Справа № 140/6575/24
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року ЛуцькСправа № 140/6575/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.03.2024 №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.03.2024 № на підставі акту про результати фактичної перевірки №002649 від 31.06.2024 в магазині «Мій гаджет» за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 .

Позивач вказав, що відповідачем встановлено порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України, а саме ненадання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, а саме інформації щодо введення обліку доходів. Однак, запити на отримання таких документів позивач від відповідача не отримував.

Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному ст.42 ПК України.

Позивач вважає, що письмова вимога про надання документів в ході проведення фактичної перевірки позивачу та/або його уповноваженій особі не вручалася.

Крім цього, отриманий в порядку підготовки матеріалів оскарження та позовної заяви запит про надання документів (окрім того, що не містить відмітки про його отримання позивачем та/або уповноваженою собою) зазначає про запитувані відомості, які не належать до предмета перевірки.

Зазначив, що процедурні порушення, допущених відповідачем при проведенні фактичної перевірки є підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 08.03.2024р. №.

З наведених підстав позивач просить визнати протиправним та скасувати вказане податкове повідомлення-рішення.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, з наступних підстав.

В ході фактичної перевірки встановлено порушення: - п.1, п.2, п.12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями) (далі - Закон №265), а саме: встановлено факти проведення розрахункових операцій у готівковій та/або безготівковій формі оплати без застосування РРО та/або ПРРО, без створення та видачі у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій на загальну суму 347371,00 грн.; а також реалізації товарів на загальну суму 22597,00 грн., які не обліковані в установленому законодавством порядку;

- ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового Кодексу України, а саме: на письмовий запит, до перевірки не надано, договір оренди приміщення, книга обліку доходів. - ч. 1, ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 №322- VIII (зі змінами і доповненнями) (далі - КЗпПУ), а саме: суб`єктом господарювання допущено до роботи працівника без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

- абз. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту» (далі - Постанова №413), а саме: не подання суб`єктом господарювання повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту до відповідного територіального органу Державної податкової служби за місцем обліку.

По суті встановлених порушень, на підставі розрахунку до акта фактичної перевірки від 31.01.2024 бланк №002649, який зареєстрований в ГУ ДПС у Волинській області 01.02.2024 за №1830/03-20-07-05/, винесено податкові повідомлення-рішення від 08.03.2024 № на суму 543478,50 грн, № на суму 1020,00 грн.

Щодо не надання під час перевірки платником податків інформації стосовно ведення обліку доходів, представник відповідача зазначив наступне.

Відповідно до п. 177.10 ПК України підприємець зобов`язаний вести дохідно-витратний облік в електронному чи паперовому вигляді. Під книгою доходів ФОП розуміють типову форму з суворо затвердженим певним числом граф та рядків для заповнення. Обов`язковий формат книги обліку доходів для платників єдиного податку було скасовано згідно з пунктом 296.1 ПК України у 2021 році. З 01.01.2021 ФОП на спрощеній системі оподаткування 1-2 групи та 3 групи - неплатники ПДВ ведуть облік доходів у довільній формі шляхом помісячного відображення отриманих доходів.

Під час проведення фактичної перевірки на письмові запити перевіряючих від 23.01.2024 та 24.01.2024 суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_1 не надано в повному обсязі документів, що становлять предмет перевірки, а саме: інформації в електронному чи паперовому вигляді щодо ведення обліку доходів.

При цьому, запит про надання документів від 24.01.2024 отриманий працівником СГД в день його складання.

Разом з тим, представник відповідача просив розгляд справи здійснювати за його участі.

Щодо клопотання про здійснення розгляду справи за участі представника ГУ ДПС у Волинській області.

Відповідно до приписів частин п`ятої та шостої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Частиною шостою статті 12 КАС України визначено перелік справ незначної складності. Відповідно до пункту 10 вказаної норми справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною четвертою статті 257 КАС України встановлено перелік категорій справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Дана адміністративна справа не підпадає під вказаний перелік.

Таким чином, з огляду на характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому, беручи до уваги, що відповідачем було надано суду та позивачу відзив на адміністративний позов, суд не вбачав підстав для розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі.

У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що в обґрунтування позовних вимог позивачем зверталась увага суду на вручення запитів не позивачу та/або уповноваженій позивачем особі, а ОСОБА_2 , яка не є уповноваженою особою позивача з питань проведення заходу контролю. Відповідно, позивач не уповноважував третіх осіб на представлення інтересів в межах проведення перевірки, зокрема, надання відомостей з банківських рахунків, надання пояснень тощо. Дані обставини та обґрунтування позову в цій частині не заперечується відповідачем та підтверджується письмовими доказами (запитами та актами відмови вручення запитів).

Вважає, що письмовий запит в ході проведення фактичної перевірки позивачу або уповноваженій особі не вручався, як це передбачено вимогами п. 42.2 ст. 42 ПК України. В свою чергу, проведення відповідачем фактичної перевірки діяльності позивача здійснено за відсутності позивача та звелося до складення документів за формального посилання відповідачем на особу, яке не є уповноваженою та не має відношення до проведення заходу контролю. Просила адміністративний позов задовольнити.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що Головним управління ДПС у Волинській області на підставі наказу Головного управління ДПС у Волинській області №312-п від 22.01.2024 та направлень №366/03-20-07-05, №367/03-20-07-05, №369/03-20-07-05 від 23.01.2024, проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за місцем провадження (здійснення) діяльності, розташування господарського об`єкту (магазину) за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами фактичної перевірки складено акт від 31.01.2024 бланк №002649, який зареєстрований в ГУ ДПС у Волинській області 01.02.2024 за №1830/03-20-07- 05/.

В ході перевірки встановлено порушення, зокрема: ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового Кодексу України, а саме: на письмовий запит, до перевірки не надано, договір оренди приміщення, книга обліку доходів.

На підставі встановлених порушень, викладених в акті фактичної перевірки, винесено податкове повідомлення-рішення: від 08.03.2024 №, яким до позивача застосовано штрафну санкцію на суму 1 020,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням рішенням, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Так, згідно до ст. 19 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків веде справи, пов`язані зі сплатою податків, особисто або через свого представника. Особиста участь платника податків в податкових відносинах не позбавляє його права мати свого представника, як і участь податкового представника не позбавляє платника податків права на особисту участь у таких відносинах.

Представниками платника податків визнаються особи, які можуть здійснювати представництво його законних інтересів та ведення справ, пов`язаних із сплатою податків, на підставі закону або довіреності. Довіреність, видана платником податків - фізичною особою на представництво його інтересів та ведення справ, пов`язаних із сплатою податків, має бути засвідчена відповідно до чинного законодавства.

Аналіз наведених вище приписів свідчить про те, що письмову вимогу про надання платником податків документів, адресовану фізичній особі-підприємцеві, може отримати або така особа особисто або через її представника за умови наявності у останнього відповідної довіреності, засвідченої у встановленому законодавством порядку.

Між тим, фактів, які б свідчили про те, що на момент проведення перевірки 23.01.2024, продавець ОСОБА_2 мала відповідні повноваження представника ФОП ОСОБА_1 судом не встановлено, а відповідачем жодними доказами не підтверджено, як не надано до матеріалів справи інших доказів наявності трудових чи цивільно - правових відносин (напраклад, трудовий договір, цивільно - правовий договір, тощо).

Відповідно до п. 85.2. ст. 85 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) (п. 85.4 ст. 85 Податкового кодексу України).

У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис (п. 85.6 ст. 85 Податкового кодексу України).

Отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису (п. 85.7 ст. 85 Податкового кодексу України).

Посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) (п. 85,8 ст. 85 Податкового кодексу України).

У разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов`язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів (п. 85.9. ст. 85 Податкового кодексу України).

Відповідальність в разі ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, встановлена статтею 121 Податкового кодексу України у вигляді штрафу.

Разом з цим, відповідно до статті 85.4 Податкового кодексу України відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Суд звертає увагу, що відповідачем суду не надано доказів того, що саме ФОП ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, відповідно статті 85.4 Податкового кодексу України, про запит щодо надання документів та не надано доказів того, що позивачем зазначений запит був отриманий, враховуючи обставини того, що податковим органом не надано до матеріалів справи жодних доказів на підтвердження перебування продавця ОСОБА_2 з ФОП ОСОБА_1 у трудових відносинах, що, відповідно, вказує на те, що вказана особа не мала повноважень на представництво інтересів позивача під час проведення фактичної перевірки 23.01.2024. Відтак, ознайомлення із запитами від 23.01.2024 та 24.01.2024 про надання документів, які адресовано ОСОБА_1 , продавця ОСОБА_2 , як його представника суперечить вимогам ст. 19, ст. 85.2 ст. 85 ПК України.

Окрім того, дослідивши зміст запиту від 23.01.2024 про надання документів, суд зауважує, що останній містить запис про те, що продавець відмовилась отримувати вказаний запит.

Відтак, контролюючим органом не надано до суду жодних доказів повідомлення саме ФОП ОСОБА_1 про необхідність надання документів за запитами шляхом їх направлення на адресу місця провадження господарської діяльності позивача ( АДРЕСА_1 ), що в свою чергу, фактично вказує на необізнаність позивача про обставини перевірки та необхідність виконання обов`язку щодо подання витребуваних документів у добровільному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем не надано доказів того, що позивачем порушено п. 85.2. ст. 85 Податкового кодексу України, з огляду на те, що доказів отримання саме позивачем запиту на отримання копій документів відповідачем не надано, суд приходить до висновку, що факт відмови позивача від надання документів для проведення перевірки не доведений відповідачем належними та допустимими доказами, отже податкове повідомлення рішення від 08.03.2024 № є протиправним та підлягає скасуванню, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається із матеріалів справи позивач за подання даного позову сплатив судовий збір в сумі 968,96 грн.

Відтак, оскільки цим рішенням позов задоволено повністю, тому з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно присудити витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС України у Волинській області від 08.03.2024 №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: фізична особа підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, )

Суддя В.В. Дмитрук