Справа № 240/14646/23
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у заміні сторони у виконавчому провадженні

29 серпня 2024 року м. Житомир справа № 240/14646/23

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Окис Т.О., розглядаючи у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про замінити сторону виконавчого провадження,

установив:

ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , звернулася у суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , задоволено частково. Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 з 22 листопада 2022 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 з 22 листопада 2022 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, визначеного статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції, яка була чинна до 01 січня 2015 року, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

27 серпня 2024 року ОСОБА_1 подав заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі її правонаступником. На обґрунтування заяви вказав, що у зв`язку з повноліттям необхідно замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні.

Розгляд указаної заяви призначено на 29 серпня 2024 року.

29 серпня 2024 року відповідач подав заперечення на заяву, в яких просить відмовити у її задоволенні з огляду на відсутність підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні.

Учасники процесу у судове засідання не прибули, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлені вчасно та належним чином.

Згідно з частиною 2 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Керуючись приписами частини 3 статті 194, частини 9 статті 205, частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження у порядку письмового провадження.

Згідно з частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених в основу заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд зауважує на таке.

ОСОБА_2 отримувала пенсію в разі втрати годувальника, за неповнолітню дитину, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

01 серпня 2024 року позивачу виданий виконавчий лист на виконання вказаного рішення суду.

ОСОБА_1 у липні 2024 зупинено виплату пенсії, відповідно до наданого відповідачем протоколу.

Довідкою Овруцького професійного ліцею № 640 від 29 березня 2024 року підтверджено, що ОСОБА_1 навчається у Овруцькому професійному ліцеї з 01 вересня 2021 року. При цьому, указано, що згідно з навчальним планом та програмою термін навчання закінчується 26 червня 2024 року.

Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником.

Згідно з частиною 1 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

За змістом частини 4 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII з наступними змінами та доповненнями у редакції на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №1404-VIII), під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами частини 5 статті 15 Закону України № 1404-VIII у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №2а/0612/649/11, від 03 травня 2018 року у справі №2-а-1864/10, від 13 грудня 2018 року у справі №2-а-1710/11, від 29 січня 2020 року у справі №815/1303/17.

У силу приписів частини 1 статті 56 Кодексу адміністративного судочинства України, права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Як слідує із матеріалів справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зобов`язано провести нарахування та виплату ОСОБА_1 з 22 листопада 2022 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, визначеного статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції, яка була чинна до 01 січня 2015 року, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року.

Отже, рішенням суду відновлено порушене право саме неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , в інтересах якої зверталася її законний представник ОСОБА_2 . При цьому, відсутність кінцевої дати у рішенні суду слід застосовувати в розумінні того, що відновлене право триває до зміни законодавства або зміни правового статусу позивача.

За наведеного суд констатує, що рішення суду у цій справі прийнято на користь ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , і таке рішення виконується, зокрема, до зміни правового статусу особи, в інтересах якої поданий позов.

ОСОБА_1 28 березня 2024 року виповнилося 18 років, тобто останній досяг повноліття, у зв`язку з чим 31 березня 2024 року йому вперше було припинено виплату пенсії, що підвтерджується наданим відповідачем протоколом.

Однак, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 продовжив навчатися, виплата пенсії по втраті годувальника, а відповідно і доплата до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, передбачена статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", була продовжена.

Довідкою Овруцького професійного ліцею № 640 від 29 березня 2024 року підтверджено, що термін навчання ОСОБА_1 закінчується 26 червня 2024 року.

Частиною 1 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині 2 статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Абзацом 2 пункту 2 частини 2 названої правової норми передбачено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються: діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Саме тому, відповідач припинив виплату пенсії ОСОБА_1 з липня 2024 року.

Отже, у цьому випадку змінився правовий статус особи, в інтересах якої був поданий позов, оскільки ОСОБА_1 втратив право на виплату пенсії по втраті годувальника, а відповідно і на доплату до пенсії як непрацюючий пенсіонер, що у свою чергу виключає необхідність заміни сторони у виконавчому провадженні.

Додатково суд наголошує, що у разі надання ОСОБА_1 документів на підтвердження продовження навчання в межах 4 місяців від дати закінчення навчання вОвруцькому професійному ліцеї (тобто до 26 жовтня 2024 року), виплата пенсії по втраті годування та доплата до неї, згідно судового рішення, підлягає відновленню.

За змістом частини 2 статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України, здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Зважаючи на викладене, суд уважає, що правові підстави для процесуального правонаступництва чи заміни сторони, як у виконавчому провадженні, так і стягувача у виконавчому листі, у цьому випадку, відсутні, позаяк виникають нові спірні правовідносини в межах нової позовної заяви.

Окрім цього, суд зауважує, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження доводів про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом у цій справі, не зазначено номер виконавчого провадження, дати відкриття виконавчого провадження, що є додатковою підставою для відмови у задоволенні заяви.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про залишення заяви заявника без задоволення.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.О. Окис