Справа № 320/14241/23
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2024-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2024 року справа № 320/14241/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДПС у м. Києві як відокремлений підрозділ ДПС з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача кошти в рахунок погашення податкового боргу у розмірі 101 020,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до інформаційних баз даних ДПС у відповідача наявний податковий борг на суму 101 020,75 грн., який виник внаслідок несплати відповідачем узгодженої суми грошового зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб.

Несплата у добровільному порядку відповідачем суми податкового боргу стала підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подала до суду відзив, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що контролюючим органом протиправно виносяться податкові повідомлення-рішення на об`єкт нерухомості, який не перебуває у її власності. Крім того, зазначає, що податковим органом порушено порядок надіслання податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 витребувано докази у справі від відповідача: належні докази на підтвердження зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 за період з 26.09.2012 по теперішній час.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в органах Державної податкової служби України.

Відповідно до інформаційних баз даних ДПС за відповідачем обліковується податковий борг з земельного податку з фізичних осіб на суму 101020,75 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, податковий борг виник на підставі податкових повідомлень-рішень:

- (форма «Ф») від 28.04.2017 № 1 сума податкового зобов`язання -25 255,19 грн.;

- (форма «Ф») від 04.04.2018 № 38814-1305-2651, сума податкового зобов`язання 75765,56 грн.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлює, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з положеннями статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо:

- платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;

- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

- згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

- дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;

- результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 56.1 статті 56 ПК України визначено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») від 28.04.2017 № 1 направлялось на адресу відповідача: АДРЕСА_1 та отримане ОСОБА_1 17.07.2017, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням, наявним у матеріалах справи.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») від 04.04.2018 № 38814-1305-2651 та податкова вимога (форма «Ф») від 24.01.2022 направлялись відповідачу за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно листа Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.05.2023 № 103-3706-34/4, отриманого на запит Київського окружного адміністративного суду, за даними картотеки архіву відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської райдержадміністрації, ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 26.10.2004 по 25.09.2012.

Як вбачається з копії паспорта ОСОБА_1 , з 16.10.2012 відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, в період з 16.10.2012 зареєстрованим місцем проживання відповідача була адреса: АДРЕСА_1 .

Верховний Суд у постанові від 11.07.2019 у справі № 826/18377/14 зазначив, що з урахуванням положень пункту 42.2 статті 42 та пункту 45.2 статті 45 ПК України факт отримання документів платником податків має важливе значення, позаяк з цим моментом законодавство пов`язує відлік певних строків. Вважається, що документи належним чином вручені, якщо вони надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Під адресою платника розуміють його місцезнаходження або податкову адресу.

В силу положень пункту 70.6 статті 70 ПК України органи державної реєстрації актів цивільного стану, органи внутрішніх справ, органи, що здійснюють реєстрацію фізичних осіб, зобов`язані подавати відповідним контролюючим органам інформацію щодо зміни даних, які включаються до облікової картки фізичної особи - платника податків, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця.

За змістом підпункту 70.16.71 пункту 70.16 статті 70 ПК України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, самозайняті особи, податкові агенти подають безоплатно в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, контролюючим органам за своїм місцезнаходженням інформацію про фізичних осіб, що пов`язана з реєстрацією таких осіб як платників податків, нарахуванням, сплатою податків і контролем за дотриманням податкового законодавства України, із зазначенням реєстраційних номерів облікових карток платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку у паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), зокрема: органи, що здійснюють реєстрацію фізичних осіб, - про фізичних осіб, які зареєстрували своє місце проживання у відповідному населеному пункті чи місце проживання яких знято з реєстрації в такому населеному пункті, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також про втрачені, викрадені паспорти громадянина України у п`ятиденний строк з дня надходження відповідних заяв фізичних осіб та про паспорти громадянина України померлих громадян щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця.

Згідно з пунктом 9 Порядку подання органам державної податкової служби інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2011 № 1386 (далі - Порядок № 1386) подання зазначеної вище інформації органам державної податкової служби здійснюється на безоплатній основі у паперовій (подається безпосередньо представником суб`єкта інформаційних відносин чи надсилається поштою з повідомленням про вручення) або електронній формі залежно від технічних можливостей суб`єкта інформаційних відносин.

Зі змісту зазначених вище положень вбачається, що податковий орган повинен співпрацювати з місцевими органами влади та мати достовірні дані щодо місця реєстрації фізичних осіб - платників податків.

При цьому, обов`язок щодо направлення податкових повідомлень-рішень за належною податковою адресою платника податків лежить на контролюючому органі.

Зокрема, згідно з підпунктом 42.2 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

У постановах Верховного Суду від 31.08.2018 справа №826/14195/16 та від 23.05.2019 справа №807/2011/16, серед іншого, відзначено, що перевірка дотримання податковим органом заходів щодо стягнення податкового боргу у порядку, передбаченому Податковим кодексом України, є предметом доказування у справі щодо стягнення податкового боргу.

При вирішенні даної справи суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 12.07.2022 у справі № 160/7345/20, в якій Верховний Суд вказав, що у спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягає, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, правильність нарахування пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу.

Висновки аналогічного змісту викладені у постанові Верховного Суду від 21.09.2022 у справі №824/1571/19-а.

Згідно з пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Крім того, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 ПК України).

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).

Як встановлено судом під час розгляду справи, в період з 16.10.2012 зареєстрованим місцем проживання відповідача була адреса: АДРЕСА_1 .

Натомість податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») від 04.04.2018 № 38814-1305-2651 та податкова вимога (форма «Ф») від 24.01.2022 направлялись відповідачу за адресою: АДРЕСА_2 , за якою відповідач була зареєстрована з 26.10.2004 по 25.09.2012.

В даному випадку, відсутні підстави вважати, що податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») від 04.04.2018 № 38814-1305-2651 та податкову вимогу (форма «Ф») від 24.01.2022 належним чином вручено відповідачу, що, в свою чергу, свідчить про недотримання контролюючим органом вимог ПК України.

Як вже відзначалось у постановах Верховного Суду від 31.08.2018 у справі №826/14195/16 та від 23.05.2019 у справі №807/2011/16, серед іншого, що перевірка дотримання податковим органом заходів щодо стягнення податкового боргу у порядку, передбаченому ПК України є предметом доказування у справі щодо стягнення податкового боргу.

На переконання суду, сам лише факт відображення податкового боргу в ІКП відповідача навіть за наявності відповідних узгоджених податкових зобов`язань, але без належного направлення відповідачу податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги, не є достатньою правовою підставою для стягнення такого у судовому порядку.

При цьому суд наголошує, податкові зобов`язання, визначені податковим повідомленням-рішенням (форма «Ф») від 04.04.2018 № 38814-1305-2651 наразі не є узгодженими, оскільки таке податкове-повідомлення рішення відповідачу належним чином не направлене.

Таким чином, позивачем не доведено наявність правових підстав для стягнення заявленого у цій справі податкового боргу, а тому у задоволенні позову потрібно відмовити повністю.

При цьому, суд наголошує, що в межах даного спору судом не заперечується наявність у відповідача податкових зобов`язань, а лише вказується про необхідність дотримання визначеної ПК України процедури їх узгодження та подальшого стягнення податкового боргу, адже за відсутності належних доказів вручення відповідачу одного з податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, звернення до суду із позовними вимогами щодо стягнення відповідного боргу, на переконання суду, є передчасним.

Щодо доводів відповідача, що контролюючим органом протиправно виносяться податкові повідомлення-рішення на об`єкт нерухомості, який не перебуває у її власності, суд зауважує, що предмет спору не стосується правомірності прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень, оскільки у межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань.

Як встановлено частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову у зв`язку із їх передчасністю з огляду на недотримання позивачем приписів податкового законодавства.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.