Справа № 460/6096/24
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 серпня 2024 року м. Рівне №460/6096/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Рівненської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови в прийнятті митної декларації,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Рівненської митниці (далі відповідач), в якому просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів №UA204020/2023/000134/2 від 08.12.2023; 2) визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2023/000875. Позовна заява обґрунтована тим, що, що позивач згідно з контрактом №ESB20230409 від 04.09.2023 імпортує в компанії Esbi Metal Mobilya Ins. San Ve Ticaret Limited Sirketi (Республіка Туреччина) кухонні набори меблів. Набори складаються з обіднього столу та стільців. На підставі укладеного Контракту позивачем здійснено замовлення від 22.10.2023: 200 кухонних наборів, які складаються зі столу розміром 80x130 та 6 стільців; столу розміром 70х110 та 4 стільця. Після отримання замовлення продавцем складено проформу-інвойс №ES-154-02 від 23.10.2023 з детальним переліком замовленого ФОП ОСОБА_1 товару. Загальна вартість замовленого позивачем товару становить 20 326,80 доларів США. В листопаді 2023 року товар було ввезено на митну територію України. З метою митного оформлення придбаного товару та його вільного випуску в обіг на території України позивачем, через уповноважену особу, подано митну декларацію №23UA17U7. За результатами аналізу поданої митної декларації та доданих до неї документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2023/000134/2 від 08.12.2023. Позивач вважає протиправним рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2023/000134/2 від 08.12.2023, оскільки заявлена митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору. Позовну заяву просив задовольнити повністю.

Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що подані позивачем до митного оформлення товару документи містили розбіжності та митний орган володів інформацією щодо іншого цінового рівня товарів. Вказане було безумовною підставою для витребування у декларанта додаткових документів, які надані у повному обсязі не були. Відповідач вказує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної, зокрема в постановах від 14.07.2020 у справі №809/1557/17, від 10.06.2020 у справі №1.380.2019.004752, від 28.09.2020 у справі №520/2133/19, від 10.04.2020 у справі №822/2806/15, наявність розбіжностей в документах, що підтверджують митну вартість є підставою для витребування додаткових документів та у разі їх ненадання - коригування митним органом митної вартості. Відповідно до частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України та за результатом проведеної процедури консультації з декларантом, митним органом обґрунтовано та правомірно було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Відповідач стверджує, що митну вартість імпортованих товарів було визначено на підставі раніше визначеної митницею митної вартості. Тому, відповідач доводить, що оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є такими, що прийняті митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

Позовна заява надійшла до суду 07.06.2024.

Ухвалою суду від 10.06.2024 позов залишений без руху.

Ухвалою суду від 24.06.2024 продовжений процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 09.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 29.07.2024 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні.

02.08.2024 представником позивача адвокатом Дяденчуком А.І. подано заяву про стягнення витрат по оплаті професійної правничої допомоги в розмірі 10 000,00 грн.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 на підставі Контракту №ESB20230409 від 04.09.2023 (далі Контракт) імпортує в компанії Esbi Metal Mobilya Ins. San Ve Ticaret Limited Sirketi (Республіка Туреччина) кухонні набори меблів. Набори складаються з обіднього столу та стільців.

Відповідно до п.2.1. Контракту кількість товару, що постачається, визначається в інвойсі. Згідно п.2.2.-2.3. для поставки товару Покупець надсилає Продавцеві замовлення факсом або електронною поштою із зазначенням товару та кількості. Продавець повинен підтвердити замовлення та скласти проформа-рахунок-фактуру.

В пунктах 4.1. 4.4. Контракту зазначено, що умови поставки товару EXW TURKEY KAYSERI згідно Інкотермс 2020; перевезення здійснюється вантажним автомобілем за рахунок покупця; завантаження товару у вантажний автомобіль відбувається за рахунок продавця; продавець зобов`язаний передати товар компанії перевізнику протягом 30 днів з дати передоплати.

В пунктах 5.1. 5.5. Контракту сторони узгодили, що ціна товару вказується в інвойсі. В ціну товару входить вартість упаковки, маркування і витрати на тару. Валюта контракту: долар США. Загальна сума контракту: 200 000 доларів США.

Порядок розрахунків за товар передбачений в п.6.1. Контракту. За вказаним пунктом оплата здійснюється як передоплата: 40% від загального замовлення як депозит; 60% до випуску вантажу. Оплата здійснюється в доларах США банківським переказом на рахунок продавця.

У Додатковій угоді №1 до Контракту №ESB20230409 від 04.09.2023 сторони погодили додати п.4.6 в наступній редакції: «4.6. Завантаження товару у вантажний автомобіль відбувається за рахунок продавця». Сторони погодили внести зміни у п.6.1 Контракту та викласти в наступній редакції: «6.1. Оплата здійснюється як передоплата: 30% від загального замовлення як депозит; 70% до випуску вантажу».

22.10.2023 на підставі укладеного Контракту ФОП ОСОБА_1 здійснено замовлення від 22.10.2023: 200 кухонних наборів, які складаються зі столу розміром 80x130 та 6 стільців; столу розміром 70х110 та 4 стільця.

23.10.2023 продавцем товару складено проформу-інвойс №ES-154-02 з переліком замовленого ФОП ОСОБА_1 товару. Загальна вартість замовленого позивачем товару становить 20 326,80 доларів США.

У інвойсі №IHR022 від 22.11.2023 зазначені відомості про замовлення позивача: набори зі столу розміром 80x130 та 6 стільців кількість 180, набори зі столу розміром 70х110 та 4 стільця кількість 20, спинки стільців 268, загальна вартість 18 726,80 доларів США.

Відомості щодо придбаного ФОП ОСОБА_1 товару підтверджено продавцем товару в рахунку-фактурі від 21.11.2023, який містить інформацію щодо товару: набори зі столу розміром 80x130 та 6 стільців кількість 180, набори зі столу розміром 70х110 та 4 стільця кількість 20, спинки стільців 268, загальна вартість 18 726,80 доларів США.

Здійснення позивачем оплати за придбаний товар підтверджується платіжними дорученнями в іноземній валюті N:(MUR)29 від 24.10.2023 на суму 6098,00 доларів США та N:(MUR)30 на суму 14 228,80 доларів США.

Транспортування придбаного позивачем товару відбулося на підставі договору №UA20/2022 від 05.10.2022 про перевезення вантажів автомобільним транспортом, укладеного між позивачем ФОП ОСОБА_1 та компанією Helen Tasimacilik San. Ve Tic. Ltd. Sti. в особі директора M.Besir Akbali.

У транспортній заявці №HLN2023-106 від 15.11.2023 сторони узгодили маршрут перевезення TR-BG-RO-UA, вартість перевезення 4200 доларів США шляхом переказу на банківський рахунок, номер авто НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки (про транспортні витрати) №351 від 24.11.2023 транспортні витрати автомобіля під номером НОМЕР_1 / НОМЕР_2 становлять: місто Кайсері/Туреччина пункт митного пропуску Порубне/Україна 2900 доларів США; пункт митного пропуску Порубне/Україна м. Мирогоща Друга/Рівненська область/Україна 1300 доларів США.

Перевезення вантажу здійснювалося відповідно до товарно-транспортної накладної GE0000004, яка містить інформацію про відправника - Esbi Metal Mobilya Ins. San Ve Ticaret Limited Sirketi, отримувача ФОП ОСОБА_1 , транспортний засіб НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

В листопаді 2023 року товар було ввезено на митну територію України.

З метою митного оформлення придбаного товару та його вільного випуску в обіг на території України позивачем, через уповноважену особу, подано митну декларацію №23UA17U7.

Згідно поданої митної декларації було задекларовано наступний товар:

Товар № 1: меблі з комбінованих матеріалів для столових і житлових кімнат у наборах, у розібраному стані для зручності транспортування: набори меблів: стіл 80х130, стільниця зі скла з нанесеним малюнком, ніжки з металу, з 6-тю стільцями, модель стільця D, з оббивкою у комплекті, постачаються в частково розібраному стані для зручності транспортування; набори меблів: стіл 70x110, стільниця зі скла з нанесеним малюнком, ніжки з металу, з 4-ма стільцями, модель стільця D, з оббивкою у комплекті, постачаються в частково розібраному стані для зручності транспортування. Загальна кількість наборів 200 шт.

Товар № 2: частина меблів, спинка до стільця, каркас металевий, оббита повстю, обтягнута штучною шкірою (chair back) 268 шт.

Митну вартість заявлено в загальному розмірі 790 206 грн. 50 коп., з яких 684 245 грн. 44 коп. (18 726,80 доларів США) ціна товару та 105 961 грн. 07 коп. (2900,00 доларів США) витрати на транспортування.

При визначенні митної вартості товару, декларантом обрано перший метод, за ціною договору.

До вказаної митної декларації декларантом долучені документи, які підтверджували митну вартість товару за основним методом: коррект пакувальний лист від 30.11.2023, рахунок-проформу №ES-154-02 від 23.10.2023, коррект інвойс від 21.11.2023, е-фатуру від 21.11.2023, переклад е-фатури від 21.11.2023, автотранспортну накладну GE230000004 від 22.11.2023, сертифікат про походження товару А1234306 від 22.11.2023, банківський платіжний документ (MUR) 29 від 24.10.2023, банківський платіжний документ (MUR) 30 від 14.11.2023, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №HL0110 від 24.11.2023, переклад рахунку-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №HL0110 від 24.11.2023, документ, що підтверджує вартість перевезення товару, №351 від 24.11.2023, специфікація виробника товару від 21.11.2023, переклад специфікації виробника товару від 21.11.2023, доповнення до зовнішньоекономічного договору №1 від 07.09.2023, доповнення до зовнішньоекономічного договору №2 від 23.10.2023, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №ESB20230409 від 04.09.2023, договір (контракт) про перевезення №UA20/2022 від 05.10.2022, лист від 04.12.2023, акт проведення фізичного огляду від 30.11.2023, лист від 01.12.2023, замовлення від 22.10.2023, каталог малюнків від 04.09.2023, каталог продукції від 04.09.2023, акт №1 від 30.11.2023, митна декларація країни відправлення 23060600ЕХ00042370 від 22.11.2023.

За наслідками розгляду поданих документів, Рівненською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2023/000875 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2023/000134/2 від 08.12.2023, яким здійснено коригування митної вартості товарів за другорядним резервним методом визначення митної вартості товарів. Не погодившись із вказаними рішеннями позивач оскаржив їх до суду.

08.12.2023 декларантом подано чергову митну декларацію для митного оформлення товару 23UA75U8.

Коригування митної вартості товару зумовило донарахування позивачу митних платежів з податку на додану вартість на суму 308 303,02 гривень, що відображено в графі «Подробиці розрахунків».

Не погодившись із вказаними рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

За приписами частини першої статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 (далі МК України), законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини перша, друга статті 51 МК України).

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частина перша, друга статті 52 МК України).

Відповідно до частин восьмої одинадцятої статті 52 МК України, у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей. Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митному органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи (частина третя статті 53 МК України).

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митному органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи (частина четверта статті 53 МК України).

Тобто, стаття 53 МК України містить опис двох підстав, за яких митний орган може зобов`язати декларанта надати додаткові документи:

(1) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

(2) у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

У першому випадку вимагається надання документів згідно переліку: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У другому випадку: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з частиною п`ятою статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини 6 цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості/

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 МК України).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митний орган зобов`язаний доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає Митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така позиція суду, узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

Щодо коригування митної вартості товару згідно із рішенням про коригування митної вартості товарів № UA204020/2023/000134/2 від 08.12.2023.

Як вбачається із вказаного рішення:

І. Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:

1) декларантом не подано додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VІІ ГАТТ/СОТ від 1994 р.;

2) подані до митного оформлення документи містять неточності:

відповідно до пункту 2.2. Контакту від 04.09.2023 №ESB20230409 (далі Контракт) покупець надсилає продавцеві замовлення. Разом з тим в поданому до митного оформлення замовленні від 22.10.2023 відсутнє посилання на Контракт, що не дає можливості поширити даний документ на заявлену партію товару;

замовлення від 22.10.2023 не містить інформації про товар №2 спинка до стільця, який поданий до митного оформлення. Разом з тим в замовленні вказано кількість товару 240, однак підсумовано наборів 200. В свою чергу в Контракті обумовлено пунктом 2.3, що продавець має підтвердити замовлення та скласти рахунок-проформу, до митного оформлення подано рахунок-фактуру від 23.10.2023 №ES-154-02, яка складена на 220 наборів меблів та 268 спинок до стільців, що так само не відповідає даним замовлення;

в поданій до митного оформлення додатковій угоді до Контракту від 23.10.2023 №2, вказано що товар (спинки стільців) постачається з метою врегулювання спору з поставки пошкодженого товару, однак вказані дані не підтверджено документально жодним чином. В свою чергу пунктом 1.3 Контракту обумовлено товари контракту, а саме це кухонні набори меблів;

в поданій до митного оформлення специфікації до інвойсу вказано ціну за набір, однак товар № 2 (спинка до стільця) поставляється поштучно;

в поданому до митного оформлення пакувальному листі від 30.11.2023 correct PACKING LIST IHR022, міститься посилання на інвойс №IHR22, однак даний документ не подано до митного оформлення; в рахунку-фактурі (інвойсі) від 21.11.2023 e-FATURA IHR022 вказано накладну від 21.11.2023 №IHR22, яку не подано до митного оформлення;

наявні сумніви щодо поширення рахунка на оплату транспортно-експедиційного обслуговування від 24.11.2023 №HL0110 на заявлену до митного оформлення партію товару, оскільки в ньому крім номера транспортного засобу відсутні відомості про товаросупровідні документи, які надані декларантом до митного оформлення та які були підставою для переміщення товару;

у банківських платіжних інструкціях від 24.10.2023 №(MUR)29 та від 14.11.2023 №(MUR)30 зазначений інвойс від 23.10.2023 №ES-154-02, що до митного оформлення не надано;

вказані дані про виробника товару «INFINITY MOBILYA DIS TICARET LIMITED SIRKETI», документально не підтверджено, також вказані дані ставлять під сумнів заповнення графи 44, в частині коду документу 4104;

наданий додатково на вимогу митниці прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 20.10.2023 б/н виданий постачальником ESBI METAL MOBILYA INSAAT SAN. VE TIC.LTD.STI., який не є виробником зазначених товарів, враховуючи дані вказані в графі 31 МД, де зазначено виробник «INFINITY MOBILYA DIS TICARET LIMITED SIRKETI»;

при цьому, у прейскуранті (прайс-лист) виробника товару від 20.10.2023 б/н, який виданий постачальником ESBI METAL MOBILYA INSAAT SAN. VE TIC.LTD.STI. відображено усі позиції товару №1 (набори меблів) за поданим інвойсом від 21.11.2023 CORRECT INVOICE IHR022, що наштовхує на спеціальну ціну для конкретного підприємства, а саме імпортера за поданим інвойсом, в свою чергу у вказаний документ не можна поширити на товар №2, оскільки спинки до стільців там не зазначені;

митна декларація країни відправлення від 22.11.2023 №23060600X00042370 не містить жодних відміток митниці відправлення.

ІІ. Рівненська митниця володіє ціновою інформацією щодо митної вартості товарів, схожих за назвою, призначенням, складом, країною виробництва, митне оформлення яких здійснено за митною декларацією від 19.07.2023 №23UA60U3 4,42 usd/кг (щодо товару №1), від 08.05.2023 №23UA58U0 (щодо товару №2) 4,86 дол.США/кг.

ІІІ. Заявлена декларантом митна вартість товарів може бути визнана митницею за уимови надання документів згідно з переліком: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) інвойс від 23.10.2023 №ES-154-02; 5) замовлення до пункту 2.2. Контракту від 04.09.2023 №ESB20230409; 6) накладну від 21.11.2023 №IHR; 7) інвойс №IHR.

IV. За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (статі 59 - 61 Митного кодексу України), достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України.

Митну вартість товару №1 визначено на підставі цінової інформації щодо митної вартості товарів, схожих за назвою, призначенням, складом, країною виробництва, митне оформлення яких здійснено за митною декларацією від 19.07.2023 №23UA60U3 4,42 usd/кг.

Числове значення митної вартості товару у валюті рахунку становить 58 597,60 дол. США, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 2 144 710,5181 грн.

Митну вартість товару №2 визначено на підставі цінової інформації щодо митної вартості товарів, схожих за назвою, призначенням, складом, країною виробництва, митне оформлення яких здійснено за митною декларацією від 08.05.2023 №23UA58U0 4,86 дол.США/кг.

Числове значення митної вартості товару у валюті рахунку становить 2318,22 дол. США, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 84 703,8178 грн.

Розглянувши вказані відповідачем підстави для коригування митної вартості вказаного товару, в сукупності із наявними доказами в матеріалах справи, суд вважає, що доводи відповідача, викладені в рішенні про коригування митної вартості товару, є безпідставними, зважаючи на те, що позивачем надано усі документи, необхідні для визначення митної вартості товару згідно вимог Митного кодексу України.

Щодо доводів митного органу про те, що в поданому до митного оформлення замовленні від 22.10.2023 відсутнє посилання на Контракт, що не дає можливості поширити даний документ на заявлену партію товару, суд вказує таке.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач згідно з контрактом №ESB20230409 від 04.09.2023 імпортує в компанії Esbi Metal Mobilya Ins. San Ve Ticaret Limited Sirketi (Республіка Туреччина) кухонні набори меблів. Набори складаються з обіднього столу та стільців.

На підставі укладеного Контракту позивачем здійснено замовлення від 22.10.2023: 200 кухонних наборів, які складаються зі столу розміром 80x130 та 6 стільців; столу розміром 70х110 та 4 стільця.

23.10.2023 продавцем складено проформу-інвойс №ES-154-02 від 23.10.2023 з переліком замовленого ФОП ОСОБА_1 товару. Загальна вартість замовленого позивачем товару становить 20 326,80 доларів США.

22.11.2023 продавцем складено інвойс №IHR022 від 22.11.2023 з переліком замовленого ФОП ОСОБА_1 товару: набори зі столу розміром 80x130 та 6 стільців кількість 180, набори зі столу розміром 70х110 та 4 стільця кількість 20, спинки стільців 268 шт., загальна вартість 18 726,80 доларів США.

Продавцем товару складено коррект інвойс №IHR022 від 21.11.2023, до якого складено специфікацію, яка містить детальну інформацію щодо придбаного позивачем товару.

Судом перевірено, що ідентичні відомості щодо придбаного товару підтверджено продавцем товару в рахунку-фактурі від 21.11.2023, який містить інформацію щодо товару: набори зі столу розміром 80x130 та 6 стільців кількість 180, набори зі столу розміром 70х110 та 4 стільця кількість 20, спинки стільців - 268, загальна вартість 18 726,80 доларів США.

З огляду на вищевикладене, суд констатує, що всі подані до митного оформлення документи кореспондуються між собою та підтверджують поставку кухонних наборів зі столу розміром 80x130 та 6 стільців кількість 180, наборів зі столу розміром 70х110 та 4 стільців кількість 20, спинок стільців 268, загальна вартість 18 726,80 доларів США.

Суд зауважує, що Контракт №ESB20230409 від 04.09.2023 не містить вимог щодо способу заповнення замовлення покупцем, відповідно складається в довільній формі. Крім того, замовлення покупця не передбачене частиною 2 ст. 53 Митного кодексу України, як документ, що підтверджує митну вартість.

Отже, зазначена митним органом підстава жодним чином не впливає на ціну заявленого товару, відповідно не може слугувати підставою для коригування митної вартості товару.

Щодо доводів митного органу про те, що замовлення від 22.10.2023 не містить інформації про товар №2 спинка до стільця, який поданий до митного оформлення, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між продавцем та покупцем була укладена Додаткова угода №2 від 23.10.2023, в якій сторони погодили поставку 234 спинок стільців (чорно-білого кольору) та 34 спинки стільців (чорно-червоного кольору) за ціною 0,10 дол. за одну штуку.

В додатковій угоді №2 від 23.10.2023 зазначено про те, що поставка товару за цінами, що наведені в пункті 1 цієї додаткової угоди, здійснюється в порядку виключення, лише для заміни пошкодженого товару у партії згідно інвойсу №IHR0019 від 03.10.2023 та одноразово.

Отже, сторонами погоджено поставку 234 спинок стільців (чорно-білого кольору) та 34 спинки стільців (чорно-червоного кольору) за ціною 0,10 дол. за одну штуку.

Також, матеріалами справи підтверджується, що до митного оформлення ФОП ОСОБА_1 надано інвойс №IHR022 від 22.11.2023, в якому зазначені відомості про замовлення: набори зі столу розміром 80x130 та 6 стільців кількість 180, набори зі столу розміром 70х110 та 4 стільця кількість 20, спинки стільців 268, загальна вартість 18 726,80 доларів США.

Ідентичні відомості щодо придбаного товару підтверджено продавцем товару в рахунку-фактурі від 21.11.2023, який містить інформацію щодо товару: набори зі столу розміром 80x130 та 6 стільців кількість 180, набори зі столу розміром 70х110 та 4 стільця кількість 20, спинки стільців 268, загальна вартість 18 726,80 доларів США.

Отже, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо відсутності в замовленні від 22.10.2023 інформації про товар №2 спинка до стільця, оскільки поставку цього товару погоджено сторонами в Додатковій угоді №2 від 23.10.2023, інвойсі №IHR022 від 22.11.2023, рахунку-фактурі від 21.11.2023.

Щодо доводів митного органу про те, що в поданій до митного оформлення Додатковій угоді до Контракту від 23.10.2023 №2 вказано, що товар (спинки стільців) постачається з метою врегулювання спору з поставки пошкодженого товару, однак вказані дані не підтверджено документально жодним чином, суд зазначає таке.

Суд встановив, що між продавцем та покупцем була укладена Додаткова угода №2 від 23.10.2023 з метою врегулювання спору з поставки пошкодженого товару у партії відповідно до інвойсу №IHR0019 від 03.10.2023.

У п.1 Додаткової угоди №2 від 23.10.2023 сторони погодили поставку 234 спинок стільців (чорно-білого кольору) та 34 спинки стільців (чорно-червоного кольору) за ціною 0,10 дол. за одну штуку.

Сторонами в Додатковій угоді №2 від 23.10.2023 погоджено, що поставка товару за цінами, що наведені в пункті 1 цієї додаткової угоди, здійснюється в порядку виключення, лише для заміни пошкодженого товару у партії згідно інвойсу №IHR0019 від 03.10.2023 та одноразово.

Отже, суд приходить до висновку, що сторони погодили поставку спинок стільців з метою врегулювання спору з поставки пошкодженого товару у партії відповідно до інвойсу №IHR0019 від 03.10.2023, що підтверджено документально.

Щодо доводів митного органу про те, що в поданій до митного оформлення специфікації до інвойсу вказано ціну за набір, однак товар №2 (спинка до стільця) поставляється поштучно.

Як уже встановлено судом, в Додатковій угоді №2 від 23.10.2023 сторони погодили поставку 234 спинок стільців (чорно-білого кольору) та 34 спинки стільців (чорно-червоного кольору) за ціною 0,10 дол. за одну штуку.

Також, сторонами зазначено в Додатковій угоді №2 від 23.10.2023 про те, що поставка товару за цінами, що наведені в пункті 1 цієї додаткової угоди, здійснюється в порядку виключення, лише для заміни пошкодженого товару у партії згідно інвойсу №IHR0019 від 03.10.2023 та одноразово.

У інвойсі №IHR022 від 22.11.2023 зазначені відомості про замовлення позивача: набори зі столу розміром 80x130 та 6 стільців, кількість 180, ціна за набір 95 дол.США, загальна вартість 17 100 дол.США; набори зі столу розміром 70х110 та 4 стільця, кількість 20, ціна за набір 80 дол.США, загальна вартість. 1600 дол.США; спинки стільців 268, ціна за одиницю 0,10 дол.США, загальна вартість 26,80 дол.США. Загальна вартість 18 726,80 доларів США.

Продавцем товару складено коррект інвойс №IHR022 від 21.11.2023 зі специфікацією, яка містить детальну інформацію щодо придбаного позивачем товару.

Судом вже перевірено, що ідентичні відомості щодо придбаного товару підтверджено продавцем товару в рахунку-фактурі від 21.11.2023, який містить інформацію щодо товару.

Отже, сторонами визначено ціну наборів зі столу розміром 80x130 та 6 стільців, наборів зі столу розміром 70х110 та 4 стільця, а також ціну спинок до стільців за одну штуку, що відповідає положенням Контракту №ESB20230409 від 04.09.2023 та Додаткової угоди №2 від 23.10.2023.

Щодо доводів митного органу про те, що в поданому до митного оформлення пакувальному листі від 30.11.2023 correct PACKING LIST IHR022, міститься посилання на інвойс №IHR22, однак даний документ не подано до митного оформлення, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, в поданому до митного оформлення коррект пакувальному листі від 30.11.2023 №IHR022 міститься посилання на інвойс №IHR22.

У листі від 06.12.2023 компанія Esbi Metal Mobilya Ins. San Ve Ticaret Limited Sirketi зазначила, що у коррект пакувальному листі від 30.11.2023 допущено технічну помилку, замість інвойсу №IHR022 вказано №IHR22.

Продавець підтвердив, що коррект пакувальний лист від 30.11.2023 складений в межах та на виконання коррект інвойсу №IHR022 від 21.11.2023, контракту №ESB20230409 від 04.09.2023 та e-fatura IHR022 від 21.11.2023.

Отже, суд приходить до висновку, що зазначений аргумент митного органу не може вважатися розбіжністю в поданих документах та не впливає на визначену декларантом митну вартість.

Аналізуючи доводи митного органу про те, що в рахунку-фактурі (інвойсі) від 21.11.2023 e-FATURA IHR022 вказано накладну від 21.11.2023 №IHR22, яку не подано до митного оформлення, суд вказує таке.

Як підтверджується матеріалами справи, в електронному рахунку-фактурі (e-fatura) від 21.11.2023 e-FATURA IHR022 вказано накладну від 21.11.2023 №IHR22, що є опискою, що підтверджено продавцем у листі від 06.12.2023.

Продавець повідомив, що відсутній окремий документ під номером IHR22.

Таким чином, вказані доводи митного органу не впливають на митну вартість товару.

Щодо доводів митного органу про те, що наявні сумніви щодо поширення рахунка на оплату транспортно-експедиційного обслуговування від 24.11.2023 №HL0110 на заявлену до митного оформлення партію товару, суд вказує таке.

Матеріалами справи підтверджується, що транспортування придбаного позивачем товару відбулося на підставі договору №UA20/2022 від 05.10.2022 про перевезення вантажів автомобільним транспортом, укладеного між позивачем ФОП ОСОБА_1 та компанією Helen Tasimacilik San. Ve Tic. Ltd. Sti. в особі директора M.Besir Akbali.

У транспортній заявці №HLN2023-106 від 15.11.2023 сторони узгодили маршрут перевезення TR-BG-RO-UA, вартість перевезення 4200 доларів США шляхом переказу на банківський рахунок, номер авто НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

Відповідно до інформації про транспортні витрати №351 від 24.11.2023 транспортні витрати автомобіля під номером НОМЕР_1 / НОМЕР_2 становлять: місто Кайсері/Туреччина пункт митного пропуску Порубне/Україна 2900,00 доларів США; пункт митного пропуску Порубне/Україна м. Мирогоща Друга/Рівненська область/Україна 1300,00 доларів США.

Перевезення вантажу здійснювалося відповідно до CMR GE230000004 від 22.11.2023, вантаж не був застрахований.

У рахунку-фактурі №HL0110 від 24.11.2023 вказано про здійснення перевезення товару автомобілем під номером НОМЕР_1 / НОМЕР_2 становлять: місто Кайсері/Туреччина пункт митного пропуску Порубне/Україна 2900,00 доларів США; пункт митного пропуску Порубне/Україна м. Мирогоща Друга/Рівненська область/Україна 1300,00 доларів США.

Суд звертає увагу сторін, що жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до оформлення та змісту рахунку на оплату. Тобто, рахунок є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості.

В протилежному випадку митний орган може довільно та самостійно змінювати вимоги до рахунку, виключно з власних та суб`єктивних переконань.

З огляду на це суд зазначає, що договір №UA20/2022 від 05.10.2022, заявка №№HLN2023-106 від 15.11.2023, рахунок №HL0110 від 24.11.2023 та інформація про транспортні витрати №351 від 24.11.2023 є допустимими та достатніми доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Надаючи оцінку доводам митного органу про те, що у банківських платіжних інструкціях від 24.10.2023 №(MUR)29 та від 14.11.2023 №(MUR)30 зазначений інвойс від 23.10.2023 №ES-154-02, що до митного оформлення не надано, суд вказує таке.

Судом встановлено, що 22.10.2023 на підставі укладеного Контракту ФОП ОСОБА_1 здійснено замовлення від 22.10.2023: 200 кухонних наборів, які складаються зі столу розміром 80x130 та 6 стільців; столу розміром 70х110 та 4 стільця.

23.10.2023 продавцем товару складено проформу-інвойс №ES-154-02 з переліком замовленого ФОП ОСОБА_1 товару. Загальна вартість замовленого позивачем товару становить 20 326,80 доларів США.

Здійснення позивачем оплати за придбаний товар підтверджується платіжними дорученнями в іноземній валюті N:(MUR)29 від 24.10.2023 на суму 6098,00 доларів США та N:(MUR)30 на суму 14 228,80 доларів США, загальна вартість 20 326,80 доларів США.

У банківських платіжних інструкціях від 24.10.2023 №(MUR)29 та від 14.11.2023 №(MUR)30 зазначено invoice ES-154-02 від 23.10.2023, який є проформою-інвойсом №ES-154-02 від 23.10.2023.

Із наведеного слідує, що проведення позивачем оплати за товару відбулося відповідно до проформи інвойс від 23.10.2023 №ES-154-02, яку подано до митного оформлення.

Щодо доводів митного органу, що вказані дані про виробника товару «INFINITY MOBILYA DIS TICARET LIMITED SIRKETI», документально не підтверджено, також вказані дані ставлять під сумнів заповнення графи 44, в частині коду документу 4104, суд вказує таке.

Судом перевірено, що у графі 31 митної декларації 23UA17U7 від 05.12.2023 відсутні відомості щодо виробника товару INFINITY MOBILYA DIS TICARET LIMITED SIRKETI.

Відповідно до графи 2 митної декларації 23UA17U7 від 05.12.2023 експортером є ESBI METAL MOBILYA INSAAT SAN. VE TIC.LTD.STI, отримувачем позивач ФОП ОСОБА_1 .

Суд констатує, що товаро-супровідні документи складені продавцем товару ESBI METAL MOBILYA INSAAT SAN. VE TIC.LTD.STI, тому наведені доводи митного органу безпідставні.

Щодо доводів митного органу про те, що у прейскуранті (прайс-лист) виробника товару від 20.10.2023 б/н, який виданий постачальником ESBI METAL MOBILYA INSAAT SAN. VE TIC.LTD.STI. відображено усі позиції товару №1 (набори меблів) за поданим інвойсом від 21.11.2023 CORRECT INVOICE IHR022, що наштовхує на спеціальну ціну для конкретного підприємства, а саме імпортера за поданим інвойсом, в свою чергу у вказаний документ не можна поширити на товар №2, оскільки спинки до стільців там не зазначені, суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу сторін, що прайс-лист не є обов`язковим документом, що передбачений частиною другою статті 53 МК України, який має подати декларант під час митного оформлення товару, та не є документом, що підтверджує вартість імпортованого товару, оскільки здійснення оплати за придбаний товар підтверджується відповідними платіжними дорученнями та інвойсом.

Прайс-лист це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю, та є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідним інвойсом.

До такого висновку прийшов Верховний Суд у постановах від 22.12.2020 року у справі №420/2850/19 та від 25.06.2020 року у справі №П/811/687/16.

Отже, прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.06.2022 у справі № 460/2674/2).

Аналізуючи доводи митного органу про те, що митна декларація країни відправлення від 22.11.2023 №23060600X00042370 не містить жодних відміток митниці відправлення, суд вказує таке.

Суд зауважує, що відповідно до правил митного оформлення Республіки Туреччина до митного оформлення подаються електронні відомості експортних цін, сформованих на державному порталі рахунків-фактур (Е-фактура) експорту https://efatnra.gtb.gov.tr/.

Е-фактура є витягом з електронного реєстру, відомості з електронної системи передаються у експортну декларацію, що повністю виключає можливість його підробки. Номер документу формує електронна державна система, що відповідає ID документу, зазначеному в експортній декларації. Наявність в експортній декларації посилання на електронний реєстр e-fatura доводить відповідність ціни у рахунку-фактурі ціновим відомостям експортної декларації.

З матеріалів справи вбачається, що подана позивачем до митного оформлення експортна декларація країни відправлення (Туреччини) містить інформацію про постачальника та покупця, ціну товару та умови поставки.

Суд звертає увагу, що правила заповнення митної декларації Туреччини регулюються турецьким законодавством, та позивач жодним чином на це впливати не може. Водночас, жодних розбіжностей у номенклатурі, ціні, об`ємі (масі), особі продавця товару, країни його походження, митним органом виявлено не було.

Із вищенаведеного слідує, що зазначені відповідачем розбіжності у поданих декларантом документах жодним чином не впливають на правильність визначення заявленої митної вартості та її складових.

Позивачем були спростовані можливі сумніви митного органу щодо зазначених розбіжностей, проте відповідач безпідставно та необґрунтовано не взяв це до уваги та не зазначив, яким чином зазначені розбіжності мають вплив на заявлену митну вартість і її складові.

Також суд наголошує, що саме по собі прирівняння митним органом цін схожих товарів, без врахування особливостей товарів, їх обсягів та умов постачання, які можуть бути різними, у зв`язку із чим це може впливати і на вартість (ціну) товару, не може вважатися обґрунтованим, адже формування ціни на товар здійснюється з урахуванням різних чинників, таких як ринкові ціни, обсяг партії, вартість і якість сировини, використаної на виготовлення товару, тощо.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару, як не є підставою для коригування митної вартості також і відсутність у митних органів інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів.

За змістом пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

На підтвердження правомірності коригування митної вартості імпортованих позивачем товарів, відповідач у своєму рішенні не наводить порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товарів, ціни яких взяті за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення останнім частини другої статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Поміж того, що в оскаржуваному рішенні про коригування, митний орган обмежився лише тим, що прирівняв ціни одного товару до інших, відповідач жодним чином не обґрунтував своє рішення (з огляду на дати поставки, кількість, асортимент якість та умови поставок).

За наведеного спірне рішення відповідача не відповідає ні вимогам законності, ні вимогам обґрунтованості.

Крім того, суд зазначає, що наявність у митного органу інформації щодо іншого рівня товарів, заявлених до митного оформлення, є лише підставою для поглибленого вивчення документів, поданих декларантом до митного оформлення. Але не є самостійною правовою підставою для витребування у декларанта додаткових документів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом.

Суд звертає увагу на те, що митний орган повинен (за наявності підстав) витребувати від декларанта лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості товару, а не усі документи, які визначені переліком статті 53 МК України.

Ненадання повного переліку документів може бути підставою для визначення митної вартості товару не за основним методом лише тоді, коли подані декларантом документи є недостатніми чи такими, що у своїх сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими та чому з наданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого числового показника.

Вказане вище свідчить про те, що митний орган не мав жодних правових підстав для зобов`язання декларанта надавати додаткові документи.

Щодо коригування митної вартості товару на підставі митних декларацій від 19.07.2023 №23UA60U3 4,42 usd/кг, від 08.05.2023 №23UA58U0 4,86 дол.США/кг, то суд констатує, що навіть наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за більшою вартістю, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги постачань, сезонність, наявність знижок тощо), що безпосередньо не свідчить про наявність порушень із боку декларанта, і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару. Аналогічний висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 05.05.2022, справа №2040/6019/18.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 30.10.2018 у справі №826/25605/15 міститься правовий висновок про те, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

За наведеного, суд приходить до висновку, що посилання відповідача на те, що поданий позивачем пакет документів для митного оформлення є неповним та містить розбіжності, не відповідає дійсним обставинам справи та є підставою для скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2023/000134/2 від 08.12.2023.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів у порядку статті 77 КАС України, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним і скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 5916,90грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень відповідача у справі.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому, статтею 134 КАС України передбачає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2).

Разом з тим, частиною 3 статті 134 КАС України регламентовано, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 9 ст.139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Так, судом встановлено, що позивачу було надано правничу допомогу адвокатським об`єднанням «Скорпіон».

До матеріалів справи представником позивача приєднано копії договору про надання правової допомоги від 21.12.2023 з додатками, платіжної інструкції від 30.12.2023, копію акту приймання-передачі від 02.08.2024.

Додатком 2 до договору про надання правової допомоги від 21.12.2023 передбачено, що вартість правової допомоги у справі по оскарженню рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2023/000134/2 від 08.12.2023 та картки відмови в прийнятті митної декларації становить 10000грн.

Також, представлено суду акт приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання правової допомоги від 21.12.2023 у пункті 3 якого зазначено, що загальна вартість послуг становить 10000грн.

Вартість правової допомоги у справі по оскарженню рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2023/000134/2 від 08.12.2023 та картки відмови оплачено позивачем, на підтвердження чого надано платіжну інструкцію від 30.12.2023 на суму 10000грн.

Щодо розміру витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 26.03.2019 у справі №200/14113/18-а.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Заявлені у заяві про розподіл судових витрат вимоги позивача щодо повернення йому витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000грн ґрунтуються на тому, що згідно з актом передачі-прийняття наданої правничої допомоги та згідно розрахунку вартості послуг замовнику (клієнту) надані такі послуги:

- надання юридичних консультацій;

- вивчення та здійснення юридичної оцінки наданих змовником документів;

- формування та узгодження з клієнтом правової позиції по захисту його прав, визначення підстав та обґрунтування позовних вимог;

- детальний аналіз норм матеріального права, яким врегульовані спірні правовідносини сторін;

- підготовка та подання до Рівненського окружного суду позовної заяви.

Надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує те, що ця справа за складом учасників, підставами виникнення спору, позовними вимогами віднесена судом першої інстанції на підставі статті 12 КАС України до справ незначної складності, а тому підготовка позовної заяви по суті у даній справі вимагала середнього обсягу юридичної роботи (проте не надмірного, значного).

При цьому, суд враховує й правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі №826/841/17, згідно із якою суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Крім того, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Відтак, з огляду на встановлені обставини з урахування критеріїв пропорційності, значенням справи для сторони, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, на переконання суду розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню становить 10000грн.

Також, відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені витрати за письмовий офіційний переклад письмових доказів.

На підтвердження понесення таких витрат позивачем долучено акт №336 про надання послуг від 02.07.2024, рахунок-фактуру №336 від 02.07.2024 на суму 1330 гривень.

На виконання ухвали суду від 10.06.2024 позивачем долучено до матеріалів справи офіційний переклад доданих до позовної заяви документів, що викладені іноземною мовою, а саме: належним чином завірені копії прайс-листа, інвойсу №IHR022 від 22.11.2023, пакувального листа від 21.11.2023, корект пакувального листа від 30.11.2023, CMR GE0000004 від 30.11.2023, сертифікату походження товару А1234306 від 22.11.2023, експортної митної декларації 23UA17U7 від 05.12.2023.

Суд звертає, що саме ці документи ухвалою суду від 10.06.2024 було зобов`язано позивача здійснити переклад, тому позивач має право на відшкодування вартості понесених витрат за письмовий офіційний переклад таких письмових доказів.

Таким чином, на користь позивача також підлягають стягненню витрати, пов`язані із залученням перекладача, в розмірі 1330 гривень.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів № UA204020/2023/000134/2 від 08.12.2023.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2023/000875.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці судовий збір у розмірі 5916,90грн; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000грн; витрати, пов`язані із залученням перекладача, в розмірі 1330грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 27 серпня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Рівненська митниця (вул. Соборна, буд. 104, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 43958370)

Суддя Т.О. Комшелюк