Справа № 240/21032/23
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 серпня 2024 року м. Житомир справа № 240/21032/23

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Попової О. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

В провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 10.11.2023 адміністративний позов задоволено, зокрема, визнано протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 28.12.2022 №1441 «Про накладення дисциплінарного стягнення» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани.

Постановою від 21.03.2024 Сьомого апеляційного адміністративного суду рішення залишене без змін.

13.08.2024 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконання рішення суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Так, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові 14 травня 2020 року у справі №800/320/17.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10.11.2023 по справі №240/21032/23 адміністративний позов задоволено, зокрема, визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 28.12.2022 №1441 «Про накладення дисциплінарного стягнення» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани.

Постановою від 21.03.2024 Сьомого апеляційного адміністративного суду рішення залишене без змін.

Як зазначено представником позивача, із наказом військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу командира (з адміністративно-господарської діяльності) від 28.12.2022 №1441 ОСОБА_1 не ознайомлено, копія наказу не вручена.

З метою з`ясування обставин виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10.11.2023 по справі №240/21032/23, 26 червня 2024 року на адресу військової частини НОМЕР_1 , рекомендованим листом №043 скеровано адвокатський запит.

Запит отримано військовою частиною 03.07.2024, що підтверджується роздруківкою з сайту «Укрпошта трекінг поштових відправлень.

Однак, незважаючи на офіційне звернення та отримання адвокатського запиту відповідь на останній не отримано, що свідчить про не скасування наказу командира (з адміністративно-господарської діяльності) від 28.12.2022 №1441 «про накладення дисциплінарного стягнення» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом (ч.4 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів").

У Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 п.п. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив, що, відповідно до усталеного прицедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Відтак, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Враховуючи наведене, а також невиконання військовою частиною НОМЕР_1 рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10.11.2023 у справі №240/21032/23, суд дійшов висновку щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в цій справі, протягом тридцяти днів з дня одержання повного тексту даної ухвали.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 248, 294, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Клопотання представника позивача про встановлення судового контролю за виконання рішення суду - задовольнити.

Встановити Військовій частині НОМЕР_1 строк для подання звіту про виконання судового рішення від 10.11.2023 у справі №240/21032/23 протягом тридцяти днів з дня набрання даною ухвалою суду законної сили.

Роз`яснити відповідачу, що відповідно до частини 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею.

Суддя О.Г. Попова