Справа № 947/6311/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 серпня 2024 р.м. ОдесаСправа № 947/6311/24
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Вербицької Н.В.,
суддів - Ступакової І.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 червня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,
В С Т А Н О В И Л А :
19 лютого 2024 року до ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1408893 від 10 лютого 2024 року та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19 червня 2024 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2024 року апеляційну скаргу задоволено. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 червня 2024 скасовано та задоволено позов ОСОБА_1 . Визнано протиправною та скасовано постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1408893 від 10 лютого 2024 року та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення.

05.08.2024 року представником позивача - адвокатом Карагяур В.І. направлено до П`ятого апеляційного адміністративного суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правову допомогу у сумі 8 000 грн.

26 серпня 2024 року Департамент патрульної поліції подав до суду заперечення на вказану заяву, у яких відповідач зазначив про відсутність доказів оплати позивачем витрат на правову допомогу, у зв`язку з чим вказував на необґрунтованість заявленої до відшкодування суми. Також зазначено про не співмірність суми до складності справи та виконаних адвокатом робіт.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно приписів ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 16 КАС України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що витрати на професійну правничу допомогу є одним з видів судових витрат і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування таких витрат за умови їх підтвердження належними доказами.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу вищевикладеного, видно, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 922/902/19.

Як вбачається з матеріалів справи, договором про надання адвокатських послуг №83 від 13.02.2024 року, укладеним між ОСОБА_1 та адвокатом Карагяур В.І., встановлено, що розмір гонорару та витрат за цим договором складається з загальної вартості конкретних доручень згідно додатків цього договору. Вартість конкретних доручень клієнта зазначається у додатках (а.с.58).

Додатком до договору про надання адвокатських послуг №1 від 13.02.2024 року сторонами узгоджено, що вартість послуг (гонорар) адвоката становить 8 000 грн (а.с.60).

Відповідно до акту приймання-передачі робіт від 31.05.2024 року адвокат надав такі послуги: опрацювання законодавчої бази- 500 грн; збір інформації та документів, опрацювання та аналіз судової практики - 500 грн; складення позовної заяви - 6 000 грн; підготовка заяв з процесуальних питань (заява про розподіл судових витрат) - 1 000 грн (а.с.59).

Відповідач у клопотанні від 26.08.2024 року просив зменшити розмір судових витрат, зазначаючи, що позивачем не надано доказів сплати відповідної суми на користь адвоката.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, вимоги процесуального закону не ставлять у залежність можливість розподілу судових витрат від надання доказів їх понесення учасником справи. Визначальною обставиною є факт отримання правової допомоги під час судового розгляду.

В даному випадку, фактичним підтвердженням отримання позивачем правової допомоги під час розгляду справи у суді є позовна заява, яка складена та подана представником позивача - адвокатом Карагяур В.І.

При цьому ч.2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, ЄСПЛ зазначив, що згідно з його прецедентною практикою (§ 23 справи «Санді Таймс проти Об`єднаного Королівства (№ 2)» (Sunday Times v. UK (№2) від 6.11.1980, скарга № 6538/74) відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, їх необхідність і, більше того, умова розумності їх розміру.

Таким чином, на суд покладаються вимоги не тільки формально дослідити умови виконання договору про надання правової допомоги, а й встановити співмірність визначеної суми з урахуванням індивідуальних обставин кожної справи.

Надаючи оцінку наведеному розрахунку, колегія суддів зауважує, що до витрат на правову допомогу відносяться виключно ті юридичні дії, вчинення яких є необхідними для надання правової допомоги.

При цьому, проведення зустрічей та консультацій з клієнтом, аналіз актуальної судової практики, збирання доказів та подання процесуальних клопотань є складовими елементами написання позовної заяви чи апеляційної скарги, тому не може визначатись окремим діями.

Дослідивши наданий розрахунок часу, який затрачено адвокатом, колегія суддів визначає, що він містить елементи, які фактично охоплюються виконаною роботою щодо підготовки заяв по суті розгляду справи, а саме написанням позовної заяви.

В той же час, предметом спору є правомірність винесення у відношенні позивача постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1408893 від 10 лютого 2024 року, якою на нього накладено стягнення у розмірі 20 400 грн, що є значною сумую, тому колегія суддів, з урахуванням дотримання вимог співмірності та обґрунтованості розміру витрат на оплату послуг адвоката, складності виконаної адвокатом роботи та закінчення справи для сторін, вважає, що співмірним розміром судових витрат пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу є 3000 грн (три тисячі гривень).

Частиною 3 ст.252 КАС України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно приписів ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст.134, 139, 252, 311, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ - 40108646, 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста,3) на користь ОСОБА_1 (рнокпп - НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 3 000 грн (три тисячі гривень).

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: І.Г.Ступакова

Суддя: А.Г.Федусик