Справа № 380/19509/23
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/19509/23 пров. № А/857/25205/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Судової Хомюк Н.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року, прийняте суддею Кухар Н.А. у місті Львові, у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ДПСУ, відповідач) про визнання протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 за весь час затримки їх виплати з січня 2016 по день фактичної виплати; зобов`язання нарахувати та виплатити компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 (далі - Постанова №889) за весь час затримки їх виплати з січня 2016 по день фактичної виплати.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 позов задоволено.

Суд виходив з того, що позивач несвоєчасно отримав щомісячну додаткову винагороду, передбачену Постановою №889 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення. 18.07.2023 ОСОБА_1 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.03.2023 у справі №380/17018/22 виплачено заборгованість з щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою №889 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 по лютий 2018 у розмірі 21156,05 гривень.

Таким чином, позивач має право на виплату йому компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою №889 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення за період затримки виплати.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_2 подало апеляційну скаргу. Вважає, що вказане судове рішення прийняте із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Тобто, за наявності визначених Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» умов, присуджена за рішенням суду сума підлягає компенсації у тому ж самому порядку, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду, що відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.05.2014 у справі № 6-43цс14.

З наведеного слідує, що коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. А отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст. 2 вказаного Закону є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

Враховуючи те, що виплата доходів, по яких подано позов, здійснена відповідно до керівних документів, то ця виплата здійснена своєчасно і для компенсації втрати частини доходів немає підстав.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в позові.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до наступного.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд у повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказами Голови Державної прикордонної служби України від 01.07.2020 № 621-OC полковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас на підставі п.п. «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та від 30.07.2020 № 737-ОС виключено із списків особового складу та усіх видів забезпечення.

Згідно довідки про нараховану та виплачену індексацію полковнику ОСОБА_2 за період з січня 2015 по жовтень 2015, було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 6771,31 грн.

Згідно довідки про нараховану та виплачену індексацію полковнику ОСОБА_2 за період з 01 листопада 2015 по 28 лютого 2018, було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 43115,65 грн.

Під час проходження військової служби позивачу було проведено нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення: у червні 2015 у розмірі 6433,38 грн.; у червні 2016 у розмірі 9625,38 грн.; у червні 2017 у розмірі 9625,38 грн.

Окрім того, у період з січня 2016 по лютий 2018 включно ОСОБА_1 була нарахована та виплачена щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» (далі як і раніше Постанова №889).

Позивач вважаючи, що розрахунок допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової грошової винагороди йому проведено без врахування індексації грошового забезпечення, звернувся через свого представника до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 у справі №380/17018/22 визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2015-2017 роках, та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 №889, за період з січня 2016 по лютий 2018 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2015-2017 роках, та щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 №889, за період за період з січня 2016 по лютий 2018 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

18.07.2023 ОСОБА_1 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 у справі №380/17018/22 виплачено заборгованість з щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою №889 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

26.07.2023 до відповідача скеровано адвокатський запит з проханням нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячної додаткової винагороди, нарахованої та виплаченої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 у справі №380/17018/22 за період із січня 2016 по лютий 2018 по день фактичної виплати із наданням відповідних розрахунків нарахувань та утримань.

ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) листом від 02.08.2023 №11/6671-23-Вих у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів відмовлено.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд вже викладав правові висновки щодо застосування норм Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ), зокрема у постанові від 15 жовтня 2020 у справі №240/11882/19.

Ухвалюючи постанову у справі №240/11882/19 Верховний Суд виходив із аналізу норм Закону №2050-ІІІ, відповідно до статті 2 якого компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі «компенсація») провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі №2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед іншого, заробітна плата (грошове забезпечення).

Відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

У справі №240/11882/19 Верховний Суд зауважив, що використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

З покликанням на аналогічні висновки, сформульовані у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 №21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 у справі №810/1092/17 та від 13 січня 2020 у справі №803/203/17, Верховний Суд у справі №240/11882/19 висновував, що зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Застосовуючи цей висновок у справі №240/11882/19, з урахуванням наявності факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення за заявлений період у зв`язку з бездіяльністю власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, Верховний Суд дійшов висновку, що така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Такої правової позиції дотримувався і Верховний Суд у справах №120/9475/21-а (постанова від 29.03.2023), №620/7687/21 (постанова від 21.03.2023).

Крім того, у постанові від 26.02.2020 (справа №826/8319/16) Верховний Суд, серед іншого, дійшов висновку, що «компенсація за порушення строків виплати виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата) особи (працівника) з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат…».

Враховуючи зазначені правові позиції Верховного Суду, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на виплату компенсації втрати частини доходів.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач несвоєчасно отримав щомісячну додаткову винагороду, передбачену Постановою №889 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

18.07.2023 ОСОБА_1 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.03.2023 у справі №380/17018/22 виплачено заборгованість з щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою №889 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 по лютий 2018 у розмірі 21156,05 гривень.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що позивач має право на виплату йому компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою №889 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення за період затримки виплати.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року у справі №380/19509/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Н. М. Судова-Хомюк
Т. І. Шинкар