Справа № 120/17812/23
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 120/17812/23

27 серпня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Шидловського В.Б. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2024 року клопотання представника ОСОБА_1 про відмову від позову задоволено та прийнято відмову ОСОБА_1 від адміністративного позову до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії; рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року визнано нечинним; провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії закрито.

22 липня 2024 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення. У вказаній заяві адвокат просить суд стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір у загальній сумі 2363,60 грн, 42,54 грн сервісного збору та 44000 грн витрат на правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанцій.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року призначено розгляд заяви ОСОБА_1 про прийняття додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії в порядку письмового провадження.

Щодо наявності підстав для стягнення понесених позивачем витрат, суд вказує наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Стаття 140 КАС України встановлює особливості розподілу судових витрат у разі відмови позивача від позову.

Відповідно до цієї статті, у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача, за його заявою, стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак, якщо позивач відмовився від позову, внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Представник позивача в поданій заяві зазначає, що ОСОБА_1 відмовився від позову, внаслідок його задоволення відповідачем.

З приводу вказаного колегія суддів зазначає наступне.

Так, зі змісту позовної заяви встановлено, що ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_2 . У свою чергу, тещі позивача з 22.02.2022 встановлено ІІ групу інвалідності.

ОСОБА_1 подав рапорт від 20.09.2023 про звільнення з військової служби у запас на підставі пп. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Не отримавши відповіді на поданий рапорт, позивач звернувся з позовом до суду.

В той же час, зі змісту заяви про відмову від позову встановлено, що на підставі наказу військової частини НОМЕР_2 від 02.06.2024 №154 по стройовій частині ОСОБА_1 наказано вважати таким, що виключений зі списків частини у запас на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 по особовому складу від 11.05.2024 №47-РС на підставі пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, про що внесено відповідний запис до військового квитка позивача.

Проаналізувавши підстави позовної заяви та заяви про відмову позивача від позову, колегія суддів дійшла висновку, що вони є відмінними.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що ОСОБА_1 , подаючи заяву від 08.07.2024, не відмовлявся від позову внаслідок задоволення його вимог відповідачем, а звільнення позивача з військової частини 11.05.2024 пов`язане з наявністю трьох і більше дітей віком до 18 років, тобто звільнення позивача з військової служби пов`язане з іншими підставами, що не було предметом оскарження у цій адміністративній справі.

Відтак, доводи представника позивача, що в даному випадку підлягає застосуванню ст. 140 КАС України у зв`язку з задоволенням його вимог відповідачем після подання позовної заяви є безпідставними.

Окрім того, Сьомий апеляційний адміністративний суд закрив провадження саме у зв`язку з тим, що позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом (п.2 ч.1 ст. 238 КАС України).

Тобто, суд апеляційної інстанції не закривав провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення. (на підставі п.8 ч. 1 ст.238 КАС України)

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 понесених ним витрат, а відповідно і ухвалення додаткового судового рішення.

Додатковим підтвердженням відсутності підстав для стягнення витрат зі сплати судового збору слугує також наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Суд звертає увагу, що статтею 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено випадки повернення судового збору, якою не передбачено повернення судового збору у випадку закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом.

Також щодо стягнення сплаченого сервісного збору колегія суддів звертає увагу, що статтею 132 КАС України передбачено види судових витрат.

Зокрема, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. (ч.1 ст. 132 КАС України)

Відповідно до ч.3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Здійснивши аналіз вказаної норми, судова колегія дійшла висновку, що відшкодування особі сплаченого ним сервісного збору не є видом судових витрат, що передбачені ст. 132 КАС України.

Водночас сервісний збір - це плата, яка сплачується особою на користь фінансової установи за надання нею певних послуг, а тому безпідставно стверджувати, що такі витрати є видом судових витрат, передбачених згаданою вище нормою.

Отже, враховуючи всі вищевикладені обставини та наведені норми права, колегія суддів доходить до переконання, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 252, 310, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Курко О. П.

Судді Шидловський В.Б. Боровицький О. А.