Справа № 140/34324/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/34324/23 пров. № А/857/8955/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ,

на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року (суддя Смокович В.І., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення м.Луцьк, дата складання повного тексту 27.02.2024),

в адміністративній справі №140/34324/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 ,

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У листопаді 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач-1), Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач-2), в якому просив: 1) визнати протиправними дії командира Військової частини НОМЕР_1 та ВЧ НОМЕР_2 в частині неналежного розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби та ненадання обґрунтованої відповіді щодо результатів розгляду рапорту; 2) зобов`язати відповідачів повторно розглянути рапорти ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", з урахуванням Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідачі позовних вимог не визнали, в суді першої інстанції кожен подав свій відзив на позовну заяву, у яких просили у задоволенні позову відмовити.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27.02.2024 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 в частині неналежного розгляду рапорту ОСОБА_1 від 10 квітня 2023 року про звільнення із військової служби та ненадання обґрунтованої відповіді про результати розгляду рапорту. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 та Військову частину НОМЕР_2 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 10 квітня 2023 року про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт оскаржуване рішення суду необґрунтованим, винесене судом із порушенням норм матеріального права, яке підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на помилковість висновку суду першої інстанції щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути відповідний рапорт позивача з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні, так як у командування військової частини НОМЕР_1 були відсутні підстави для повторного розгляду рапорту на звільнення капітана ОСОБА_2 від 13.04.2023, оскільки такий рапорт був реалізований у військовій частині НОМЕР_1 позитивно. Нового рапорту на звільнення від капітана ОСОБА_2 до командування військової частини НОМЕР_1 із клопотанням про його звільнення з військової служби не надходило.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить частково скасувати оскаржене рішення суду в частині визнання протиправними дій командира військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду рапорту ОСОБА_1 від 10 квітня 2023 року про звільнення з військової служби та ненадання обґрунтованої відповіді про результати розгляду рапорту та про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути відповідний рапорт з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира механізованої роти механізованого батальйону НОМЕР_3 окремої механізованої бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за наказом №199 від 24.03.2023, що не заперечується сторонами.

10.04.2023 року позивачем подано рапорт командиру 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 про звільнення, з підстав необхідності здійснення постійного догляду за батьком інвалідом II групи ОСОБА_3 (а.с. 17-зв., 49).

До рапорту було додано наступні підтверджуючі документи: нотаріально завірену копію свідоцтва про народження та паспорта громадянина України ОСОБА_1 ; нотаріально завірену копію паспорта громадянина України ОСОБА_3 ; нотаріально завірену копію довідки МСЕК №046531 від 27.11.2003 року про встановлення ІІ групи інвалідності (на 1 арк.); заключения ЛЖ №84 від 28.02.2023 року, виписку із медичної карти стаціонарного хворого №428; нотаріально завірену копію свідоцтва про розірвання шлюбу; довідку про склад сім`ї; акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №521 від 07.04.2023 року; копію рішення міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій №3/111/1/1165 від 20.01.2015 року; копію посвідчення УБД.

Відповідно до цього рапорту позивач просив командира 1 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 клопотати перед вищим командуванням про звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 3 частини 5 статті 26 Закону №2232-ХІІ за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворим батьком ОСОБА_3 , який згідно з висновком ЛКК №84 від 28.02.23 за станом здоров`я потребує стороннього догляду.

Командування військової частини НОМЕР_1 позитивно розглянуло рапорт на звільнення капітана ОСОБА_1 від 10.04.2023 року (зареєстрований 13.04.2023 вх.№2232) та за належністю направило документи до вищого керівництва (командиру військової частини НОМЕР_4 ) 03.05.2023 року за вих.№3183 (а.с. 42).

Від т.в.о. начальника управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 надійшло повідомлення №501/3/884 від 05.05.2023 командиру військової частини НОМЕР_1 про направлення документів ОСОБА_1 на доопрацювання у зв`язку із відсутність підтверджуючих фактів перебування на обліку у підрозділі з питань соціального захисту населення, як особа, яка здійснює догляд на непрофесійній основі за особою, яка його потребує (а.с. 17, 48).

Не погоджуючись з діями відповідачів щодо розгляду рапорту про звільнення з військової служби, позивач звернувся з даним позовом до суду.

В апеляційній скарзі відповідач-1, зокрема, оспорює висновки окружного суду щодо протиправності дій командира військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду рапорту ОСОБА_1 від 10 квітня 2023 року про звільнення з військової служби та необхідності зобов`язання військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути відповідний рапорт.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправними дій командира Військової частини НОМЕР_1 в частині неналежного розгляду рапорту ОСОБА_1 від 10.04.2023 року про звільнення із військової служби та ненадання обґрунтованої відповіді про результати розгляду рапорту та про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 10.04.2023 року про звільнення з військової служби, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Положеннями частин першої та другої статті 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і такий триває і по сьогодні.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (даті Закон №2232-ХІІ).

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначено Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення №1153/2008).

Відповідно до п. 2 Положення №1153/2008, громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом. У добровільному порядку громадяни проходять, зокрема, військову службу за контрактом осіб рядового складу.

За приписами пп.«г» п.3, ч.5 ст.26 Закону №2232-ХІІ, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час проведення мобілізації та дії воєнного стану у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пп.2 п.225 розд. ХІІ Положення №1153/2008, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Згідно з п.233 розд. ХІІ Положення №1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання.

Відповідно до п.12 розд. І Положення №1153/2008, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, і установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до абз.4 п.241 Положення №1153/2008, накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

Аналіз наведеним норм свідчить про те, що за результатом розгляду рапорту військовослужбовця приймається відповідне рішення.

Суд апеляційної інстанції у розглядуваній справі враховує, що судовим розглядом встановлено, що позивач, який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , 10.04.2023 року подав командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з підстав необхідності здійснення постійного догляду за батьком інвалідом II групи.

Командування військової частини НОМЕР_1 позитивно розглянуло рапорт на звільнення капітана ОСОБА_1 від 10.04.2023 року (зареєстрований 13.04.2023 вх.№2232) та за належністю направило документи до вищого керівництва (командиру військової частини НОМЕР_4 ) 03.05.2023 року за вих.№3183.

05.05.2023 року за №501/3/884 командування військової частини НОМЕР_1 отримало відповідь про те, що в матеріалах до звільнення капітана ОСОБА_1 відсутні матеріали, що підтверджують факт перебування на обліку у підрозділі з питань соціального захисту населення, як особи, яка здійснює догляд на непрофесійній основі за особою, яка його потребує.

На підставі встановленого колегія суддів приходить до висновку, що командуванням військової частини НОМЕР_1 належним чином розглянуто рапорт на звільнення капітана ОСОБА_1 від 10.04.2023 року, направивши його разом з доданими документами за належністю до вищого керівництва - командиру військової частини НОМЕР_4 .

Отже, у суду відсутні підстави для формування висновків про наявність факту протиправності дій зі сторони командира військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду рапорту ОСОБА_1 від 10 квітня 2023 року про звільнення з військової служби та ненадання обґрунтованої відповіді про результати розгляду рапорту, а тому у командування військової частини НОМЕР_1 відсутні підстави для повторного розгляду рапорту на звільнення капітана ОСОБА_1 від 10.04.2023 року, оскільки такий рапорт був реалізований у військовій частині НОМЕР_1 позитивно.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази подання позивачем нового рапорту на звільнення до командування військової частини НОМЕР_1 .

В такій ситуації, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги відповідача-1, з урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції в оскарженій частині прийнято рішення з невідповідністю його висновків обставинам справи, що призвело до частково неправильного вирішення справи та підтверджує обґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Тому, колегія суддів вважає за необхідне частково скасувати рішення суду першої інстанції, а саме, в частині визнання протиправними дій командира військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду рапорту ОСОБА_1 від 10 квітня 2023 року про звільнення з військової служби та ненадання обґрунтованої відповіді про результати розгляду рапорту та про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути відповідний рапорт позивача, - та прийняти у цій частині нову постанову про відмову у задоволенні таких позовних вимог.

В решта частині рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, оскільки таке рішення суду першої інстанції не оскаржене в апеляційному порядку відповідачем-2.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року в адміністративній справі №140/34324/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії скасувати частково, а саме, в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій командира Військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду рапорту ОСОБА_1 від 10 квітня 2023 року про звільнення з військової служби та ненадання обґрунтованої відповіді про результати розгляду рапорту, та про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 10 квітня 2023 року про звільнення з військової служби, і в цій частині прийняти нову постанову, якою у задоволенні таких позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 відмовити.

У решта частині рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року в адміністративній справі №140/34324/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль