Справа № 500/4310/24
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4310/24

29 серпня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду, через представника адвоката Бахіра Романа Дмитровича, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у призначенні та виплаті щомісячної державної адресної допомоги до пенсії відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій" від 28 липня 2010 року №656;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплачувати щомісячну державну адресну допомогу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій" від 28 липня 2010 року №656, з 22.02.2022;

допустити до негайного виконання рішення суду в частині нарахування та виплати, як інваліду війни І групи, щомісячної адресної допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 №656 "Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій", - у межах суми стягнення за один місяць.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка вказує, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивачка неодноразово зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перерахунок пенсії, в якій просила встановити щомісячну державну адресну допомогу до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій» від 28.07.2010 №656, оскільки вважає, що набула право на дану допомогу як учасник бойових дій у період Другої світової війни, особа з інвалідністю І групи внаслідок війни, якій виповнилося 85 років, відтак переконана у наявності підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплати належну їй адресну допомогу до пенсії.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 17.04.2024 позивачку повідомлено про відмову в нарахуванні та виплаті адресної допомоги до пенсії, посилаючись на те, що підстави для надання такого статусу позивачу відсутні, оскільки в матеріалах пенсійної справи немає документів про участь в бойових діях в період Другої світової війни.

Позивачка вважає дії відповідача щодо відмови їй у призначенні щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, як учаснику бойових дій у період Другої світової війни, якій на дату подання заяви про перерахунок пенсії виповнилося 85 років протиправними, що і стало причиною звернення до суду.

Ухвалою суду від 15.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 КАС України встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

05.08.2024 на адресу суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що у матеріалах пенсійної справи позивача відсутні документи про участь в бойових діях в період Другої світової війни, відтак відповідно до норм чинного законодавства мінімальна пенсійна виплата встановлюється як учаснику бойових дій. До пенсії позивача встановлено державну адресну допомогу як учаснику бойових дій (інвалідність у позивача відсутня), відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 №656 «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій» (до 210%).

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 (в окремих документах вказано по батькові - ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивачка є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 25.07.1997 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни І групи, про що свідчить бланк-вкладка до посвідчення учасника бойових дій від 27.12.2023 (арк.справи 6).

Матеріалами справи підтверджується, що 03.01.2022 позивачці виповнилось 85 років.

В позовній заяві позивачка вказує, що починаючи з 22.02.2022 вона неодноразово зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявами про перерахунок пенсії, в яких зокрема просила встановити щомісячну державну адресну допомогу до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій» від 28.07.2010 №656.

У відповідь на останню заяву від 25.05.2023, позивачка отримала відповідь від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області оформлену листом №4194-3839/П-02/8-1900/24 від 17.04.2024, в якому відповідачем відмовлено позивачці в нарахуванні та виплаті адресної допомоги до пенсії, посилаючись на те, що підстави для надання такого статусу позивачу відсутні, оскільки в матеріалах пенсійної справи немає документів про участь в бойових діях в період Другої світової війни.

Не погоджуючись із відмовою відповідача, вважаючи її протиправною позивач звернулася до суду із відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

За змістом статті 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни та учасники війни.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №3551-XII на підтвердження свого статусу ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки порядок виготовлення та видачі яких встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни (далі - Положення №302), відповідно до пунктів 2, 3 якого передбачено, що учасникам бойових дій видаються посвідчення з написом "Посвідчення учасника бойових дій" та нагрудний знак "Ветеран війни - учасник бойових дій". Таке посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 7-2 Положення №302 передбачено, що учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни II і III групи з числа учасників бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше, працівниками відповідних органів соціального захисту населення за місцем проживання громадянина на правій внутрішній стороні посвідчення вклеюється новий бланк-вкладка, яка завіряється відповідно до пункту 8 цього Положення.

У разі виникнення підстав, за якими особа втрачає право на статус, визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", видане їй раніше посвідчення вилучається уповноваженим на видачу посвідчень органом, з повідомленням органу, який видав таке посвідчення (пункт 13-1 Положення №302).

Матеріалами справи підтверджується, що 25.07.1997 ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачці видано посвідченням серії НОМЕР_1 відповідно до якого позивач є учасником бойових дій (арк.справи 6).

Вказане посвідчення видане відповідно до пункту 16 статті 6 Закону №3551-XII, за змістом якого до учасників бойових дій належать особи, які брали участь у всіх формах збройної боротьби за незалежність України у XX столітті у складі Української повстанської армії, Української повстанської армії отамана Тараса Боровця (Бульби) "Поліська Січ", Української народної революційної армії (УНРА), Організації народної оборони "Карпатська Січ", Української військової організації (УВО), збройних підрозділів Організації українських націоналістів і відповідно до Закону України "Про правовий статус та вшанування пам`яті борців за незалежність України у XX столітті" визнані борцями за незалежність України у XX столітті. Порядок надання статусу учасника бойових дій зазначеним особам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, позивачка у встановленому законодавством порядку набула статус учасника бойових дій. Вказаного статусу вона не позбавлена та має право на пільги встановлені для осіб з інвалідністю І групи внаслідок війни, , про що свідчить бланк-вкладка до посвідчення учасника бойових дій від 27.12.2023 (арк.справи 6).

З огляду на встановлений статус та визначені пільги, для визначеної категорії осіб, у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відсутні повноваження для перевірки підстав для надання / отримання такого статусу особою, відтак, заперечення відповідача у цій частині суд оцінює критично.

Крім того, як встановлено із матеріалів справи, розмір пенсії позивача з 01.04.2024 становить 6472,40 грн, а саме: - 2990,40 грн. - основний розмір пенсії за віком (7994,47 х0,91607х0,40833, де 7994,47 - показник середньої заробітної плати, 0,91607 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за період роботи з 01.09.1994 по 31.08.1996, 0,40833 - коефіцієнт страхового стажу із врахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%); -209,60 грн. - доплата 65-ти річним до 40% мінімальної заробітної плати (3200,00); 170,00 грн доплата 65-ти річним до 3370,00 грн; 472,20 грн. - доплата за 20 років понаднормативного стажу (2361,00х20%); 40,00 грн - цільова допомога учасникам бойових дій; 590,25 грн. - підвищення учасникам бойових дій (2361,00х25%); 485,55 грн - державна адресна допомога до 4958,00 грн.; 944,40 грн - пенсія за особливі заслуги перед Україною (2361,00х40%); 570,00 грн - компенсаційна виплата 80-річним.

Отже, відповідач здійснює доплату (підвищення, цільова допомога) до пенсії позивачці, саме як учаснику бойових дій у розмірі 25 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З метою соціального захисту осіб з інвалідністю внаслідок війни та учасників бойових дій Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій" від 28.07.2010 №656.

Пунктом 1 вказаної Постанови №656 передбачено, що у разі коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, установлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи - 650 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 525 відсотків, III групи - 360 відсотків, в учасників бойових дій та постраждалих учасників Революції Гідності - 165 відсотків, таким особам з інвалідністю внаслідок війни, учасникам бойових дій та постраждалим учасникам Революції Гідності виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

Щомісячна державна адресна допомога до пенсії, передбачена абзацом другим цього пункту, особам з інвалідністю внаслідок війни II і III груп із числа учасників бойових дій у період Другої світової війни та учасникам бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше, виплачується в розмірі, встановленому для осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи.

Суд зазначає, що позивачці виповнилося 85 років, а щомісячний розмір його пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень тощо) не перевищує 650 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У зв`язку з цим суд вважає, що позивачка набула право на отримання щомісячної державної адресної допомоги до пенсії у розмірах, визначених Постановою № 656.

Своє право на отримання вказаної допомоги позивачка реалізувала шляхом звернення до відповідача із відповідною заявою про призначення та виплату щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, однак їй було відмовлено з огляду на відсутність документів, що підтверджують безпосередню його участь у бойових діях у період Другої світової війни.

Суд звертає увагу, що за змістом статті 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни та учасники війни.

Тобто вказаними нормами статті 4 Закону № 3551-XII ветеранів війни розділено на три групи: 1) учасники бойових дій; 2) особи з інвалідністю внаслідок війни; 3) учасники війни. В подальшому у статтях 5, 6, 7, 8 Закону № 3551-ХІІ надається визначення, хто саме є учасниками бойових дій, особами з інвалідністю внаслідок війни та учасниками війни. Таке розділення законодавцем на групи ветеранів війни пов`язане з наданням пільг та гарантій їх соціального захисту в залежності від того є особа учасником бойових дій, особою з інвалідністю чи учасником війни.

Положення Закону № 3551-ХІІ не містять визначення такої категорії учасників бойових дій як учасники бойових дій у період Другої світової війни.

Водночас, суд звертає увагу, що з аналізу правових норм, які містить Положення №302 слідує, що належним документом, який підтверджує статус ветеранів війни, до яких у тому числі належать і учасники бойових дій, є відповідне посвідчення, а учасникам бойових дій видаються саме посвідчення з написом "Посвідчення учасника бойових дій".

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.6 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), при призначенні до пенсій надбавок, допомог, додаткової пенсії, компенсації, пенсії за особливі заслуги перед Україною та підвищень відповідно надаються документи про визнання заявника ветераном війни, особою, на яку поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

За змістом пункту 2.12 Порядку №22-1 за документ, який засвідчує, що особі встановлено статус ветерана війни, особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", приймаються завірені в установленому порядку копії посвідчень: учасника війни; учасника бойових дій.

Як встановлено судом, у позивачки наявне посвідчення учасника бойових дій, яке у встановленому законом порядку не вилучалося, позивач не позбавлявся статусу учасника бойових дій, оскільки до цього часу користується пільгами, передбаченими статтею 12 Закону №3551-XII, до поданої заяви про перерахунок пенсії ним було долучено копію посвідчення учасника бойових дій, тому відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у призначенні позивачці щомісячної державної адресної допомоги до пенсії відповідно до вимог Постанови №656 суперечить вимогам чинного законодавства, не ґрунтується на законі та є протиправною.

При цьому суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії, провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій у період Другої світової війни, вказану щомісячну адресну допомогу до пенсії відповідно до вимог частини четвертої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 01.01.2022

Стосовно вимоги позивачки про звернення рішення суду до негайного виконання у межах виплати за один місяць, суд зазначає, що пунктом 1 частини першої статті 371 КАС України передбачено негайне виконання рішення суду щодо присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки у даному випадку законодавець використовує конструкцію "присуджує", котра об`єктивно може бути застосована як за вимогою матеріального характеру (про стягнення коштів), так і за вимогою нематеріального (немайнового) характеру (про спонукання до вчинення дії з нарахування і виплати пенсії, про зобов`язання вчинити управлінську дію з нарахування і виплати пенсії), то ця вимога підлягає задоволенню.

Таким чином, слід допустити до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, на підставі аналізу норм чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, та встановлених обставин справи, перевірених письмовими доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні, оскільки згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 №3674 -VІ позивач звільнена від сплати судового збору.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 371 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті щомісячної державної адресної допомоги до пенсії відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій" від 28.07.2010 №656.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 щомісячну державну адресну допомогу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій" від 28.07.2010 №656, з 01.01.2022.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 , як інваліду війни І групи, щомісячної адресної допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 №656 "Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій", - у межах суми нарахування за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 29 серпня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001 ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.