Справа № 460/5259/24
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення зустрічної позовної заяви
26 серпня 2024 року м. Рівне №460/5259/24
Рівненський окружний адміністративний суд в особі судді Борискіна С.А., після одержання позовної заяви
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Ухвалою суду від 03.06.2024 відкрито письмове провадження у справі.
Ухвалою суду від 02.07.2024 клопотання представника відповідача про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву задоволено.
Поновлено відповідачеві строк на подання відзиву на позовну заяву та доказів по справі №460/5259/24.
Запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання копії ухвали про поновлення процесуального строку подати до суду відзив на адміністративний позов.
17.07.2024 представник відповідача через систему "Електронний суд" подав відзив на адміністративний позов.
Також 17.07.2024 представник відповідача звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив:
Ухвалою суду від 05.08.2024 зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишено без руху.
Позивачу запропоновано усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду:
-належним чином засвідчених копій оскаржуваних у справі рішень та доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги;
-власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;
-документа про сплату судового збору відповідно до ціни позову або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;
-заяви про поновлення пропущеного строку звернення із зазначенням підстав для його поновлення, а також доказів поважності причин його пропуску, або ж докази на підтвердження того, що строк звернення до суду не пропущено.
20.08.2024 від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків зустрічної позовної заяви, до якої долучено належним чином засвідчені копії оскаржуваних у справі рішень та доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав та квитанцію про сплату судового збору.
Щодо пропуску строку звернення до суду, то представник позивача у заяві повідомив, що позивачем не застосовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження). Зазначив, що ОСОБА_1 є дитиною війни похилого віку (87 років), який не розуміє юридичні тонкощі ані податкового законодавства, ані процесуальних строків. З огляду на те, що позовна заява ГУ ДПС у Рівненській області у справі №460/5259/24 датована 18.04.2024, вона подана до суду 09.05.2024, сам договір про судове представництво з адвокатом укладено 28.06.2024 (після відкриття провадження у справі), то, з огляду на вік позивача, вважав, що пропуск строку для подання позовної заяви про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень зумовлений поважними причинами, які не залежали від дійсної волі позивача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість наведених у заяві причин пропуску позивачем строку звернення до суду, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд зазначає наступне.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України), частиною 1 статті 5 якого встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частиною 1 статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись". Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).
Інститут строків сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах і стимулює суд та учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.07.2020 в справі № 1.380.2019.001042.
З даним зустрічним позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 17.07.2024, а отже шестимісячний строк звернення до суду ним пропущено.
Матеріалами справи підтверджено та позивачем не спростовано, що оскаржувані повідомлення-рішення надсилалися Головним управлінням ДПС у Рівненській області ОСОБА_1 рекомендованими поштовими відправленнями та були отримані ним 28.12.2022 та 31.10.2023 відповідно.
Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційною адміністративного суду у складі Верховною Суду у постанові від 23.05.2022 у справі №810/3116/18 зазначено, що відповідно до пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
У постанові від 09.10.2018 у справі №820/1864/17 Верховний Суд зазначив, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку із цим негативних для такого платника наслідків.
Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, при цьому такі обставини повинні бути підтверджені належним чином.
Проте, позивач, пропустивши строк звернення до суду, не наводить жодних причин пропуску строку звернення до суду, які були об`єктивно непереборними, не залежали від його волевиявлення чи пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Наведені представником позивача підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду (похилий вік позивача, укладення договору про надання правничої допомоги після звернення податкового органу з позовом про стягнення податкового боргу) мають виключно суб`єктивний характер.
Суд зазначає, що неналежна організація процесу щодо зверненням з позовною заявою до суду є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.
Суд звертає увагу, що строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і впорядкованим. Також, суд зазначає, що без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.
Слід також зазначити, що дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі.
Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому необхідно враховувати, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа "Мельник проти України") погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також вказав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Звернення до суду з позовною заявою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на подання позову, реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями КАС України. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Зазначені правові висновки викладено в ухвалі Верховного суду від 30.08.2023 у справі №520/6827/22.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що наведені представником позивача підстави не свідчать про наявність особливих і непереборних обставин, які є поважними причинами пропущеного строку на подання зустрічної позовної заяви, не виправдовують зволікання у вчиненні процесуальних дій.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України.

Так, приписами ч.2 ст.123 КАС України передбачено, що якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

При цьому, п.9 ч.4 ст.169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частинами 2, 3 ст.178 КАС України передбачено, що до зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду із зустрічним адміністративним позовом без поважних причин, а тому наявні правові підстави для повернення зустрічного адміністративного позову.

Керуючись статтями 123, 169, 178, 241, 256, 294, 295 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Зустрічну позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 26 серпня 2024 року

Суддя С.А. Борискін