Справа № 460/4623/24
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2024-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 серпня 2024 року м. Рівне №460/4623/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.11.2023 №0-1715-UA0039275, №0-1715-UA0039275, №0-1715-UA0039275.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що йому належить на праві приватної власності нежитлова будівля будівля сільськогосподарського призначення Хмелесушилка, за адресою: АДРЕСА_1 . Така будівля має статус будівлі сільськогосподарського призначення та використовується позивачем в межах ведення особистого селянського господарства. Контролюючим органом винесені податкові повідомлення-рішення, якими визначені до сплати суми податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020-2022 роки. Проте, такі рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки в силу норм підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, нерухоме майно не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач зазначає, належна позивачу на праві власності будівля будівля сільськогосподарського призначення Хмелесушилка, за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом оподаткування, оскільки: до інформаційних баз Радивилівської ДПІ, як суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_1 на обліку не перебуває, протягом 2020-2022 років звітність про отримані доходи не подавалися, від підприємницької діяльності доходи не отримувалися, повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які проводиться діяльність (форми 20-ОПП) не подавалися; платник податку не надав доказів того, що він є сільськогосподарським товаровиробником, а об`єкт нерухомості призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Тому оскаржувані рішення є правомірними. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 03.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 10.07.2024 витребувано у позивача додаткові докази.

За правилами частини п`ятої статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та з`ясувавши всі обставини, які мають правове значення для вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.01.2024, ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі будівлі сільськогосподарського призначення Хмелесушилки, за адресою: АДРЕСА_1 .

Контролюючим органом винесені податкові повідомлення-рішення про визначення сум податкових зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

від 21.11.2023 №0-1715- НОМЕР_1 на суму 4822,97 грн за звітний податковий період 2020 рік;

від 21.11.2023 №0-1715- НОМЕР_1 на суму 6684,00 грн за звітний податковий період 2021 рік;

від 21.11.2023 №0-1715- НОМЕР_1 на суму 7241,00 грн за звітний податковий період 2022 рік (далі ППР).

Позивач вважає такі ППР протиправними та зазначає, що у даному випадку підлягає застосуванню норма підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (далі ПК України), яка визначає, що не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваних рішень ППР, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає таке.

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено статтею 266 ПК України.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України).

Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку (підпункт 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України).

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України).

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (підпункт 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 «Пільги із сплати податку» статті 266 ПК України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

За приписами підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Аналіз норм підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України та підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України свідчить про те, що перша норма визначає саме «пільгу» зі сплати податку шляхом зменшення бази об`єкта оподаткування, а друга норма визначає перелік будівель, які взагалі не є об`єктами оподаткування.

Тобто норма підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є «пільгою зі сплати податку» в розумінні статті 30 ПК України, оскільки норма підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України стосується саме застереження щодо об`єктів, які взагалі не є об`єктами оподаткування, натомість поняття «пільги зі сплати податку» стосується питання звільнення від «наявного» обов`язку сплати податку.

Як зазначалося вище, відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Отже, будівля не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за наявності одночасно таких умов:

(1) нежитлова будівля віднесена до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;

(2) власником будівлі є сільськогосподарський товаровиробник (юридична та фізична особа);

(3) нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.

Щодо належності нежитлової будівлі будівлі сільськогосподарського призначення Хмелесушилки до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, суд зазначає таке.

Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (ДК 018-2000), призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні.

ДК 018-2000 був чинний на час податкових періодів, за якими визначені податкові зобов`язання 2020, 2021, 2022. Починаючи з 01.01.2024 діє новий Класифікатор будівель і споруд НК 018:2023.

Згідно з ДК 018-2000 до групи «Будівлі нежитлові інші» (код 127) включено клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства» (код 1271).

Клас «Будівлі сільськогосподарського призначення» (код 1271) включає в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та ін. До коду 1271.9 віднесено інші будівлі сільськогосподарського призначення.

Отже, згідно з ДК 018-2000 будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням.

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Визначення законодавцем переліку об`єктів, які не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (у даному випадку підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України), спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для сільськогосподарського призначення.

Функціональне призначення об`єкта, який не є об`єктом оподаткування будівлі сільськогосподарського призначення (вид нежитлової нерухомості); не є об`єктом оподаткування саме будівлі сільськогосподарського призначення, тобто будівлі, які використовуються для сільського господарства.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.01.2024, ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі будівлі сільськогосподарського призначення Хмелесушилки, за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто відомості Реєстру містять чітко визначений запис (опис) про будівлю будівля сільськогосподарського призначення Хмелесушилка.

Вказане свідчить про те, що належна позивачу на праві власності будівля віднесена до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства» (код 1271) згідно з ДК 018-2000 групи «Будівлі нежитлові інші» (код 127).

Щодо перебування будівлі сільськогосподарського призначення Хмелесушилки у власності позивача, саме як сільськогосподарського товаровиробника, суд зазначає таке.

Поняття «сільськогосподарського товаровиробника» визначене статтею 14 ПК України, проте у різних редакціях станом на звітні податкові періоди, за якими визначені суми податкових зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

2020 рік сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання;

2021 рік сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання;

2022 рік сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Верховний Суд в постанові від 04 березня 2021 року у справі № 500/2782/18, аналізуючи положення підпункту «ж» 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України в частині визначення «сільськогосподарський товаровиробник», зазначив, що це поняття, яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ «Податок на майно»).

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 статті 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Так, поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 року №2238-III, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

Так, згідно зі статтею 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис»:

виробники сільськогосподарської продукції це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Наведені вище поняття «сільськогосподарський товаровиробник» не суперечать його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.

За правилами статті 1 Закону України «Про особисте селянське господарство» від 15.05.2003 №742-IV (далі Закон №742-IV), особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Члени особистого селянського господарства здійснюють діяльність на свій розсуд і ризик у межах встановленого правового господарського порядку, дотримуючись вимог цього Закону, законів України, інших нормативно-правових актів.

Діяльність, пов`язана з веденням особистого селянського господарства, не відноситься до підприємницької діяльності.

За приписами статті 6 Закону №742-IV, до майна, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, належать земельні ділянки, жилі будинки, господарські будівлі та споруди, сільськогосподарська техніка, інвентар та обладнання, транспортні засоби, сільськогосподарські та свійські тварини і птиця, бджолосім`ї, багаторічні насадження, вироблена сільськогосподарська продукція, продукти її переробки та інше майно, набуте у власність членами господарства в установленому законодавством порядку.

Майно, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, може бути власністю однієї особи, спільною частковою або спільною сумісною власністю його членів відповідно до закону.

Відповідно до статті 4 Закону №742-IV, особисті селянські господарства підлягають обліку. Облік особистих селянських господарств здійснюють сільські, селищні, міські ради за місцем розташування земельної ділянки в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері статистики.

Ухвалою суду від 10.07.2024 витребувано у позивача докази наявності у нього статусу члена особистого селянського господарства.

Так, позивачем надана суду Довідка Крупецької сільської ради (Боратинський старостинський округ) від 21.08.2024 №237, відповідно до якої орган місцевого самоврядування вказав, що ОСОБА_1 дійсно є членом особистого селянського господарства.

Відповідно до Довідки Крупецької сільської ради (Боратинський старостинський округ) від 20.03.2024 №79, за ОСОБА_1 обліковуються земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства 0,24 га, для обслуговування придбаної у власність будівлі сільськогосподарського призначення Хмелесушилки (оренда).

Відповідно до Довідки Крупецької сільської ради (Боратинський старостинський округ) від 29.12.2023 №268, нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: Хмелесушилка, що включає: зерносховище, піднавіс, критий тік, зерномайданчик, використовувалися з 2017 року ОСОБА_1 для очищення та зберігання зерна, зберігання господарського інвентаря.

Отже, наявні у матеріалах справи докази свідчать про те, що позивач використовує нерухоме майно: нежитлова будівля будівля сільськогосподарського призначення Хмелесушилка, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить йому на праві власності, для задоволення власних потреб, зокрема, для очищення та зберігання зерна, що безпосередньо пов`язано з веденням особистого селянського господарства.

Натомість, відповідачем не спростовано такої обставини належними і допустимими доказами.

Відповідачем також не надано доказів того, що нежитлова будівля будівля сільськогосподарського призначення Хмелесушилка, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві приватної власності, здається власником в оренду, лізинг, позичку.

Тому, суд дійшов висновку, що вказане приміщення не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідач зазначає, що до інформаційних баз Радивилівської ДПІ, як суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_1 на обліку не перебуває, протягом 2020-2022 років звітність про отримані доходи не подавалися, від підприємницької діяльності доходи не отримувалися, повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які проводиться діяльність (форми 20-ОПП) не подавалися.

Суд відхиляє такі доводи контролюючого органу та зазначає, що використання позивачем нерухомого майна сільськогосподарського призначення для задоволення власних потреб, зокрема, для очищення та зберігання зерна, що безпосередньо пов`язано з веденням особистого селянського господарства, не потребує реєстрації у податковому органі особи, як суб`єкта підприємницької діяльності.

За таких обставин, суд зазначає про те, що належне позивачу на праві власності нежитлове приміщення будівля сільськогосподарського призначення Хмелесушилка, за адресою: АДРЕСА_1 , не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, а тому оскаржувані ППР є протиправними та підлягають скасуванню.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних рішень ППР в порядку статті 77 КАС України, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними і скасування таких рішень суб`єкта владних повноважень.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1211 грн 20 коп, сплачена відповідно до квитанції від 24.04.2024 №.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС України у Рівненській області (вулиця Відінська, 12, місто Рівне, 33023; код ЄДРПОУ ВП 44070166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС України у Рівненській області:

від 21.11.2023 №0-1715-UA0039275 на суму 4822,97 грн за звітний податковий період 2020 рік;

від 21.11.2023 №0-1715- НОМЕР_1 на суму 6684,00 грн за звітний податковий період 2021 рік;

від 21.11.2023 №0-1715- НОМЕР_1 на суму 7241,00 грн за звітний податковий період 2022 рік.

Стягнути на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1211 грн 20 коп за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС України у Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 29 серпня 2024 року

Суддя К.М. Недашківська