Справа № 460/28256/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/28256/23 пров. № А/857/15897/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року в справі № 460/28256/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,-

суддя в 1-й інстанції - Дорошенко Н.О.,

час ухвалення рішення - 29.05.2024 року,

місце ухвалення рішення - м.Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 29.05.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просила:

визнати протиправним та скасувати пункт 48 рішення відповідача, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.06.2023 № 11/д, про повернення на доопрацювання документів позивача для призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - її онука, солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із смертю (загибеллю) 25.02.2022 в період дії воєнного стану, пов`язаною із захистом Батьківщини;

зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - її онука, солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із смертю (загибеллю) 25.02.2022 в період дії воєнного стану, пов`язаною із захистом Батьківщини.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнати протиправним та скасувати пункт 48 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 30.06.2023 № 11/д, про повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 для призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - її онука, солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із смертю (загибеллю) 25.02.2022 в період дії воєнного стану, пов`язаною із захистом Батьківщини.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - її онука, солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із смертю (загибеллю) 25.02.2022 в період дії воєнного стану, пов`язаною із захистом Батьківщини.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що рішення Міноборони жодним чином не обмежувало право позивача на одержання належних сум одноразової грошової допомоги, а є лише встановленою формою дискреційних повноважень, наданих законодавством з метою усунення обґрунтованих сумнівів щодо можливості призначення такої допомоги. Твердить скаржник, що для реалізації свого права на одноразову грошову допомогу заявниці необхідно було встановити юридичний факт належності до членів сім`ї загиблого військовослужбовця в порядку цивільного судочинства, після чого звернутись до Міністерства оборони України з відповідним судовим рішенням.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є рідною бабусею по матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В свою чергу ОСОБА_3 є рідним братом ОСОБА_2 .

Вказані обставини встановлені рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 29.01.2007 у справі №2-20/07, які відповідно до вимог ч. 4 ст. 78 КАС України не підлягають доказуванню.

За змістом вказаного судового рішення батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позбавлені батьківських прав.

Згідно з рішенням про встановлення опікунства (піклування) від 23.02.2007 №26/27 ОСОБА_1 (бабусю по матері) призначено опікуном ОСОБА_2 до досягнення ним повноліття.

З 29.04.2021 ОСОБА_2 проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 .

25.02.2022 солдат ОСОБА_2 , під час здійснення ним заходів щодо забезпечення незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України загинув через обстріл з БМП поблизу м. Буча Київської області та отримав смертельне поранення. Помер внаслідок вибухової травми та множинного руйнування тіла, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть від 01.03.2022 №010-1096 та наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.03.2022 №135.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 22.03.2022 №67 солдата ОСОБА_2 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Наказано:

За період з 01 по 28.02.2022 виплатити премію за особистий внесок у загальні результати служби в повному обсязі та надбавку за особливості проходження служби у розмірі 87,8% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 та телеграми Міністра оборони України №248/9240 від 28.12.2018.

Виплатити:

- грошову допомогу в проведенні поховання і компенсувати матеріальні витрати на ритуальні послуги, та спорудження надгробків у розмірі п`яти прожиткових мінімумів;

- винагороду за безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), визначених рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України, пропорційно дням безпосередньої участі з розрахунку 100 000 грн за повний місяць з 24 по 28.02.2022.

Крім того, вказаним наказом визначено коло осіб, які є членами сім`ї загиблого військовослужбовця: бабця - ОСОБА_1 , 1958 р.н., проживає за адресою: Рівненська обл., Острозький р-н, с. Слобідка; брат - ОСОБА_3 , 2001 р.н., проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом довідки від 12.10.2022 №627/07.08-12, виданої виконавчим комітетом Острозької міської ради Рівненської області, ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 (a/з про смерть № 143 від 07.03.2022, складений Острозьким відділом ДРАЦС) був зареєстрований в АДРЕСА_2 . З ним в господарстві проживали і були зареєстровані: 1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 2. Баба - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Інших осіб зареєстровано не було.

Вказані обставини також підтверджуються актом виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області від 21.11.2023 №799-07.08-12.

В квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги на підставі пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка зареєстрована за вх.№К-46 від 18.04.2023.

Вказана заява з доданими до неї документами скерована для розгляду до Міністерства оборони України.

Розглянувши вищевказану заяву позивача та подані до неї документи, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум на засіданні 30.06.2023 прийняла рішення про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги, яке оформлене протоколом засідання комісії від 30.06.2023 №11/д (пункт 48).

У пункті 48 зазначеного протоколу, покликаючись до положень п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», комісія вказала, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Зазначила, що відповідно до наданих документів позивач не відноситься до батьків, одного з подружжя або неповнолітньої дитини загиблого. Позивач була опікуном загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 до досягнення ним повноліття. На день загибелі військовослужбовця позивач не здійснювала опіку і не мала прав щодо забезпечення ОСОБА_2 . За поданими документами неможливо встановити, чи є бабуся загиблого військовослужбовця непрацездатною (особою з інвалідністю) і перебувала на утриманні ОСОБА_2 . Відтак, за поданими документами неможливо встановити чи належить позивач до категорії осіб, які згідно зі статтею вищевказаного 16-1 Закону мають право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з чим документи було повернуто на доопрацювання.

Вважаючи таке рішення Міністерства оборони України протиправним, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Статтею 41 Закону №2232-XII передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2011-XII), визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті.

Частиною першою статті 16 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно зі ст. 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (ч. 1).

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (ч. 2).

Відтак, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Таким чином, у контексті спірних правовідносин суду слід встановити коло осіб, які вважаються членами сім`ї військовослужбовця ОСОБА_2 та мають право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Верховний Суд у постанові від 06.07.2022 у справі №240/5809/19 зазначив, що Закон №2011-XII визначення поняття "член сім`ї" не містить (п. 26). Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (п. 27). Таким чином, для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести: а) факт проживання з загиблим; б) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків (п.28).

Таким чином, ознаками, за наявності яких можна стверджувати, що особи належать до однієї сім`ї, є спільність їх проживання, пов`язаність спільним побутом та наявність у них по відношенню один до одного взаємних прав та обов`язків.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03.06.1999 у справі №1-8/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») зазначив, що під членом сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони за змістом пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої та п`ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" треба розуміти особу, що перебуває з суб`єктом права на пільги щодо оплати користування житлом і комунальними послугами у правовідносинах, природа яких визначається: кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони; веденням з ним спільного господарства. Такі ознаки (вимоги) застосовуються диференційовано при конкретному визначенні членів сім`ї, які мають право на названі пільги (абз. 1 п. 1 резолютивної частини рішення).

Членами сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання разом з суб`єктом права на пільги і ведення з ним спільного господарства, тобто не лише його (її) близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони у безпосередніх родинних зв`язках (неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші) (абз. 3 п. 1 резолютивної частини рішення).

Згідно з ч. 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 у справі №1-8/99 членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця (пункт 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"), є та з визначених у пункті 1 цього Рішення особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавчого визначення прожиткового мінімуму). До них належать, зокрема: непрацездатні (п. «б»); інші особи, визнані утриманцями у встановленому порядку. У разі переведення військовослужбовця для подальшого проходження служби або навчання в інший населений пункт його утриманцями до надання житла сім`ї треба вважати і тих членів його сім`ї, які перебували раніше на утриманні військовослужбовця і залишились тимчасово проживати за попереднім місцем служби (п. «е»).

Матеріалами справи стверджується, що загиблий ОСОБА_2 не перебував у шлюбі та не мав позашлюбних дітей, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України 13.04.2023 №9.

ОСОБА_2 за життя проживав разом з позивачем (бабусею по матері) за однією адресою ( АДРЕСА_2 ) та вели спільне господарство, що підтверджується довідкою від 12.10.2022 №627/07.08-12, виданою виконавчим комітетом Острозької міської ради Рівненської області, та актом виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області від 21.11.2023 №799-07.08-12.

Як стверджує позивач, вона самотужки виховувала з народження онука - ОСОБА_2 , а з 2007 року до повноліття ОСОБА_2 позивач була призначена його опікуном у зв`язку з позбавленням його батьків батьківських прав, що підтверджується рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 29.01.2007 у справі №2-20/07 та рішенням виконавчого комітету ради народних депутатів від 23.02.2007 №26/27.

Згідно з довідкою від 19.04.2022 №321-07.08-12, виданою виконавчим комітетом Острозької міської ради Рівненської області, поховання ОСОБА_2 здійснила бабуся, ОСОБА_1 , яка на день його смерті проживала та зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

За змістом спірного рішення відповідача вказані обставини були відомі останньому, а відтак документи, які ці обставини підтверджують, були у розпорядженні відповідача на час прийняття такого рішення, що спростовує твердження відповідача про непідтвердження факту проживання позивача із загиблим, а також наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків, як і перебування на утриманні загиблого.

Суд першої інстанції правильно врахував, що за змістом витягу з іменного списку безповоротніх втрат загиблих військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за 2022 рік (бойові) щодо загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 в графі «Прізвище, ім`я, по-батькові дружини (батька, матері чи іншого родича), домашня адреса сім`ї (родичів)» зазначено: «Опікун: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , Брат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 … АДРЕСА_1 ».

Тобто військовим підрозділом, де проходив військову службу військовослужбовець, позивач визначена як член сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , а саме як опікун.

Також суд попередньої інстанції підставно зазначив, що в наказі командира Військової частини НОМЕР_1 від 22.03.2022 №67 визначено коло осіб, які є членами сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 : бабця - ОСОБА_1 , 1958 р.н., проживає за адресою: Рівненська обл., Острозький р-н, с. Слобідка; брат - ОСОБА_3 , 2001 р.н., проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, на виконання наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 22.03.2022 №67 позивачу, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , виплачено такі кошти:

- 14.04.2022 одноразова грошова допомога сім`ям загиблих в сумі 30000,00 грн;

- 20.04.2022 перераховане грошове забезпечення в сумі 29554,28 грн;

- 19.05.2022 перерахунок матеріальної допомоги в сумі 33093,01 грн.

Колегія суддів вважає правильним висновок окружного суду, що досліджені під час судового розгляду справи докази є належними та допустимими, а в своїй сукупності є достатніми та підтверджують, що позивач є членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 та має право на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок його загибелі під час виконання обов`язків військової служби.

В спірному рішенні відповідач посилається на те, що на час загибелі військовослужбовця піклувальник (позивач) не здійснювала опіку і не мала прав та обов`язків щодо забезпечення ОСОБА_2 .

Суд не приймає такі доводи відповідача, оскільки вони жодним чином не спростовують факту спільного проживання і ведення спільного побуту позивача з її загиблим онуком.

Не заслуговують на увагу й покликання відповідача у спірному рішенні на те, що із долучених до заяви про призначення одноразової грошової допомоги документів неможливо встановити, чи є бабуся загиблого військовослужбовця непрацездатною (особою з інвалідністю) і чи перебувала на утриманні ОСОБА_2 , з огляду на таке.

Згідно з матеріалами судової справи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час загибелі ОСОБА_2 позивач досягла віку 63 роки 3 місяці 18 днів, тобто є особою, яка досягла встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» віку, що дає право на призначення пенсії за віком - непрацездатною особою.

Внуки, правнуки зобов`язані піклуватися про своїх бабу, діда, прабабу, прадіда (ст. 264 Сімейного кодексу України).

Повнолітні внуки, правнуки зобов`язані утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, правнуки можуть надавати матеріальну допомогу (ст. 266 Сімейного кодексу України).

Як зазначалося вище по тексту судового рішення, згідно з ч. 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 у справі №1-8/99 членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця (пункт 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"), є та з визначених у пункті 1 цього Рішення особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавчого визначення прожиткового мінімуму). До них належать, зокрема: непрацездатні (п. «б»).

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач є членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 та має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із його загибеллю, а зазначені обставини не враховані відповідачем безпідставно.

Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про необхідність звернення до суду в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема родинних відносин між фізичними особами, оскільки обставина того, що позивач є членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 безпосередньо підтверджується належними та допустимими доказами, тобто знайшла своє підтвердження під час розгляду даної справи.

За обставинами справи розглянутої Великою Палатою Верховного Суду, визначальним було те, що судом не встановлено факт, що має юридичне значення, тобто не встановлювався факт проживання однією сім`єю без шлюбу. Така обставина (юридичний факт) не може бути встановлена в іншому порядку ніж судовий.

Однак родинні відносин між фізичними особами, зокрема приналежність позивачки до сім`ї загиблого, можливо встановити в позасудовому порядку. Відтак підстави для звернення до суду в порядку цивільного судочинства відсутні.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що пункт 48 рішення відповідача, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 30.06.2023 №11/д про повернення на доопрацювання документів позивача для призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - її онука, солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із смертю (загибеллю) 25.02.2022 в період дії воєнного стану, пов`язаною із захистом Батьківщини, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - її онука, солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із смертю (загибеллю) 25.02.2022 в період дії воєнного стану, пов`язаною із захистом Батьківщини, суд зазначає таке.

28.02.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №168 (далі - Постанова №168), пунктом 1 якої (в первинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 2 Постанови №168 (в первинній редакції) визначено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Якщо сім`я загиблої особи одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими актами законодавства, здійснюється одна з таких виплат за її вибором.

Згідно з пунктом 5 Постанови №168 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Враховуючи, що військовослужбовець ОСОБА_2 загинув під час здійснення ним заходів щодо забезпечення незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України 25.02.2022, то положення Постанови №168 поширюються на членів сім`ї у разі загибелі такого військовослужбовця.

У постанові від 12.11.2020 у справі №822/630/17 Верховний Суд зазначив, що оскільки за наслідками судового розгляду встановлено, що відповідач протиправно ухилився від призначення одноразової грошової допомоги, а також прийнявши до уваги наявність у позивача права на отримання грошової допомоги, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права, у спірному випадку, є саме зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, що вірно було встановлено судами. При цьому, слід зазначити, що якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача. Отже, застосування судом апеляційної інстанції зазначеного способу захисту права неможливо вважати втручанням у дискреційні повноваження Міноборони.

З огляду на викладене, суд попередньої інстанції дійшов переконливого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що в даному випадку існують всі передбаченні законодавством підстави для призначення позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 Постанови № 168, а тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу таку допомогу є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Міністерства оборони України слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року в справі № 460/28256/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 28 серпня 2024 року.