Справа № 300/4943/23
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/4943/23 пров. № А/857/25567/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2023 року, прийняте суддею Григоруком О.Б. у місті Івано - Франківську, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (надалі - ГУ ПФУ в Закарпатській області) про визнання протиправною відмову ГУ ПФУ в Закарпатській області у здійсненні перерахунку пенсії, оформлену рішенням від 05.07.2023; зобов`язання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату пенсії з 01.07.2023, зарахувавши до стажу період її роботи з 01.01.2004 по 07.06.2023 в Комунальному некомерційному підприємстві «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2023 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області від 05.07.2023 щодо відмови перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2023, із зарахуванням до її стажу періоду роботи з 01.01.2004 по 07.06.2023 у Комунальному некомерційному підприємстві «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону №1788-XII; зобов`язання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату пенсії з 01.07.2023, зарахувавши до її стажу період роботи з 01.01.2004 по 07.06.2023 у Комунальному некомерційному підприємстві «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону №1788-XII.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. 00 коп.

Суд зазначив, що спірним у даній справі є перерахунок та виплата пенсії позивачу з 01.07.2023 (місяця наступного з дня звернення позивача із заявою), із зарахуванням до стажу в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону №1788-XII період роботи позивача з 01.01.2004 по 07.06.2023 у Комунальному некомерційному підприємстві «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради».

Суд звернув увагу на те, що Верховний Суд залишав без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону №1788-XII періоди роботи позивачів в закладах, визначених у статті 60 Закону №1788-XII, після 01 січня 2004, тобто після дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).

Щодо стягнення витрат в розмірі 5000 грн., то суд зазначив, що вказана сума витрат є неспівмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами та наданими послугами, витраченим часом, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони.

Таким чином, стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 гривень.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що вказане судове рішення прийняте із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що позивачці КНП «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги» видано уточнюючу довідку № 05-08/39 від 07.06.2023 відповідно до якої вона працює з 16.11.1989 по теперішній час.

Тобто із матеріалів справи вбачається, що після призначення пенсії за віком (15.12.2021) позивач продовжує працювати в КНП «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги».

Судом не взято до уваги, що для зарахування до стажу періоду роботи з 01.11.2021 по 07.06.2023 (як просить позивач) правових підстав немає, оскільки перерахунок по стажу проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням ч. 4 ст. 42 Закону №1058-IV.

Відповідно до частини 3, 4 статті 24 Закону 1058-IV який набрав чинності з 01.01.2004 страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Оскільки, Закон 1058-IV набрав чинності 01.01.2004, то в подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону № 1788-ХІІ підлягають зарахуванню періоди роботи до 01.01.2004. Для періодів роботи після 01.01.2004 законодавством не встановлено пільг щодо обчислення страхового стажу працівників відділень закладів охорони здоров`я.

В постановах Верховного Суду від 11.10.2019 у справі №329/553/17, від 24.01.2019 у справі №265/4648/14-а, колегія суддів зазначила, що враховуючи, що Особа отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», то у відповідача відсутній обов`язок.

Враховуючи незначну складність категорії справи, розмір витрат на правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн. які задоволено судом першої інстанції є завищеним та неспівмірним з реальним обсягом наданих послуг, часом витраченим на надання таких послуг, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, та підлягають зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в позові.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до наступного.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд у повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі як і раніше Закон №1058-ІV), пенсійна справа - 53.

Згідно записів трудової книжки та уточнюючої довідки від 07.06.2023 №05-08/39 позивач працює з 16.11.1989 в Обласній психіатричній лікарні №2 згодом реорганізованої в КНП «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги» (а.с. 12-14, 17).

ОСОБА_1 звернулася до Головного управління з заявою від 30.06.2023 в якій просила перерахувати розмір її пенсії, зарахувавши до стажу період роботи з 01.01.2004 по 07.06.2023 відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII (далі як і раніше Закон №1788-XII). За результатом розгляду вказаної заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відповіддю від 11.07.2023 №0900-0206-8/32304 надіслало рішення про відмову у перерахунку пенсії від 05.07.2023 №53 та роз`яснило порядок оскарження такого рішення (а.с. 15, 16).

01 січня 2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до преамбули Закону №1058-ІV, цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону №1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивачки за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно записів трудової книжки та уточнюючої довідки від 07.06.2023 №05-08/39 позивач працює з 16.11.1989 в Обласній психіатричній лікарні №2 згодом реорганізованої в КНП «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги» (а.с. 12-14, 17).

За правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 у справі № 689/872/17 та від 20 квітня 2022 у справі № 214/3705/17, у яких Суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01 січня 20104 року, тобто після дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ураховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність порушення прав позивачки з боку відповідачів щодо відмови у зарахуванні періоду роботи з 01.01.2004 по 07.06.2023 в Обласній психіатричній лікарні №2 згодом реорганізованої в КНП «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги» у подвійному розмірі.

Зазначене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 27.04.2023 у справі №160/14078/22.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, оскільки, згідно ч. 5. ст. 45 Закону №1058-ІV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії то слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, як територіальний орган Пенсійного фонду провести перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.07.2023, зарахувавши до її стажу період роботи з 01.01.2004 по 07.06.2023 у Комунальному некомерційному підприємстві «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону №1788-XII.

Щодо зменшення витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат на оплату послуг адвоката позивач долучила договір від 30.06.2023 №120/23, акт виконаних робіт від 24.07.2023 №1/120/23, квитанцію №120/23 від 30.06.2023.

Відтак, позивачем понесено витрати за послуги професійної правничої допомоги щодо звернення до суду з даним позовом вартістю 5000,00 грн.

Суд першої інстанції з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат, критеріїв розумності, фактичних обставин справи задовольнив частково вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Суд врахував критерії, визначені ст.134, та ст.139 КАС України, враховав незначну складність справи, та дійшов висновку що справедливим розміром відшкодування позивачу фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є вищевказана сума.

Колегія суддів зазначає, що справа вирішувалася за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) учасників справи, і по даній категорії справ склалася усталена судова практика, яка ґрунтується на рішеннях Верховного Суду.

Колегія суддів погоджується з висновками в цій частині та вважає що такі зроблені з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2023 року у справі №300/4943/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Т. В. Онишкевич
Т. І. Шинкар