Справа № 200/7643/23
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року справа №200/7643/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року (повне судове рішення складено 17 травня 2024 року) у справі № 200/7643/23 (суддя в І інстанції Зінченко О.В.) за позовом Приватного акціонерного товариства «Керампром» до Головного управління ДПС у Донецькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

29 грудня 2023 року Приватне акціонерне товариство «КЕРАМПРОМ» (далі - ПрАТ «КЕРАМПРОМ») звернулось до суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі ГУ ДПС у Донецькій області, податковий орган), в якій просило:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Донецькій області щодо внесення до електронного кабінету, інтегрованої картки та інших інформаційних систем, ведення яких здійснюється відповідачем, інформації про наявність у ПрАТ «КЕРАМПРОМ» грошового зобов`язання на підставі податкового повідомлення-рішення від 14.02.2022 за №1574/05-99-07-13, від 14.02.2022 № 1571/05-99-07-13, від 14.02.2022 №1566/05-99-07-13, від 14.02.2022 № 1569/05-99-07-13, від 14.02.2022 № 1579/05-99-07-13, від 14.02.2022 № 1580/05-99-07-13, від 14.02.2022 №1578/05-99-07-13, що є скасованими;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області виключити з електронного кабінету, інтегрованої картки та інших інформаційних систем ДПС, внесення податкової інформації до яких здійснюється відповідачем, інформацію про наявність у ПрАТ «КЕРАМПРОМ» грошового зобов`язання, оформленого податковими повідомленнями-рішеннями від 14.02.2022 за №1574/05-99-07-13, від 14.02.2022 № 1571/05-99-07-13, від 14.02.2022 №1566/05-99-07-13, від 14.02.2022 № 1569/05-99-07-13, від 14.02.2022 № 1579/05-99-07-13, від 14.02.2022 № 1580/05-99-07-13, від 14.02.2022 №1578/05-99-07-13, що є скасованими та інформацію про пеню, нараховану за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання, оформленого податковими повідомленнями рішеннями від 14.02.2022 за №1574/05-99-07-13, від 14.02.2022 № 1571/05-99-07-13, від 14.02.2022 №1566/05-99-07-13, від 14.02.2022 № 1569/05-99-07-13, від 14.02.2022 № 1579/05-99-07-13, від 14.02.2022 № 1580/05-99-07-13, від 14.02.2022 №1578/05-99-07-13, що є скасованими;

- скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 14.02.2022 за №1574/05-99-07-13, від 14.02.2022 № 1571/05-99-07-13, від 14.02.2022 №1566/05-99-07-13, від 14.02.2022 № 1569/05-99-07-13, від 14.02.2022 № 1579/05-99-07-13, від 14.02.2022 № 1580/05-99-07-13, від 14.02.2022 №1578/05-99-07-13.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що на особових рахунках платника податків в електронному кабінеті ПрАТ «КЕРАМПРОМ» 24 жовтня 2023 року з`явився (відобразився) податковий борг з податку на прибуток в загальній сумі 716 259,52 грн та адміністративний штраф 5100,00 грн.

На запит позивача, 02.11.2023 ГУ ДПС у Донецькій області через електронний кабінет повідомило позивача, що донараховані суми податкового зобов`язання, застосовані фінансові санкції, зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, знайшли своє відображення в особових рахунках ПрАТ «КЕРАМПРОМ» за результатами розгляду скарги Державною податковою службою України та прийняття рішення 01.08.2022 № 8345/6/99-00-06-01-06, яким залишено без змін прийняті податкові рішення від 14.02.2023 № 1574/05-99-07-13, №1571/05-99-07-13, № 1566/05-99-07-13, № 1569/05-99-07-13, № 1579/05-99-07-13, № 1580/05-99-07-13, № 1578/05-99-07-13.

Крім того, відповідач повідомив, що з метою отримання копії рішення за результатами розгляду скарги ПрАТ «КЕРАМПРОМ» необхідно звернутись до органу, який розглядав скаргу, а саме до Державної податкової служби України.

Відповідно до повідомлення ГУ ДПС у Донецькій області про проведення перевірки від 18.10.2021 № 1016/05-99-07-13-19 та наказу ГУ ДПС у Донецькій області від 18.10.2021 № 1763 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «КЕРАМПРОМ» (копії додаються) було проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи Державної податкової служби України.

Так, перед початком перевірки, перевіряючи надали направлення на перевірку від 20.10.2021 за № 2217, № 2218, № 219 та № 2220, а також план документальної планової виїзної перевірки та запит про надання первинних документів, пояснень до них, регістрів бухгалтерського обліку, а також копій цих документів від 01.11.2021.

Перевірка проводилась з 01.11.2021 по 10.12.2021. Термін проведення перевірки продовжувався строком на 10 робочих днів з 29.11.2021 на підставі наказу ГУ ДПС у Донецькій області «Про продовження строку проведення документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «КЕРАМПРОМ» від 25.11.2011 № 2068-п.

За результатами перевірки складено акт від 17.12.2021 № 14783/05-99-07-13 «Про результати планової виїзної перевірки ПрАТ «КЕРАМПРОМ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період 01.10.2018 по 30.09.2021, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2018 по 30.09.2021» (далі скорочено акт перевірки ПрАТ «КЕРАМПРОМ».

19.01.2022 не погоджуючись з результатами, фактами та даними викладеними в акті перевірки ПрАТ «КЕРАМПРОМ» відповідно до приписів пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України, скористалось своїм правом та подало до контролюючого органу свої заперечення та додаткові документи і пояснення, що підтверджують відсутність вини та обставин, що звільняють від фінансової відповідальності засобами поштового зв`язку цінним листом з описом за №384.

Відповідно до відкритих відомостей з офіційного сайту Укрпошти, відправлення за №384 вручено адресату, тобто ГУ ДПС у Донецькій області особисто 26.01.2022.

03.02.2021 на поштову адресу ПрАТ «КЕРАМПРОМ» надійшло повідомлення про запрошення платника податків до органів державної податкової служби № 1705/6/05-99-07-13-19 від 25.01.2022 для розгляду заперечень до акту перевірки на 15:00 годину 03 лютого 2022 року, тобто в той же самий день.

Позивач фактично на його думку, позбавлений можливості подати свої заперечення проти висновків акту перевірки, оскільки спірні ППР були прийняті відповідачем до спливу строку подачі позивачем заперечень проти висновків акту перевірки, що в свою чергу свідчить про допущення порушення встановлених правил та процедур на прийняття ППР. Передчасність прийняття останніх - без дотримання права позивача на подачу та розгляд його заперечень, що є передумовою прийняття спірних рішень, свідчить на користь доводів позивача про їх протиправність.

З урахуванням висновку про результати розгляду заперечення ПрАТ «КЕРАМПРОМ» до Акту перевірки, ГУ ДПС у Донецькій області прийнято податкові повідомлення-рішення від 14.02.2022 за №№1574/05-99-07-13, 1571/05-99-07-13, 1566/05-99-07-13, 1569/05-99-07-13, 1579/05-99-07-13, 1580/05-99-07-13, 1578/05-99-07-13.

Вищезазначені податкові повідомлення-рішення оскаржені позивачем в адміністративному порядку до ДПС України (вх.№8520/6 від 08.06.2022). ДПС України рішенням від 01.08.2022 №8345/6/99-00-06-01-01-06 податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 14.02.2022 за №№1574/05-99- 07-13, 1571/05-99-07-13, 1566/05-99-07-13, 1569/05-99-07-13, 1579/05-99-07-13, 1580/05-99-07-13, 1578/05-99-07-13 залишило без змін, а скаргу ПрАТ «КЕРАМПРОМ» без задоволення.

З 03.06.2022 по теперішній час ПрАТ «КЕРАМПРОМ» та його представники не отримали інформацію про день та час призначення у відкритому засіданні розгляду матеріалів скарги та належним чином не повідомлялись про результати розгляду клопотання про розгляд матеріалів скарги у відкритому засіданні.

Відповідно до відповіді ДПС України від 22.11.2023 наданої на адвокатський запит адвоката позивача, останньому не повідомлено інформацію про запрошених уповноважених представників ПрАТ «КЕРАМПРОМ» на розгляд вищевказаної скарги, не надано завірених копій документів, що підтверджують відправлення запрошення на розгляд скарги ПрАТ «КЕРАМПРОМ» та відсутні копії документів, що підтверджують отримання запрошення на розгляд скарги уповноважених представників ПрАТ «КЕРАМПРОМ».

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Підпунктом 56.17.2 пункту 56.17 ПК України визначено, що процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків (пункт 56.17 статті 56 ПК України).

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження (абзац 2 пункту 57.3 статті 57 ПК України).

Аналіз наведених правових норм, на думку позивача, дає підстави для висновку, що юридичним наслідком порушення контролюючим органом встановленого ПК України або продовженого рішенням керівника контролюючого органу (його заступника) строку розгляду скарги платника податків, тобто не направлення впродовж цих строків платнику податків вмотивованого рішення за результатами розгляду скарги, є визнання скарги такою, що повністю задоволена на користь платника податків з наступного за днем закінчення зазначених строків дня. В свою чергу, визнання скарги повністю задоволеною на користь платника податків означає, що оскаржене рішення контролюючого органу з цього часу припинило регулюючу дію та не створює для платника податків юридичного обов`язку.

Таким чином, саме 08.11.2023 з відповіді на адвокатський запит, позивач дізнався про порушення своїх прав та інтересів та змушений звернутись до суду за їх захистом з даним позовом до Донецького окружного адміністративного суду.

У поданому позові позивач також, вказуючи на порушення допущені контролюючим органом під час проведення перевірки, безпідставність висновків зроблених посадовими особами контролюючого органу за наслідками такої перевірки, просив задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Слід зазначити, що ухвалою місцевого суду від 18 березня 2024 року залучено Державну податкову службу України у якості співвідповідача по справі № 200/7643/23 за позовом Приватного акціонерного товариства «КЕРАМПРОМ» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року позов задоволено частково.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 14.02.2022 за № 1574/05-99-07-13, від 14.02.2022 № 1571/05-99-07-13, від 14.02.2022 № 1566/05-99-07-13, від 14.02.2022 № 1569/05-99-07-13, від 14.02.2022 № 1579/05-99-07-13, від 14.02.2022 № 1580/05-99-07-13, від 14.02.2022 № 1578/05-99-07-13.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на органом виконувалися відповідні норми постанови Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2021 року №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок», яка станом на момент проведення перевірки була чинною та не визнаною недійсною або скасованою і, відповідно, надає повне право податковому органу проводити податкові перевірки.

Відповідач цілком правомірно керувався нормами постанови КМ України №89 при прийнятті наказів від 18 жовтня 2021 року №1763-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПрАТ "КЕРАМПРОМ", від 25.11.2021 №2068-п «Про продовження строку проведення документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «КЕРАМПРОМ».

Також зазначає, що відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 01.05.2024 у справі № 640/18314/21 (адміністративне провадження №К/990/20784/22)

«…Як убачається з обставин справи позивач є учасником правовідносин лише в частині застосованого до нього пункту 2 Постанови №89 щодо призначення документальної перевірки на підставі пункту 77.4 статті 77 ПК України.».

Апелянт наголошує, що позивачем не ставилися під сумнів підстави видання відповідачем наказів від 18.10.2021 №1763-п, від 25.11.2021 №2068-п при зверненні 29 грудня 2023 року з адміністративним позовом до суду податкові повідомлення-рішення оскаржувались зовсім з інших підстав.

Копію наказу Головного управління ДПС у Донецькій області направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення 19.10.2021, вручено 25.10.2021.

З направленнями на право проведення перевірки ознайомлено під підпис головного бухгалтера ПрАТ «КЕРАМПРОМ» ОСОБА_1 01.11.2021.

Перевірку проведено з відома директора ПрАТ «КЕРАМПРОМ» ОСОБА_2 . У журналі реєстрації перевірок Позивача вчинено запис від 01.11.2021 за №52.

Судом не досліджувався факт допущення позивачем порушень вимог податкового законодавства та лише з процедурних питань вказано на незаконність перевірки. При цьому, навіть при умові не застосування податковим органом при призначенні перевірки спірного нормативно правового акту, неможливо стверджувати, що таких порушень не було б виявлено.

Верховний Суд неодноразово висловлював таку правову позицію у постановах від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, від 06.07.2022 у справі № 815/5551/14.

Щодо безпосередньо виявлених порушень та правомірності спірних податкових повідомлень-рішень в апеляційній скарзі наведені висновки акту перевірки.

Апеляційна скарга відповідача мотивована безпідставним неврахуванням судом першої інстанції доводів відповідача та доказово підтверджених фактів: заниження податку на прибуток на загальну; завищення від`ємного значення з податку на додану вартість; завищення суми податку на додану вартість, що підлягала бюджетному відшкодуванню; відсутність реєстрації протягом граничного строку податкових накладних, розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних; неподання повідомлення про об`єкти оподаткування.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Приватне акціонерне товариство «КЕРАМПРОМ», , є юридичною особою, яке зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична адреса: 85171, Донецька область, Краматорський р-н, сел. Софіївка, Дружківська ТГ, вул. Дружби, буд. 2.

ГУ ДПС у Донецькій області відповідно до п.п.20.1.4 п. 20.1. ст. 20, п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.1. п.77.4 ст.77, п.82.1 ст.82 ПК України, плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2021 рік на підставі наказу Головного управління ДПС у Донецькій області від 18.10.2021 №1763-п проведено документальну планову виїзну перевірку ПрАТ «КЕРАМПРОМ» » з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2018 по 30.09.2021, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 01.04.2017 по 30.09.2021 відповідно до затвердженого плану документальної перевірки (додаток 1 до акту перевірки, який є його невід`ємною частиною), про що складено акт від 17.12.2021 №14783/05-99-07-13/24655289 (далі Акт перевірки).

Перевіркою встановлені наступні порушення:

- 1. п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.п.138.3.1, п. 138.3 п. 138.2 ст. 138, п.п.139.1.1, п.п.139.1.2 п. 139 п.п.139.2.1, п.п.139.2.2 п. 139.2 ст. 139 Податкового кодексу України, встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 624 241 грн., у тому числі за 2019 рік у сумі 369 794 грн., за 2020 рік у сумі 224 929 грн., за 9 місяців 2021 року у сумі 29 518 грн;

- 2. п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, п.189.9 ст.189, пп. г) п.198.5 ст.198, п.201.1 ст.201 ПК України, в результаті чого завищено від`ємне значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за вересень 2021 року в сумі 4 247 грн;

- 3. п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, пп. г) п.198.5 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК України, в результаті чого завищено суму податку на додану вартість, що підлягала бюджетному відшкодуванню, за березень 2019 року на суму 1 667 грн;

- 4. відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого п.120 1.2 ст. 120 1 ПК України, податкових накладних, розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних на порушення п.201.1, п.201.10 ст.201 ПК України за березень 2019 року на суму 633,66 грн., за квітень 2019 року на суму 1666,50 грн., за серпень 2019 року на суму (-) 17706,40 грн; 5. п.192.1 ст.192, п.201.10 ст.201 ПК України в частині порушення термінів реєстрації розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних, в серпні 2019 року на суму ПДВ (-) 4923,68 грн. із затримкою реєстрації на 4 календарних дні; 6. п.63.1 ст.63, п.117.1 ст. 117 ПК України в частині неподання повідомлення про об`єкти оподаткування.

ПрАТ «КЕРАМПРОМ» не погодилось з висновками, які викладені в Акті перевірки, і подало заперечення від 19.01.2022 №1 (вх.№4646/6 від 24.01.2022) до цього Акту перевірки. З урахуванням висновку про результати розгляду заперечення ПрАТ «КЕРАМПРОМ» до Акту перевірки, ГУ ДПС у Донецькій області прийнято податкові повідомлення-рішення від 14.02.2022 за №№1574/05-99-07-13, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 4247 грн; 1571/05-99-07-13, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 1667 грн; 1566/05-99-07-13, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств на загальну суму 716689, 50 грн (основні зобов`язання 624 241,00 грн, штрафні (фінансові) санкції 92 448,50 грн); 1569/05-99-07-13, яким застосовано штрафну санкцію на загальну суму 5100,00 грн за неподання повідомлення за формою №20-ОПП; 1579/05-99-07-13, яким застосовано штрафну санкцію з податку на додану вартість у сумі 416,63 грн; 1580/05-99-07-13, яким застосовано суму штрафу з податку на додану вартість у сумі 9170,03 грн; 1578/05-99-07-13, яким застосовано штрафну санкцію з податку на додану вартість у сумі ПДВ 419,37 гривень.

Вищезазначені податкові повідомлення-рішення оскаржені позивачем в адміністративному порядку до ДПС України (вх. № 8520/6 від 08.06.2022).

ДПС України рішенням від 01.08.2022 №8345/6/99-00-06-01-01-06 податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 14.02.2022 за №№1574/05-99- 07-13, 1571/05-99-07-13, 1566/05-99-07-13, 1569/05-99-07-13, 1579/05-99-07-13, 1580/05-99-07-13, 1578/05-99-07-13 залишено без змін, а скаргу ПрАТ «КЕРАМПОМ» без задоволення.

Вказане рішення направлено 01.08.2022 рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу позивача, зазначену у скарзі, що підтверджується штрих кодовим ідентифікатором 160 та повернуто поштою на адресу, у зв`язку із неможливістю направлення кореспонденції (ВПЗ закрите).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем-1. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін

Статтею 19 Конституції України зокрема передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1.1 статті 1 ПК України визначено, що платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 77.4 статті 77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Відповідно до пунктів 77.6-77.9 статті 77 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу. Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу. Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (в редакції на момент винесення наказу про проведення перевірки) установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, протягом 10 календарних днів з дня завершення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом.

На період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Тобто, вимоги пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України пов`язані та прямо відсилають до актів Кабінету Міністрів України, на підставі яких завершується дія карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 9 грудня 2020 року № 1236 установлено з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року на території України карантин.

Отже, Кабінетом Міністрів України на момент прийняття спірного наказу не приймалось рішення про завершення дії карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а відтак діяв мораторій на проведення документальних планових перевірок платників податків.

Відповідно до вимог пункту 4 розділу II Закону України від 17 вересня 2020 року №909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік»» на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.

На підставі цієї норми Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №89 від 3 листопада 2021 року «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірки» якою було скорочено строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб:

- тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 р. та не були завершеними;

- документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу;

- документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 та/або 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Кодексу, суб`єктів господарювання реального сектору економіки, які сформували податковий кредит за рахунок оформлення ризикових операцій з придбання товарів/послуг (із переліку ризикових платників податків, визначених у межах роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування оприлюднених у засобах масової інформації фактів можливих корупційних дій посадових осіб органів державної влади, які призвели до значних втрат дохідної частини Державного бюджету України, утвореної відповідно до Постанови Верховної Ради України від 24 квітня 2020 року №568-ІХ);

- документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями;

- документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.12, 78.1.14, 78.1.15, 78.1.16 пункту 78.1 статті 78 Кодексу.

Водночас, мораторій на проведення податкових перевірок на період карантину прямо закріплений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України (в редакції на момент винесення спірного наказу) та вказана норма в частині обмежень на проведення планових перевірок, була чинною, її дія не зупинялась.

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Податкового кодексу України, зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Тобто, зміна приписів Податкового кодексу України здійснюється виключно законами про внесення змін до Кодексу, відповідно зміна строків, дії мораторію може бути здійснення виключно шляхом прямого внесення змін до Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 5.2 статті 5 Податкового кодексу України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

За загальним правилом вирішення колізій, передбаченим частиною третьою статті 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Відповідно, за наявності суперечливих правил і положень щодо дії мораторію на проведення перевірок, які містяться у Податковому кодексу України, з одного боку і в постанові Кабінету Міністрів України з іншого боку - застосуванню підлягають положення і правила саме Податкового кодексу України.

Беручи до уваги той факт, що пункт 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України є нормою вищої юридичної сили, ніж постанова Кабінету Міністрів України № 89 від 3 лютого 2021 року, тому суд вважає, що за загальним правилом вирішення колізій, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України, а тому у даному випадку, підлягають застосуванню саме норми Податкового кодексу України.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного суду по справі № 420/12859/21 від 22.02.2022.

Верховний Суд у постанові від 18 червня 2024 року у справі № 200/1769/22 висновував:

«Окремої уваги заслуговує висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 24 травня 2023 року у справі № 140/607/22, від 28 червня 2023 року у справі №160/7340/22 про те, що проведення документальної планової перевірки платника податків під час дії мораторію, встановленого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, означає те, що така перевірка з огляду на дію мораторію не повинна була відбутися в силу закону, тобто за своєю суттю не є процедурним порушенням, а лежить у площині виконання контролюючим органом повноважень, визначених законом.

Крім того, Верховний Суд вже вирішував питання застосування у подібних правовідносинах висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17. Так, у постанові від 28 грудня 2022 року у справі № 420/22374/21 суд зазначив, що у висновку Великої Палати Верховного Суду [підставою для скасування податкових повідомлень-рішень є не будь-які порушення, а лише ті, які об`єктивно вплинули на висновки податкового органу за результатами проведеної перевірки] не йдеться про те, що підтвердження обґрунтованості висновків по суті виявлених порушень за результатами проведеної перевірки нівелює правове значення та наслідки всіх процедурних порушень, допущених контролюючим органом під час призначення та/або проведення перевірок. Разом з тим постанова Великої Палати Верховного Суду не містить визначення конкретних критеріїв, за яких допущені контролюючим органом процедурні порушення є такими, що впливають або об`єктивно можуть впливати на висновки, здійснені за наслідками перевірки. Відповідно, оцінка заявлених (виявлених) процедурних порушень здійснюється судом в кожній конкретній справі.

Під час ухвалення постанов від 28 жовтня 2022 року у справі № 600/1741/21-а, від 12 жовтня 2022 року у справі № 160/24072/21 Верховний Суд також враховував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17, і зазначив, що доводи про неправомірність дій контролюючого органу, а саме - невиконання вимог норм ПК України щодо процедури проведення перевірки, можуть бути підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої та визнання протиправними рішень прийнятих за її наслідками.».

Відповідно до висновку, сформульованого Верховним Судом у постанові від 21.02.2020 по справі № 826/17123/18, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, правова оцінка порушенням вимог законодавства щодо проведення перевірки має надаватись у першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Крім цього, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 22 вересня 2020 року (справа №520/8836/18) констатував, що податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно правомірності призначення та проведення перевірки колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

У постанові Верховного Суду від 29 травня 2024 року у справі № 280/9301/21 суд указав:

«Правомірність дій КМУ щодо прийняття постанови № 89 не є предметом спору у цій справі, а тому доводи ГУ ДПС в цій частині виходять за межі предмета судового розгляду. Варто зазначити, що оцінка відповідним діям КМУ надавалася у справі № 640/18314/21, за наслідками розгляду якої Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 26 січня 2022 року у справі № 640/18314/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2022 року, визнав протиправною і нечинною постанову КМУ № 89.

Доводи ГУ ДПС про відсутність суперечностей (колізії) між пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України і постановою КМУ №89 ґрунтуються на власному тлумаченні скаржником цих норм.

Так, пункт 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України дійсно відсилає до актів Кабінету Міністрів України, однак, виключно в частині повноважень на визначення дати, з якої дія карантину буде завершена (формальне питання визначення дати). Саме з такою датою пов`язується припинення дії мораторію на проведення перевірок (умова законодавчого регулювання), що не може свідчити про можливість застосування актів КМУ, які б суперечили правовому регулюванню, імперативно встановленому у нормі ПК України щодо запровадженого мораторію на проведення перевірок, крім конкретного переліку перевірок, визначених цією ж нормою.

Переконливих аргументів для відступу від цієї правової позиції Головне управління ДПС у Запорізькій області не наводить, а колегія суддів таких не вбачає.

Посилання скаржника на те, що постанова КМУ №89 прийнята з урахуванням та на виконання вимог ПК України не знаходять свого підтвердження - у постанові КМУ №89 зазначено, що вона прийнята відповідно до пункту 4 розділу II «;Прикінцеві положення» Закону України від 17 вересня 2020 року № 909-IX «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».

У цій справі застосовними є також висновок Верховного Суду, викладені у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18, ухваленої складом судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, відповідно до якого контролюючі органи та їх посадові особи при виконанні владних повноважень, у тому числі при прийнятті наказів та проведенні перевірок, зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України, та не допускати згідно зі статтею 21 ПК України порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій. Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.».

У розрізі спірних правовідносин, а також доводів апелянта, колегія суддів звертає увагу на правові висновки, висловлені в постанові Верховного Суду від 27 червня 2024 року у справі № 360/5907/21:

«52. Питання щодо впливу таких процедурних порушень на правомірність податкового повідомлення-рішення, прийнятого за результатами проведення відповідної податкової перевірки, також вже неодноразово вирішувалось Верховним Судом. У постановах від 28 грудня 2022 року у справах № 420/22374/21, № 540/5445/21, № 160/14248/21, від 28 жовтня 2022 року у справі № 600/1741/21-а, від 12 жовтня 2022 року у справі № 160/24072/21, від 01 вересня 2022 року у справі № 640/16093/21 Верховний Суд констатував, що проведення перевірки на підставі Постанови КМУ № 89 (в умовах чинності пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України) є протиправним і тягне за собою наслідки у вигляді скасування прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень. Під час ухвалення постанов від 28 жовтня 2022 року у справі № 600/1741/21-а, від 12 жовтня 2022 року у справі № 160/24072/21 Верховний Суд також враховував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17, і зазначив, що доводи про неправомірність дій контролюючого органу, а саме - невиконання вимог норм ПК України щодо процедури проведення перевірки, можуть бути підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої та визнання протиправними рішень прийнятих за її наслідками.

53. Отже, позиція Верховного Суду щодо наслідків неправомірного проведення документальних перевірок на підставі підпункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення ПК України вже є сформованою, усталеною і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї. Висновки судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі в повній мірі відповідають наведеній вище правовій позиції.

54. Щодо посилань відповідача на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17, колегія суддів зазначає таке.

55. У цій постанові Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

56. Висновки судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі не суперечать такому висновку Великої Палати Верховного Суду.

57. Колегія суддів вважає, що у вказаному висновку Великої Палати Верховного Суду не йдеться про те, що підтвердження обґрунтованості висновків по суті виявлених порушень за результатами проведеної перевірки нівелює правове значення та наслідки всіх процедурних порушень, допущених контролюючим органом під час призначення та/або проведення перевірок. Разом з тим, постанова Великої Палати Верховного Суду не містить визначення конкретних критеріїв, за яких допущені контролюючим органом процедурні порушення є такими, що впливають або об`єктивно можуть впливати на висновки, здійснені за наслідками перевірки. Відповідно, оцінка заявлених (виявлених) процедурних порушень здійснюється судом в кожній конкретній справі.

58. До того ж Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 підтримала усталену в судовій практиці позицію, що нормами ПК України з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів установлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки.

59. У цій справі застосовними є висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18, ухваленої складом судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, відповідно до яких контролюючі органи та їх посадові особи при виконанні владних повноважень, у тому числі при прийнятті наказів та проведенні перевірок, зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України, та не допускати згідно зі статтею 21 ПК України порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій. Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

60. У розвиток зазначеного правового підходу до оцінки виявленого порушення щодо підстави для проведення перевірки Верховний Суд висловив позицію, що перевірка під час дії мораторію, встановленого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, є такою, що не породжує правових наслідків, оскільки така перевірка не повинна була відбутися в силу закону.

61. Оскільки встановлений у пункті 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України мораторій на проведення планових перевірок імперативно забороняє контролюючому органу її проводити, колегія суддів вважає, що висновок судів попередніх інстанцій у цій справі про наявність підстав для визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, з огляду на допущені контролюючим органом процедурні порушення, відповідає правильному застосуванню норм права і завданню адміністративного судочинства.

62. Суд касаційної інстанції критично оцінює твердження податкового органу, що внаслідок допуску посадових осіб податкового органу до перевірки наказ про призначення перевірки реалізовано його застосуванням і саме тому позивач не має права посилатись на процедурні порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки. Таке твердження ґрунтується на помилковому розумінні підходів Верховного Суду щодо вирішення цього питання, які вже було наведено вище.».

Посилання апелянта на те, що судом не враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного суду від 01.05.2024 у справі № 640/18314/21 та дійшов до помилкового висновку про порушення відповідачем процедури призначення та проведення перевірки та правових наслідків такої перевірки.

Так, відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01.05.2024 у справі №640/18314/21 «…Як убачається з обставин справи позивач є учасником правовідносин лише в частині застосованого до нього пункту 2 Постанови № 89 щодо призначення документальної перевірки на підставі пункту 77.4 статті 77 ПК України. Тобто, суди першої та апеляційної інстанції, скасовуючи Постанову КМУ в повному обсязі, цієї обставини не врахували, не встановили у повній мірі обставини справи, не надали оцінку факту порушення прав позивача іншими пунктами Постанови КМУ, та не обґрунтували неправомірність спірної Постанови КМУ в частині тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 р. та не були завершеними; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 та/або 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Кодексу, суб`єктів господарювання реального сектору економіки, які сформували податковий кредит за рахунок оформлення ризикових операцій з придбання товарів/послуг (із переліку ризикових платників податків, визначених у межах роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування оприлюднених у засобах масової інформації фактів можливих корупційних дій посадових осіб органів державної влади, які призвели до значних втрат дохідної частини Державного бюджету України, утвореної відповідно до Постанови Верховної Ради України від 24 квітня 2020 р. № 568-IX); документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.12, 78.1.14, 78.1.15, 78.1.16 пункту 78.1 статті 78 Кодексу".

Слід зазначити, що наведеною постановою скасовано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 про визнання протиправною та не чинною Постанови № 89 та направлено справу на новий розгляд.

Тому, такі доводи апелянта не приймаються до уваги.

З огляду на вказані вище правові висновки Верховного Суду, які є обов`язковими для врахування судом, а також приймаючи до уваги установлені судом обставини протиправності призначення та проведення контролюючим органом документальної планової виїзної перевірки позивача під час дії мораторію на їх проведення, місцевий суд дійшов правильного висновку, що прийняті за наслідками такої перевірки спірні податкові повідомлення-рішення є також протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

У відповідності до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції також не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року у справі № 200/7643/23 залишити без змін.

Повне судове рішення 29 серпня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук