Справа № 520/15827/24
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 серпня 2024 року справа № 520/15827/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григоров Д.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Сумська, буд. 61, м. Харків, 61058, ) про визнання бездіяльності протиправною зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просила:

- визнати протиправною бездіяльність Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо відмови ОСОБА_1 у внесенні змін до актового запису про смерть від 05.04.2023 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на «невідому особу», а саме змінити прізвище померлого на « ОСОБА_2 », ім`я на « ОСОБА_3 », по батькові на « ОСОБА_4 », дату народження на « ІНФОРМАЦІЯ_1 », вік померлого на « ІНФОРМАЦІЯ_2 », місце народження доповнити на «місто Люботин, Харківського району, Харківської області, Україна», місце смерті на «місто Мерефа, Харківського району, Харківської області, Україна», дату смерті на « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за її заявою від 29.03.2024 року;

- зобов`язати Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни та доповнення до актового запису про смерть від 05.04.2023 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на «невідому особу», труп якої було знайдено 04.02.2023 року по вул. О. Кошевого у м.Мерефа Харківського району Харківської області, а саме змінити прізвище померлого на « ОСОБА_2 », ім`я на « ОСОБА_3 », по батькові на « ОСОБА_4 », дату народження на « ІНФОРМАЦІЯ_1 », вік померлого на « НОМЕР_2 », місце народження доповнити на «місто Люботин, Харківського району, Харківської області, Україна», місце смерті на «місто Мерефа, Харківського району, Харківської області, Україна», дату смерті на « ІНФОРМАЦІЯ_3 »;

- зобов`язати Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видати ОСОБА_1 , свідоцтво про смерть її батька - ОСОБА_5 , для перепоховання тіла та оформлення спадщини.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що відповідачем протиправно не внесено зміни до актового запису про смерть, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на «невідому особу», у зв`язку з чим, позивачка звернулася до суду для захисту своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 25.06.2024р. відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі.

Представником Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подано до суду відзив на адміністративний позов, згідно якого він зазначив, що відповідач щодо внесення змін до актового запису про смерть у разі відсутності у позивача можливості отримати протокол впізнання трупа, заперечень не має. Одночасно відповідач заперечував щодо позовних вимог стосовно бездіяльності Відділу та стягнення з Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судових витрат, у зв`язку з тим, що Відділом не порушено чинне законодавство в частині державної реєстрації смерті та внесенні змін до актових записів цивільного стану, вчасно надано відповідь на звернення відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

З урахуванням викладеного суд вважає можливим розгляд та вирішення справи на підставі наявних у ній доказів в межах доводів позовної заяви та відзиву проти неї.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 29.03.2024р. звернулася до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису про смерть невідомої особи, а саме: просила змінити прізвище померлого на « ОСОБА_2 », ім`я на « ОСОБА_3 », по батькові на « ОСОБА_4 », дату народження на « ІНФОРМАЦІЯ_1 », вік померлого на « НОМЕР_2 », місце народження доповнити на «місто Люботин, Харківського району, Харківської області, Україна», місце смерті на «місто Мерефа, Харківського району, Харківської області, Україна», дату смерті на « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Разом із тим позивачка просила відповідача видати свідоцтво про смерть її батька - ОСОБА_5 . Підставами вказаної заяви слугувало те, що на підставі висновку ДНК експертизи №СЕ-19/121-23/23400-БД від 09.11.2023р. було встановлено, зокрема, що громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , може бути донькою особи, зуб трупа №415-ДМ/23 якої досліджено. Ймовірність даної події складає 99,99995%.

З матеріалів справи судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 18.09.1989р.

Комунальним закладом охорони здоров`я "Харківське обласне бюро судово - медичної експертизи" було направлено лист від 24.11.2023р. за №415Дм/23 на ім`я начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції управління юстиції (м.Харків), згідно якого вбачається, що 23.11.2023р. до ХОБСМЕ був наданий висновок ДНК експертизи, складений слідчим СВ ВП №3 ХРУП №1 в Харківській області, ОСОБА_6 , згідно з яким особу невідомого чоловіка, труп якого зареєстровано у ХОБСМЕ за №415Дм/23р. від 06.02.2023р. встановлено як громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Таким чином, позивачка мала обгрунтовані підстави вважати, що особу невідомого чоловіка, смерть якого було зареєстровано 05.04.2023р. у відділі ДРАЦС по м. Харкову ХМУЮ (лікарське свідоцтво про смерть № 415ДМ/23) встановлено та він є батьком позивачки.

За результатами розгляду заяви відповідач листом від 12.04.2024р. за №1861/1678-24-24-32.24/32.24 "Про надання інформації" повідомив позивачку, що лист Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи від 24.11.2023р. № 415Дм/23р. не є підставою для внесення змін до актового запису про смерть невідомої особи, у зв`язку з чим було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання в судовому порядку. Зі змісту листа слідує, що відповідач вказав на відсутність протоколу впізнання трупу для необхідності вирішення питання про внесення змін до актового запису в судовому порядку.

Не погодившись із вищевказаним, позивачка звернулася до суду з позовом в цій справі.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану регулюються Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" №2398-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Статтею 2 Закону №2398-VI визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону №2398-VI відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Згідно з частинами другою-третьою статті 9 Закону №2398-VI, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Стаття 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлює, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану.

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

У разі зберігання актового запису цивільного стану у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

У разі якщо актовий запис цивільного стану, до якого необхідно внести зміни у зв`язку з усиновленням, скасуванням усиновлення, визнанням усиновлення недійсним, визнанням та встановленням факту батьківства, материнства, а також доповненням і виправленням відомостей, що в ньому містяться, було складено компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок внесення змін, відмінний від передбаченого законодавством України, актовий запис цивільного стану попередньо поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Про поновлення актового запису цивільного стану та внесення до нього відповідних змін повідомляється компетентному органу іноземної держави.

Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

Відповідно до пункту 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом МЮУ від 12.01.2011р. №96/5 (зареєстровано в МЮУ 14.01.2011 за №55/18793 (далі - Правила), внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до п. 1.5 Правил заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами, шляхом їх формування та реєстрації за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян при пред`явленні паспорта громадянина України (далі - паспорт), паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства (далі - паспортний документ) заявника.

Сформована заява про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання роздруковується посадовою особою та за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній, підписується заявником.

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану використовує усі відомості, отримані за результатами відповідної перевірки, для внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання.

Працівник відділу державної реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву, звіряє відомості, зазначені заявником у заяві, з паспортом або паспортним документом. Суперечливі дані в документах письмово пояснюються заявником. Документи, які мають необумовлені виправлення, підчистки або викликають сумніви щодо їх достовірності, перевіряються особливо ретельно та у разі потреби направляються для проведення їх експертизи до судово-експертної установи Міністерства юстиції України (за рахунок заявника). Відомості про акти цивільного стану, зазначені заявником у заяві, перевіряються в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян.

Відповідно до п. 1.7 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

У разі зберігання актового запису цивільного стану (метричного запису) у державному архіві внесення змін до актового запису (метричного запису) проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до п. 1.10 Правил питання про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання розглядається у строк, що не перевищує трьох місяців, з дня подання відповідної заяви до відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

За наявності поважних причин цей строк продовжується з письмового дозволу керівника відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації (за місцем їх подання), але не більше ніж на три місяці.

У разі якщо актові записи цивільного стану, до яких потрібно внести зміни та на підставі яких вирішується питання щодо внесення змін, поновлення та анулювання, зберігаються в архіві відділу державної реєстрації актів цивільного стану України, до якого подано відповідну заяву, а також якщо зазначені в заяві відомості або інші подані заявником документи не потребують перевірки, питання про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання розглядається у строк, що не перевищує п`ятнадцяти робочих днів.

Пунктом 1.12 Правил передбачено, що відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який одержав матеріали про внесення змін до актового запису цивільного стану, його поновлення та анулювання, не вправі відмовити в їх виконанні, якщо висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану не відповідає зібраним документам, необхідним для вирішення питання по суті, чинному законодавству чи зазначені в ньому факти не підтверджені повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копіями актових записів цивільного стану та іншими документами.

У такому випадку отримані матеріали у строк, передбачений пунктом 1.11 цього розділу, надсилаються разом із мотивованим листом керівника відділу державної реєстрації актів цивільного стану до міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (того регіону, до якого вони надійшли).

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану вищезазначеного управління юстиції після розгляду та вивчення матеріалів справи повертає їх разом із мотивованим висновком до відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації (за місцем складення висновку) для його перегляду.

Як передбачено п. п. 1.14 1.16 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання щодо померлих проводяться за заявами осіб, які входять до кола спадкоємців за законом або заповітом, згідно з чинним законодавством України.

Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Запис на паперовому носії актового запису цивільного стану про внесені зміни або проставлені відмітки із зазначенням дати і документа, який був підставою для здійснення вищезазначених дій, засвідчується підписом посадової особи та печаткою відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відомості про внесення змін до актового запису цивільного стану, їх поновлення та анулювання вносяться до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064.

Як вказувалося вище, в даному випадку судом встановлено, що позивачкою було подану відповідачу заяву 29.03.2024р., в якій вона просила внести зміни до актового запису про смерть від 05.04.2023р.

З урахування викладеного, беручи до уваги надані до суду докази, вбачається, що труп чоловіка, який було знайдено 04.02.2023р. встановлений з високою вірогідністю як ОСОБА_5 , який є батьком ОСОБА_1 . Докази на спростування цього у суду відсутні.

З урахуванням викладеного позовні вимоги є в цілому обґрунтованими.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у внесенні змін до актового запису про смерть, суд зазначає, що з копії листа 12.04.2024р. №1861/1678-24-24-32.24/32.24, наданого відповідачем позивачці у відповідь на її звернення вбачається, що він носив суто інформаційний характер з приміткою "Про надання інформації", тобто розгляд заяви позивачки від 29.03.2024р. було здійснено в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації", який регулює порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Проте, з дослідженої копії звернення (заяви) позивачки від 29.03.2024р., направленого відповідачу судом вбачається, що вона фактично зверталася з приводу реалізації своїх прав та законних інтересів.

Слід зауважити, що порядок звернення громадян до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків регулюється Законом України "Про звернення громадян".

Так само, згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адміністративну процедуру" ним врегульовано відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів.

З урахуванням викладеного вбачається, що фактично відповідач замість розгляду звернення позивачки здійснив його розгляд як запиту про надання інформації, тобто заява позивачки від 29.03.2024р. фактично не була розглянута відповідно до норм чинного законодавства.

Суд зауважує, що лист від 12.04.2024р. №1861/1678-24-24-32.24/32.24 не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не містить відомості про ухвалення такого рішення щодо питання, з яким звернулася позивачка, не тягне жодних наслідків для позивача, в листі зазначено виключно роз`яснення щодо спірного питання та можливість вирішення питання в судовому порядку, в зв`язку з чим судом вбачається протиправна бездіяльність відповідача, як зовнішня форма поведінки, яка полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, але фактично не були здійснені.

Це зумовлює відмову в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною відмови у внесенні змін до актового запису.

Вирішуючи позовні вимоги з урахуванням наведених вище міркувань в частині зобов`язання відповідача внести зміни та доповнення до актового запису про смерть від 05.04.2023р. та видачі свідоцтва про смерть, суд зауважує, що згідно з положеннями Рекомендації Комітету Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

За матеріалами справи ознак дискреційних повноважень відповідача у спірних правовідносинах не встановлено та відповідачем не доведено.

Відтак, стосовно обраного позивачкою способу захисту порушених прав в зобов`язальній частині позовних вимог , суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово покликався на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №826/14016/16 СМ, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12 ).

Згідно зі ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Також, як наголошується ЄСПЛ у рішенні по справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно Рішення ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyy v. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Відповідно до частини 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Таким чином, з огляду на приписи частини 2 ст. 9 КАС України, суд вбачає підстави, з метою належного захисту прав позивачки, для виходу за межі заявлених позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача належним чином розглянути подану позивачкою заяву та зобов`язання відповідача внести зміни до актового запису та видати свідоцтво.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову частково.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 242-243, 245-246, 258 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо нерозгляду належним чином заяви ОСОБА_1 від 29.03.2024р. про внесення змін до актового запису про смерть від 05.04.2023 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на «невідому особу», а саме: не зміни прізвище померлого на « ОСОБА_2 », ім`я на « ОСОБА_3 », по батькові на « ОСОБА_4 », дату народження на « ІНФОРМАЦІЯ_1 », вік померлого на « ІНФОРМАЦІЯ_2 », місце народження доповнити на «місто Люботин, Харківського району, Харківської області, Україна», місце смерті на «місто Мерефа, Харківського району, Харківської області, Україна», дату смерті на « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та видачу свідоцтва про смерть;

Зобов`язати Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.03.2024р. про внесення змін до актового запису про смерть від 05.04.2023 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на «невідому особу», а саме: не зміни прізвище померлого на « ОСОБА_2 », ім`я на « ОСОБА_3 », по батькові на « ОСОБА_4 », дату народження на « ІНФОРМАЦІЯ_1 », вік померлого на « ІНФОРМАЦІЯ_2 », місце народження доповнити на «місто Люботин, Харківського району, Харківської області, Україна», місце смерті на «місто Мерефа, Харківського району, Харківської області, Україна», дату смерті на « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та видачу свідоцтва про смерть та внести зміни та доповнення до актового запису про смерть від 05.04.2023 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на «невідому особу», труп якої було знайдено 04.02.2023 року по вул. О. Кошевого у м.Мерефа Харківського району Харківської області, а саме змінити прізвище померлого на « ОСОБА_2 », ім`я на « ОСОБА_3 », по батькові на « ОСОБА_4 », дату народження на « ІНФОРМАЦІЯ_1 », вік померлого на « НОМЕР_2 », місце народження доповнити на «місто Люботин, Харківського району, Харківської області, Україна», місце смерті на «місто Мерефа, Харківського району, Харківської області, Україна», дату смерті на « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Зобов`язати Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видати ОСОБА_1 свідоцтво про смерть її батька - ОСОБА_5 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 605,60 (шістсот п`ять гривень) 60 коп. Решту судових витрат залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Григоров