

1) консультація 1 година,

2) складання позовної заяви 3 години,

Всього витрачено 4 години. Вартість 1 години роботи адвоката становить 2000,00 грн. Разом 8000,00 грн. (а.с.15).

Відповідно до квитанції №473451 від 04.01.2024 ОСОБА_1 сплатила адвокату Атаманюку В.М. 8000 грн. згідно договору від 27.11.2023 (а.с.14).

При розподілі судових витрат у цій справі суд враховує: зміст позовної заяви; час, який необхідно затратити кваліфікованому юристу на підготовку усіх матеріалів адміністративної справи; складність адміністративної справи; те, що справа розглядалася в спрощеному провадженні.

На підставі системного аналізу матеріалів справи та долучених позивачем доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що заявлений адвокатом розмір судових витрат є завищеним та неспівмірним зі складністю цієї справи.

Враховуючи зміст позовної заяви, кількість опрацьованих адвокатом документів, складність справи, суд вважає заявлені позивачем до відшкодування 8000 грн. витрат на правничу допомогу необґрунтованими, такими що не відповідають реальності та розумності їхнього розміру. Заявлений розмір витрат є неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

Суд звертає увагу, на зміст та незначну кількість та складність в опрацюванні документів, долучених до позовної заяви. Підготовка такої позовної заяви не потребувала значного часу і не мала завдати значних клопотів для адвоката.

Відтак, з огляду на обсяг наданих послуг, суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача повинен становити 3000,00 грн., що буде співмірним зі складністю цієї справи, обсягом наданих адвокатом послуг, а також відповідатиме критерію реальності та розумності їх розміру, решту витрат на вказану допомогу повинен понести позивач.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Відтак, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів підлягає стягненню в солідарному порядку сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 31.10.2023 №06 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області поновити з 14.02.2023 ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до її страхового стажу періоди роботи в ПВТП «Бджілка» з 15.04.2000 по 13.04.2005, із врахуванням проведених платежів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 гривень (три тисячі гривень 00 копійок) та зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ),

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018).

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.