Справа № 300/3648/23
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/3648/23 пров. № А/857/2573/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 січня 2024 року (головуючий суддя Бобров Ю.О., м. Івано-Франківськ) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними щодо не зарахування до пільгового стажу період роботи дояркою з 01.02.1993 по 31.05.2000 у спілці селян «Світанок» та зобов`язання зарахувати до пільгового стажу зазначений період та призначити з 10.04.2023 пенсію за віком на пільгових умовах.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 січня 2024 року задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи з 01.10.1986 по 31.12.1986, з 01.02.1993 по 31.05.2000, з 06.09.2003 по 01.12.2006, з 01.06.2008 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 05.10.2017, з 06.10.2017 по 02.05.2018, з 03.05.2018 по 19.01.2019 на посадах доярки та оператора машинного доїння.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи з 01.10.1986 по 31.12.1986, з 01.02.1993 по 31.05.2000, з 06.09.2003 по 01.12.2006, з 01.06.2008 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 05.10.2017, з 06.10.2017 по 02.05.2018, з 03.05.2018 по 19.01.2019.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити з 08.03.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає що таке винесене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що повторно із заявою форма якої передбачена Порядком № 22-1 ОСОБА_1 не зверталася та рішення про відмову в призначенні пенсії Головним управлінням не приймалось, тому у Головного управління відсутні підстави для призначення з 08.03.2023 позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Зазначає, що у трудовій книжці позивача зазначено лише відомості про прийняття на роботу, переведення та звільнення, проте у трудовій книжці не вказані відомості про виконання норм обслуговування. Отже для зарахування до пільгового стажу періодів роботи, зокрема з 06.09.2003 по 01.12.2006, з 01.06.2008 по 31.03.2016 у ТзОВ «АПФ Левада» Коломийського району, з 01.04.2016 по 05.10.2017 у ТОВ ім. Чапаєва (згодом ТОВ «Покуття Агро»), з 06.10.2017 по 02.05.2018 у ТзОВ «Хропотове» з 03.05.2018 по 19.01.2019 ТОВ «Ямниця» необхідно надати довідку про пільговий характер роботи за формою, затвердженою додатком 5 Порядку № 637.

Вважає, що оскільки, Комісією відмовлено в підтвердженні стажу роботи ОСОБА_1 на пільгових умовах з 01.02.1993 по 31.05.2000 дояркою, в Головного управління відсутні правові підстави для зарахування до стажу роботи на пільгових умовах з 01.02.1993 по 31.05.2000 в колгоспі ім. Я. Галана (спілка селян «Світанок»).

Крім того, звертає увагу суду, що пункт 17 Порядку № 637 яким передбачено встановлення стажу на підставі показань не менше двох свідків, не може бути застосований для підтвердження стажу на пільгових умовах.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечив щодо її доводів та просив залишити рішення суду без змін.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.03.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За результатами розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 10.04.2023 зазначено, що рішенням №74 від 18.09.2019 позивачу відмовлено у призначенні пільгової пенсії у зв`язку з відсутністю стажу на пільгових умовах. Відповідь щодо не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 01.02.1993 по 31.05.2000 у колгоспі ім. ОСОБА_2 , яке перейменовано у спілку селян «Світанок» була надана листом від 21.05.2021. Страховий стаж склав 29 років 2 місяці, стаж на пільгових умовах відсутній. Рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років від 30.08.2019 відмовлено у підтвердженні стажу на пільгових умовах, оскільки первинними документами не підтверджено зайнятість на пільговій посаді за період роботи в колгоспі ім. Я. Галана (в подальшому правонаступник спілка селян «Світанок») з 01.02.1993 по 31.05.2000. Зазначено, що у первинних документах колгоспу ім. ОСОБА_2 (спілка селян «Світанок») не зазначено посада, яку позивач займала, а в книзі обліку розрахунків по оплаті праці колгоспу посада не значиться. В копії особового рахунку з книги обліку трудового стажу слово «доярка» дописано іншим чорнилом і почерком, а до цього часу зазначений факт роботи членом ланки.

Також зазначено, що встановлення стажу на підставі показань двох свідків не може бути застосований для підтвердження стажу на пільгових умовах.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернулася з даним позовом до суду.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно врахував, що згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

За приписами статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон України №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).

Як передбачено статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Згідно із пунктом 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.4 Інструкції №58, визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Як встановлено судом, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 17.07.1984, яка наявна у матеріалах справи, позивачка з 01.02.1993 по 31.05.2000 працювала в дояркою у спілці селян «Світанок».

Так, 15.04.1989 позивач прийнята на роботу в спілку селян «Світанок» членом ланки, з 01.02.1993 переведена членом трудового колективу ферми №2 на посаду доярки, де працювала до 31.05.2000.

Як зазначалось судом, підставою для відмови у врахуванні даного пільгового стажу позивача було те, що у первинних документах колгоспу ім. ОСОБА_2 (спілка селян «Світанок») не зазначено посада на якій працювала позивач. Також в копії особового рахунку з Книги обліку трудового стажу слово «доярка» дописано іншим чорнилом і почерком, а до цього часу зазначений факт роботи членом ланки.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про безпідставність тверджень відповідача про те, що у особовому рахунку з Книги обліку трудового стажу позивача слово «доярка» дописано іншим чорнилом і почерком, оскільки як вже зазначено, відповідний запис наявний у трудовій книжці НОМЕР_1 від 17.07.1984, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і таким підтверджено, що у період з 01.02.1993 по 31.05.2000 позивач працювала саме на посаді доярки у спілці селян «Світанок». Доказів того, що надані позивачу відомості з Книги обліку трудового стажу є недійсними чи підробленими відповідачем не подано.

Також, судом правильно враховано, що у трудовій книжці чітко зазначено дати призначення та звільнення, посаду, підприємство на якому працювала позивач, номера і дати наказів про прийняття і звільнення, містяться підписи відповідальної особи та печатки підприємства.

З урахуванням вказаного, безпідставними є також посилання відповідача про неможливість врахування довідок про заробітну плату від 10.01.2019 за №№11, 12, 13 та від 29.05.2019 №437, у зв`язку з відсутністю у вказаних первинних документах колгоспу ім. ОСОБА_2 (спілка селян «Світанок»), зазначення посади, яку позивач займала.

При цьому, рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2019 №351/108/19 встановлено факт, що архівні довідки №11, №12, №13 від 10.01.2019 про заробітну плату та кількість вироблених трудоднів Колгоспу «Галана», с/с Світанок, які видані Трудовим архівом Снятинського району на ім`я « ОСОБА_1 » належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо твердження відповідача про те, що спілка «Світанок» було створено з 1992 року шляхом реорганізації колгоспу ім. ОСОБА_2 про що у трудову книжку не внесено відповідний запис, то суд правильно зазначив, що відповідно до змісту трудової книжки позивача, вона ще 01.101986 була прийнята на роботу в СС «Світанок».

Крім того у матеріалах справи наявна трудова книжка ОСОБА_3 від 22.07.1970, згідно записів якої вона прийнята на роботу в спілку селян «Світанок» ще 03.01.1976 та повторно, після звільнення 15.04.1983 (30-31).

Як вірно зазначено судом, жодних доказів про створення спілки селян «Світанок» саме у 1992 року шляхом реорганізації колгоспу ім. ОСОБА_2 та відсутність його діяльності раніше, відповідачем не подано, а тому підстав вважати, що зазначена спілка не працювала раніше відсутні.

Також у зазначених відомостях з Книги обліку трудового стажу та довідках про заробітну плату зазначено про встановлений мінімум та належну кількісті відпрацьованих людино/днів, спору щодо вказаного відповідачем не зазначено.

Судом також встановлено, що позивач самостійно зверталася до архівних відділів з метою отримання документів для підтвердження пільгового стажу, проте листами трудового архіву Снятинського району Снятинської районної ради від 26.12.2018 за №999 та архівного відділу Снятинської РДА від 12.12.2018 за №689/04-01 їй повідомлено, що документи з особового складу по колгоспу ім. ОСОБА_2 (спілка селян «Світанок») в архівний відділ не передавалися, в документах відсутні відомості про прийняття на роботу, переведення на іншу роботу та роботу з неповним робочим днем, реорганізацію відсутні (а.с. 27-28).

При цьому суд правильно зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому, суд слушно зазначив, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Отже, правильним є висновок суду, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою для висновку про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Крім того, у разі виявлення будь-яких сумнівів щодо наявності у позивача страхового стажу чи розбіжностях у поданих документах, відповідач мав право отримати будь-які необхідні документи або інформацію безпосередньо від позивача, підприємства, а не відмовляти позивачу в призначенні пенсії.

Відтак, суд вірно вважав, що оскільки не встановлено недостовірності або неточності вказаних записів, вищезазначене не може бути підставою для не зарахування оспорюваного періоду роботи позивачки до її трудового стажу.

Таким чином, зазначений стаж підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Разом з тим, як встановлено судом, ОСОБА_1 у 2019 та 2023 роках зверталася за призначенням пільгової пенсії, однак жодних відомостей про зарахування їй пільгового стажу згідно записів у трудовій книжці за періоди з 01.10.1986 по 31.12.1986, з 06.09.2003 по 01.12.2006, з 01.06.2008 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 05.10.2017, з 06.10.2017 по 02.05.2018, з 03.05.2018 по 19.01.2019 суду не надано.

Крім того судом встановлено, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 17.07.1984, що позивач у період з 01.10.1986 по 31.12.1986, з 06.09.2003 по 01.12.2006, з 01.06.2008 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 05.10.2017, з 06.10.2017 по 02.05.2018, з 03.05.2018 по 19.01.2019 працювала на посадах доярки та оператора машинного доїння.

Вищевказані записи є послідовними, чіткими, без перекреслень, містять підпис відповідальних осіб.

Також, жодних неправильних чи неточних записів саме про періоди роботи позивача, у зв`язку з чим необхідно підтверджувати трудовий стаж, контролюючим органом не виявлено.

Окрім цього, відповідачем також не вказано жодних підстав, за яких таке оформлення записів робить їх недійсними або сумнівними.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Також відповідно до пункту «д» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Таким чином, зазначені періоди роботи підлягають врахуванню до пільгового стажу, про самостійне їх зарахування пенсійним органом не зазначено, жодних доказів щодо неможливості чи відсутності підстав у зарахуванні періодів роботи на пільговій професії відповідачем не надано.

При цьому, відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено тільки про те, що стаж роботи з 01.06.2008 по 31.03.2016 не є достатнім для призначення пенсії, стосовно інших пільгових періодів пояснень не надано.

Судом також вірно зазначено, що позивач двічі зверталася за призначенням пільгової пенсії та можливості зарахування пільгового стажу, проте пільговий стаж за періоди роботи з 01.10.1986 по 31.12.1986, з 06.09.2003 по 01.12.2006, з 01.06.2008 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 05.10.2017, з 06.10.2017 по 02.05.2018, з 03.05.2018 по 19.01.2019 враховано не було та оцінки такому стажу, відповідачем протиправно не надано.

Таким чином, оскільки судом не встановлено недостовірності або неточності вказаних записів, зазначені періоди роботи підлягають зарахування до пільгового стажу позивача.

Таким чином, враховуючи частину 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні даного публічно-правового спору суд дійшов вірного висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог шляхом визнання протиправними дій щодо врахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 01.10.1986 по 31.12.1986, з 06.09.2003 по 01.12.2006, з 01.06.2008 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 05.10.2017, з 06.10.2017 по 02.05.2018, з 03.05.2018 по 19.01.2019.

Судом також встановлено, що вік позивача 56 років, пільговий стаж складає більше 20 років, а тому доводи відповідача щодо відсутності у позивача необхідного пільгового стажу, та відповідно, права на пенсію за віком на пільгових умовах є безпідставними.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено судом, позивачу у 2017 році виповнилось 50 років, повторно із заявою про призначення пенсії вона звернулася 08.03.2023, тобто пізніше трьох місяців з дня досягнення нею пенсійного віку.

Враховуючи викладене та те, що позивач на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії досягла 50 річного віку, має достатній пільговий стаж, колегія суддів погоджується з висновком суду, що пенсію їй слід призначити з дня звернення за пенсією, тобто з 08.03.2023.

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком суду, що з метою належного захисту прав позивача необхідно визнати протиправними дії щодо не зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 01.10.1986 по 31.12.1986, з 01.02.1993 по 31.05.2000, з 06.09.2003 по 01.12.2006, з 01.06.2008 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 05.10.2017, з 06.10.2017 по 02.05.2018, з 03.05.2018 по 19.01.2019 на посадах доярки та оператора машинного доїння та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу вказані періоди роботи та призначити і виплатити їй з 03.08.2023 пенсію за віком на пільгових умовах.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Виходячи із зазначеного вище, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 січня 2024 року по справі № 300/3648/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула