Справа № 560/10495/24
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

28 серпня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, виражене, в рішенні №23 від 24.05.2024 року, щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 , періодів роботи згідно дублікату трудової книжки б/н від 15.03.1968 року, диплому НОМЕР_1 від 18.06.1973 і реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та відмови призначенні пенсії за віком; Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №23 від 24.05.2024 року - скасувати. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 всі періоди роботи згідно трудової книжки б/н від 15.03.1968 року, диплому НОМЕР_1 від 18.07.1973 і реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема з 02.01.1985 по 01.03.2000 року в Правлінні Хмельницької обласної організації добровільного товариства любителів книги; з 01.09.1966 по 18.07.1973 року в Київському технологічному інституті харчової промисловості. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно зі статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 16.05.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач безпідставно відмовив у призначенні пенсії за віком та не зарахував їй страховий стаж, у зв`язку з чим порушив право позивача на пенсійне забезпечення.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві на позов Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зазначило, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутність необхідного страхового стажу 30 років.

Також просив провести розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

Згідно ч.6 ст.262 КАС України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу та якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

З урахуванням наведеного, характеру спірних правовідносин та предмету доказування у цій справі суд дійшов висновку про відсутність підстав для розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін, а тому клопотання відповідача не підлягає задоволенню.

Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

16.05.2024 року позивачка звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24.05.2024 року №23 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Відмовляючи в призначенні пенсії за віком відповідач вказав, що позивачка не має достатнього страхового стажу, а саме 15 років. Також, повідомлено про те, що страховий стаж останньої становить 11 років 8 місяців 22 дні. Підставою для відмови у зарахуванні стажу з 02.01.1985 по 01.03.2000 року в Правлінні Хмельницької обласної організації добровільного товариства любителів книги та з 01.09.1966 по 18.07.1973 року в Київському технологічному інституті харчової промисловості, слугувало те, що оскільки документи які підтверджують вказаний стаж видані на ім`я " ОСОБА_2 ", що не відповідає паспортним даним, а також тому, що на печатці підприємства відсутній код ЄДРОПУ та відсутня інформація в реєстрі застрахованих осіб.

Позивач вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, щодо відмови у призначенні пенсії за віком є незаконним, протиправним та таким, що прийняте з порушенням норм пенсійного законодавства.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058 виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно- правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Суд встановив, що позивачка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому має право на призначення пенсії за віком, враховуючи 29 років страхового стажу.

Позивач 16.05.2024 звернулась до ГУ ПФУ в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком, враховуючи ст. 26 Закону № 1058-IV.

Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24.05.2024 року №23 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком. Підставою для відмови, відповідач вказав, що позивачка не має достатнього страхового стажу, а саме 15 років. Також, повідомлено про те, що страховий стаж останньої становить 11 років 8 місяців 22 дні. Підставою для відмови у зарахуванні стажу з 02.01.1985 по 01.03.2000 року в Правлінні Хмельницької обласної організації добровільного товариства любителів книги та з 01.09.1966 по 18.07.1973 року в Київському технологічному інституті харчової промисловості, слугувало те, що оскільки документи які підтверджують вказаний стаж видані на ім`я " ОСОБА_2 ", що не відповідає паспортним даним, а також тому, що на печатці підприємства відсутній код ЄДРОПУ та відсутня інформація в реєстрі застрахованих осіб.

Суд встановив, що згідно записів трудової книжки від 15.03.1968 року позивача містяться записи за періоди роботи з 02.01.1985 по 01.03.2000 в Правлінні Хмельницької обласної організації добровільного товариства любителів книги, які в свою чергу виконані без перекреслень, дати роспорядження не містять виправлень, а також присутня печатка відповідного підприємства. Крім того, записи зроблені у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідне розпорядження, на підставі якого внесений відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця.

Суд звертає увагу відповідача, що відсутність на печатці підприємства коду ЄДРОПУ не є підставою для не зарахування відповідного періоду роботи до страхового стажу, оскільки позивачка не несе відповідальність за заповнення трудової книжки.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 року, чинної на час внесення запису про прийняття/звільнення позивача з роботи, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переводу на іншу роботу чи звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження).

Згідно п. 4.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідальність за можливі помилки або виправлення у трудовій книжці, у тому числі якість записів та відбитків печаток не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Недотримання правил ведення трудової книжки, якщо є такі факти, може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, відповідачі не врахували ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ, якою передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка, завідомо безпідставно не зарахували вказаний період роботи.

Посилання відповідача на відсутність інформації в реєстрі застрахованих осіб також не є підставою незарахування вказаного періоду до страхового стажу, оскільки нормами статті 106 Закону №1058-IV передбачена відповідальність страхувальників, серед іншого, за несплату або несвоєчасну сплату страхових внесків.

Оцінюючи наведені вище обставини, суд враховує численну та усталену практику Верховного Суду (постанови від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №480/12392/16-а, від 31.10.2019 у справі №226/1994/17, від 01.03.2021 у справі №423/757/17) при розгляді аналогічних спорів: касаційний суд неодноразово вказував на те, що відповідно до статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним засадам у сфері соціального захисту. Тому особа не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому вона працює.

Таким чином, відповідачі не врахували ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ, якою передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка, завідомо безпідставно не зарахували вказаний період роботи.

Щодо періоду з 01.09.1966 по 18.07.1973 року в Київському технологічному інституті харчової промисловості суд зазначає наступне.

Суд встановив, що підставою для відмову у зарахуванні вказаного стажу слугувало те, що документи які підтверджують вказаний стаж видані на ім`я " ОСОБА_2 ", що не відповідає паспортним даним.

Згідно диплому НОМЕР_1 від 18.06.1973 позивачка навчалася в Київському технологічному інституті харчової промисловості з 01.09.1966 по 18.07.1973 року.

При цьому, згідно вказаного диплому встановлено, що останній видано на ім`я " ОСОБА_2 " при цьому посвідка на постійне місце проживання серія ДН №460/05-19 видана на ім`я " ОСОБА_2 ".

Суд звертає увагу, що аналіз змісту зазначених документів свідчить про те, що в зв`язку з різним написанням імені позивача в українській та російській транскрипції, а отже вказані документи належать саме позивачу, та видані на її ім`я оскільки містять додаткові ідентифікуючі дані, дата народження, ім`я по батькові, місце навчання та роботи, що дає підстави стверджувати що всі вони стосуються однієї особи.

Суд зазначає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки, або правильності записів прізвища у відповідних документах.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Помилковість в написанні імені позивача у відповідних документах, не може бути підставою для виключення певного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає їй право а призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Твердження відповідача про відсутність у позивача необхідного страхового стажу через не зарахування до загального страхового стажу відомостей про періоди роботи, які занесені до трудової книжки та згідно диплому про освіту, оскільки є розбіжність в написанні імені позивачки є безпідставними.

Отже, відповідач не мав правових підстав не враховувати до страхового стажу зазначеного у трудовій книжці б/н від 15.03.1968 року, диплому НОМЕР_1 від 18.07.1973, а саме періодів з 02.01.1985 по 01.03.2000 року, та навчання з 01.09.1966 по 18.07.1973.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №23 від 24.05.2024 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

При цьому, адміністративний суд з урахуванням фактичних обставин зобов`язаний здійснити ефективний захист порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій.

Враховуючи вищевказане, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області зарахувати позивачці до страхового стажу період роботи з 02.01.1985 по 01.03.2000 року в Правлінні Хмельницької обласної організації добровільного товариства любителів книги, та навчання з 01.09.1966 по 18.07.1973 року в Київському технологічному інституті харчової промисловості.

Оскільки, вказаний вище період роботи позивача підлягає зарахуванню до загального страхового стажу, відтак сукупний спеціальний стаж роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за віком, складає понад 29 років, тобто є достатнім для призначення пенсії позивачу за віком, передбаченої ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію за віком позивачці згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 16.05.2024.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24.05.2024 року №23 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 02.01.1985 по 01.03.2000 року в Правлінні Хмельницької обласної організації добровільного товариства любителів книги, та період навчання з 01.09.1966 по 18.07.1973 року в Київському технологічному інституті харчової промисловості, та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 16.05.2024 року.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідачі:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3,м. Слов`янськ,Донецька обл., Краматорський р-н,84122 , код ЄДРПОУ - 13486010)

Головуючий суддя О.П. Шевчук