Справа № ЗД/460/18/24
Суддя: О.О. Максимчук
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
28 серпня 2024 року м. Рівне №ЗД/460/18/24
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову до подачі позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним рішення щодо мобілізації та зобов`язання вчинення певних дій,
ОСОБА_1 (далі - позивач або заявник) звернувся через свого адвоката Казбулатову Оксану Миколаївну (далі - представник або адвокат позивача) до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) з вказаною заявою про забезпечення адміністративного позову до подачі позовної заяви позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач або ІНФОРМАЦІЯ_2 ), про визнання протиправним рішення щодо мобілізації та зобов`язання вчинення певних дій.
У вказаній заяві заявник просить суд забезпечити його майбутній позов до відповідача, а саме заборонити ІНФОРМАЦІЯ_3 вчиняти дії щодо призову (мобілізації) ОСОБА_1 на військову службу, до моменту винесення рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання протиправним рішенням щодо мобілізації та зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи вказану заяву про забезпечення майбутнього позову, заявник зазначає про те, що 22.08.2024 заявником було подано заяву про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 24 пункту 1 частини 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-ХІІ), а 23.08.2024 заявнику було відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомлено, що заявник підлягає призову на військову службу під час мобілізації на загальних підставах, оскільки відсутні підстави для надання відстрочки від призову як клірику, який являється священнослужителем, та вручено заявнику повістку на відправку 24.08.2024 на 9:00 год для мобілізації, з повідомленням керівника підприємства.
Зазначену відмову заявник має намір оскаржувати у найкоротший термін, тобто планує подати адміністративний позов про винесення протиправного рішення щодо мобілізації заявника та зобов`язання вчинити дії місцевим ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Водночас, заявник стверджує, що невжиття заявлених ним заходів забезпечення його майбутнього позову може призвести до неможливості відновлення порушеного права заявника, а забезпечення позову сприятиме збереженню існуючого становища прав та обов`язків заявника-позивача до розгляду справи по суті, оскільки щодо останнього може бути прийнято рішення про переміщення до військової частини, у тому числі в зону бойових дій, що може унеможливити ефективний захист та відновлення порушених прав та значно ускладнити виконання рішення суду.
При вирішенні по суті вказаної заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви суд виходить з такого.
Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи, а тому суд вважає за можливе розглянути вказану заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні .
Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Згідно з пунктами 1 та 2 частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Частинами 1 та 2 статті 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише певної особи, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв адекватності (відповідності вимогам, виключно в межах яких допускається застосування відповідних заходів; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову) та співмірності (співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів). Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Важливим є те, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з ухваленням відповідного рішення. У свою чергу, забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду. А тому, сам факт прийняття суб`єктом владних повноважень (відповідачем) рішення чи вчинення дій, які на думку заявника порушують його права та інтереси, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення чи дії є очевидно протиправними і що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання майбутнього рішення суду, адже факт порушення прав та інтересів особи (позивача) підлягає доведенню у встановленому законом порядку.
Наведений аналіз змісту вказаних норм та правових висновків вказує на те, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на осіб, на яких поширюються. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.
З урахуванням наведеного та за результатам розгляду заяви про забезпечення позову і доданих до неї документів суд дійшов до висновків про таке.
1. Відсутні підстави для твердження про наявність очевидних ознак протиправності рішення відповідача про відмову у наданні заявнику відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, з приводу оскарження якого заявник планує подати свій позов, який і просить забезпечити до його подання заявник.
До такого висновку суд дійшов зважаючи на те, що наявність очевидних ознак протиправності такого рішення відповідача не підтверджується наданими для суду доказами і є передчасним, адже наведені у заяві про забезпечення позову обставини та докази вказують на те, що очевидність такої протиправності потребує з`ясування та детальної перевірки доказами обставин щодо наявності або відсутності у позивача права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту абзацу 24 пункту 1 частини 23 Закону №3543-ХІІ.
Однак, за вказаних у заяві про забезпечення позову обставин та доказів суд не може достовірно встановити наявність очевидних ознак протиправності рішення відповідача без розгляду спору по суті зважаючи на те, що на підставі абзацу 24 пункту 1 частини 23 Закону №3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законом випадках, і при цьому з доданих заявником до заяви про забезпечення позову документів неможливо достовірно встановити того, у зв`язку з належністю заявника до якої саме категорії військовозобов`язаних чи громадян та у якому саме передбаченому законом випадку заявник просив відповідача надати йому відстрочку від призову на підставі абзацу 24 пункту 1 частини 23 Закону №3543-ХІІ.
2. Доданими до заяви про забезпечення позову доказами не підтверджуються поза обґрунтованим сумнівом доводи заявника про вірогідність на цей час набуття ним у майбутньому статусу військовослужбовця у зв`язку з відправленням у військову частину, оскільки день, призначений для явки до відповідача, вже минув.
Так, зі змісту доданої заявником до заяви про забезпечення позову повістки, виписаної для заявника ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що у зв`язку з призовом на військову службу заявнику було наказано прибути за визначеною у повітці адресою на 09:00 год 24.08.2024, тобто на дату і час, які на час подання заявником до суду заяви про забезпечення майбутнього позову вже минули. Відтак, призначений відповідачем день, у який могло бути здійснено відправлення заявника у військову частину в рамках призову, вже минув, а тому у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем у подальшому будуть вчинені дії щодо призову заявника, зокрема, і дії по відправленню у військову частину, та відповідні належні і допустимі докази про це.
З урахуванням наведеного суд дійшов до переконання про те, що наявними матеріалами не підтверджено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких заявник має намір звернутися до суду з позовом до відповідача, оскільки жодних належних та допустимих доказів у розумінні статей 73, 76 КАС України на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до ухвалення судового рішення в адміністративній справі за майбутнім позовом, а також, що відновлення прав та інтересів позивача без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим, суду не надано.
Водночас, вжиття таких заходів забезпечення позову, про які просить заявник у своїй заяві про забезпечення позову, несе ризики втручання судом в дискреційні повноваження суб`єктів владних повноважень та може мати характер вирішення судом наперед питання про протиправність ще не вчинених дій. А це суперечить принципам та завданню адміністративного судочинства.
Отже суд вважає, що запропоновані заявником заходи забезпечення його майбутнього позову до відповідача не є відповідними (адекватним) тим позовним вимогам, з якими заявник має намір звернувся до суду. Відтак, такі заходи неспроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення майбутнього позову.
З огляду на недоведеність заявником існування очевидних ознак протиправності рішення відповідача, яке планує оскаржити заявник, та недоведеність заявником існування обставин очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в майбутній адміністративній справі у сфері публічно-правових відносин, а також неспівмірність запропонованих заявником заходів з предметом майбутнього судового спору, суд вважає відсутніми визначені законом підстави для забезпечення позову.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких підстав та враховуючи, що заявник не довів існування обставин, вказаних у частині 2 статті 150 КАС України, не довів ефективності, співмірності та адекватності запропонованих ним заходів забезпечення позову, у суду відсутні підстави вважати, що невжиття судом запропонованих позивачем заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів заявника, а тому заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 150-158, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка подана до суду його представником ОСОБА_2 , про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення щодо мобілізації та зобов`язання вчинення певних дій.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення (підписання) повного судового рішення (ухвали).

Повний текст ухвали складений та підписаний суддею 28 серпня 2024 року.

Суддя Олександр МАКСИМЧУК