Справа № 420/32190/23
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/32190/23
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування рішення, наказів, визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , здоровим та придатним до військової служби;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 про присвоєння ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , військового звання;

- стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що співробітники ІНФОРМАЦІЯ_3 діяли не в межах своїх повноважень, затримуючи ОСОБА_1 , здійснюючи його доставку до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 та подальшого утримання. Зазначає, що відповідачем було грубо порушено процедуру проходження військово-лікарської комісії позивачем та здійснено фальсифікацію документів, які пов`язані з ВЛК. Призов ОСОБА_1 за загальною мобілізацією було здійснено із порушенням норм чинного законодавства та з перевищенням повноважень співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати повністю рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що сама процедура нібито проходження ним ВЛК вчинена з порушенням чинного законодавства. Зокрема, позивач стверджує, що фактичний його огляд не проводився, записи були зроблені фіктивно, без підтверджуючих оглядів, не були досліджено стан його здоров`я, а також якимось чином ВЛК була ним нібито пройдена, незважаючи на його усну відмову від її проходження. У зв`язку із цим - оскарженню підлягає також рішення, яке було прийнято на підставі даної незаконної ВЛК. Позивач вважає, що посилання відповідача на довідку ВЛК є неприпустимим та не може братися судом до уваги, оскільки зокрема і дана довідка оскаржується позивачем. За таких обставин, на думку апелянта, відповідач зобов`язаний був надати відповідні докази на підтвердження того, що ВЛК була дійсно пройдена позивачем, чого зроблено не було. Судом було зазначено, що позивачем, на момент медичного огляду будь - яких медичних документів, що свідчили б про стан його здоров`я не надано. Апелянт вказує, що у нього не було можливості подати такі документи, оскільки позивач був затриманий просто на вулиці та примусово доставлений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 співробітниками даної установи. Окрім цього, в подальшому, працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 примусово утримували позивача у приміщенні та забороняли йому покидати приміщення, чим фактично позбавили позивача свободи. Відтак, позивачу незрозуміло, яким чином він мав подати хоч якісь документи, які стосуються його здоров`я. Апелянт вказує, що він був незаконно затриманий та примусово, без його згоди, доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначає, що затримання призовників, військовозобов`язаних та резервістів здійснюється лише у випадку вчинення ними адміністративних правопорушень за ст. 210, 210-1 КУпАП та здійснюється виключно співробітниками Національної поліції, а також виключно за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_3 . За таких обставин, представники ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснюючи доставку ОСОБА_1 до приміщення установи діяли не в межах повноважень, які надані їм чинним законодавством України. Фактично, представники ІНФОРМАЦІЯ_3 перейняли на себе повноваження Національної поліції, здійснивши затримання позивача.

15 червня 2024 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, який зареєстровано судом 17.06.2024 року, в якому представник просить залишити апеляційну без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції без змін.

Відзиву на апеляційну скаргу другим відповідачем до суду не надано.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 09.11.2023 представники ІНФОРМАЦІЯ_5 зупинили ОСОБА_1 , як військовозобов`язаного, однак у зв`язку з відсутністю військових облікових документів, наявність яких передбачена чинним законодавством, його запросили та доставили до ІНФОРМАЦІЯ_4 для звірки (актуалізації) облікових даних, видачі військового квитка та в подальшому проходження медичного обстеження ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби в порядку і на умовах, які визначені ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В ході звірки облікових даних встановлено, що ОСОБА_1 проживає у Малиновському районі м. Одеси з 24.02.2009 за адресою: АДРЕСА_1 , але на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 не перебував.

Також, в ході перевірки облікових даних будь-яких скарг, заяв та пропозицій від позивача на адресу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 та до вищого керівництва органів військового управління не надходило, протилежного під час розгляду справи не доведено та доказів не надано в спростування вказаних обставин.

Рішенням військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 09.11.2023 громадянин ОСОБА_1 був визнаний здоровим та придатним до військової служби, протокол № 102 від 09.11.2023.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 2 від 09.11.2023 року на виконання Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», мобілізаційної директиви ГШ ЗСУ № 321/1168 ОКП від 18.06.2018 р. «Про особливості ведення військового обліку військовозобов`язаних в органах військового управління, військових частинах та військових комісаріатах», ОСОБА_1 присвоєно першочергове звання «солдат», матрос запасу.

09.11.2023 року ОСОБА_1 підписав Заяву про видачу військового квитка, в якій зазначено в графі «Скарги на здоров`я» - болить спина.

Згідно відомостей, які внесені у облікову картку до військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , який виданий 09.11.2023 ІНФОРМАЦІЯ_6 , у нього зазначається ВОС - № 956 код 647А, і розшифровується ВОС-965 - будівельні роботи, а код-647 - робітник підсобний, передбачає військове звання - солдат.

Наказом т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 255 від 13.11.2023 року «Про призов резервістів та військовозобов`язаних за мобілізацією» солдат ОСОБА_1 був призваний на військову службу за мобілізацією та направлений до військової частини НОМЕР_3 .

Не погоджуючись з діями та рішеннями ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час виникнення спірних правовідносин громадянину ОСОБА_1 виповнилося повних 37 років та він перебував в статусі військовозобов`язаного, тому на підставі вказаних норм він був прийнятий на військову службу під час мобілізації.

Під час розгляду справи колегією суддів не встановлено порушень відповідачами порядку призову позивача на військову службу за мобілізацією.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Пунктом 20 ч.1 ст.106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

У зв`язку з військовою агресією російською Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указами Президента України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні, який діяв і на час спірних правовідносин та діє на час розгляду справи.

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 Про загальну мобілізацію постановлено про оголошення та проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом (набрання чинності - 24 лютого 2022 року).

Згодом, строк проведення загальної мобілізації продовжувався Указами Президента України.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 № 3543-XII.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992р. № 2232-ХІІ (Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 року (Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно із ч.9 ст.1 Закону № 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;

призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок», громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;

проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 проходив медичний огляд лікарями-спеціалістами ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 з винесенням відповідного висновку.

Зі змісту довідки ВЛК від 09.11.2023 вбачається, що на підставі графи ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби його визнано придатним до військової служби.

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (Положення № 402).

Згідно із п.1.1 глави 1 розділу І Положення № 402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно з п.1.3 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402.

Відповідно до п.2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема, контроль за лікувально-оздоровчою роботою серед допризовників, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України; проведення спільно з МОЗ України аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, медичного огляду призовників та розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи.

ЦВЛК має право, серед іншого, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України (підпункт 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення № 402).

Згідно пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення № 402:

2.4.4. На ВЛК регіону покладаються, зокрема:

організація військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності;

контроль за організацією та проведенням медичного огляду осіб, визначених у пункті 1.2 розділу I Положення, поповнення, що прибуває для комплектування Збройних Сил України, з метою правильного розподілу його за родами військ, військовими частинами (кораблями), підрозділами та військовими спеціальностями, а також кандидатів на навчання за військовими спеціальностями з урахуванням стану здоров`я та фізичного розвитку;

розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.

2.4.6. Рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.

2.4.10. Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.

Відповідно до п.1.1 глави 1 розділу ІІ Положення № 402, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Згідно з п.1.1 глави 1 розділу ІІ Положення № 402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Пунктом 1.4 глави 1 розділу ІІ Положення № 402 визначено, що медичний огляд контингентів, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення, проводиться в порядку, визначеному таблицею, зокрема під № 10: особи, які підлягають медичному огляду - військовозобов`язані, які призиваються та проходять воєнні навчальні (перевірочні) та спеціальні збори осіб рядового та офіцерського складу; призиваються та проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; огляд проводиться ВЛК військових комісаріатів, гарнізонні (госпітальні) ВЛК; графа Розкладу хвороб, ТДВ, за якими проводиться медичний огляд, - II, III (залежно від військового звання), ТДВ "Б", "В", "Г".

Відповідно до положень глави 3 розділу II Положення № 402.

3.1. Медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів.

3.2. Військовозобов`язані, залежно від категорії запасу, військово-облікової спеціальності та призначення, підлягають повторному огляду ВЛК військових комісаріатів. Крім того, офіцери запасу підлягають повторному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу ВЛК військових комісаріатів - у разі зміни призначення.

Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей.

Постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.

Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов:

Придатний до військової служби";

"Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)";

"Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку".

Згідно з пунктом 20.1. глави 20 розділу II Положення № 402, постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.

Голова або члени ВЛК відповідають за прийняте рішення та видачу документів про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв).

Постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються, а за необхідності переглядаються відповідною штатною ВЛК (пункт 20.2. глави 20 розділу II Положення № 402).

Під час розгляду справи судами встановлено, що ОСОБА_1 09.11.2023 з метою визначення ступеня придатності до військової служби пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, в ході якого будь-яких скарг на свій стан здоров`я не заявляв та відповідних підтверджуючих документів медичного характеру, які б могли містити будь-яку інформацію щодо змін стану його здоров`я, не надав.

Результат медичного огляду було оформлено Довідкою ВЛК від 09.11.2023, згідно із якою на підставі Графи 2 Розкладу хвороб визнаний придатним до військової служби, у порядку та на умовах, які визначені пунктом 3.8 Положення № 402.

В позові та апеляційній скарзі позивач стверджує, що його було в примусовому порядку без його згоди доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а сама процедура проходження ним ВЛК вчинена з порушенням чинного законодавства, однак будь-яких належних доказів на підтвердження цих обставин він до суду не надав.

Колегія суддів критично оцінює посилання позивача на незадовільний стан здоров`я, оскільки з урахуванням зазначеного у разі наявності сумніву щодо правильності висновку стосовно ступеня його придатності до військової служби, він мав право звернутися до ВЛК вищого рівня, чи Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідної постанови, що не було ним реалізовано.

Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18 зазначив, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарських комісій, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання позивача таким, що не придатний до військової служби.

Отже, у разі наявності сумніву щодо правильності висновку військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо придатності до військової служби, позивач мав право звернутись до ВЛК військового комісаріату області та до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідного висновку відповідно до підпунктів 2.3.3 пункту 2.3, підпункту 2.10.5 пункту 2.10 глави 2 розділу І Положення № 402.

Разом з тим, позивач не оскаржив рішення ВЛК та не використав своє право на проведення повторного медичного огляду щодо придатності до військової служби.

Колегія суддів зазначає, що відсутні підстави вважати, що стан здоров`я позивача на момент огляду було визначено лікарями-спеціалістами Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 не об`єктивно, а доказів порушення проведення процедури огляду до суду взагалі не було надано.

Відповідно до положень ст.20, 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років.

Оскільки на той час ОСОБА_1 виповнилося повних 37 років та він перебував в статусі військовозобов`язаного, тому на підставі вказаних норм апелянт міг бути прийнятий на військову службу під час мобілізації.

При цьому, посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_3 у своїй діяльності керувалися постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» (Положення № 154) та діяли в межах повноважень щодо оповіщення громадянина ОСОБА_1 для призову на військову службу за загальною мобілізацією, протилежного під час розгляду справи не було встановлено та доведено.

Відповідно до абз.11 п.9 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Постановою Кабінету міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Порядок № 1487) визначено механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п.20 Порядку № 1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів, якими є:

для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці;

для військовозобов`язаних - військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного.

Таким чином, доводи апелянта щодо дій представників відповідача про доставку громадянина ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що були направлені на звіряння облікових даних, які він вважає такими, що підлягають визнанню незаконними та скасуванню, є необґрунтованими.

Згідно Порядку № 1487 військово-облікова спеціальність - це військова спеціальність військовозобов`язаного та військовослужбовця для його обліку та використання у військовій справі. Інформація про ВОС міститься у військовому квитку або тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного.

Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07.09.2020 № 317 Про затвердження переліків військово-облікових спеціальностей і штатних посад рядового, сержантського і старшинського складу і тарифних переліків посад вищезазначених військовослужбовців (із змінами) встановлені військово-облікові спеціальності (ВОС).

Згідно облікової картки до військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , який був виданий 09.11.2023 ІНФОРМАЦІЯ_6 , у нього зазначається ВОС - № 956 код 647А, і розшифровується ВОС-965 - будівельні роботи, а код-647 - робітник підсобний, і передбачає військове звання - солдат.

Для громадян (військовозобов`язаних), які не проходили військову службу, згідно із розпорядженням Генерального штабу Збройних Сил України № 14682/*** від 19.05.2023, Директиви ІНФОРМАЦІЯ_8 № 764/1052/*** від 19.05.2023, Розпорядження Командувача ОК ІНФОРМАЦІЯ_9 від 19.05.2023 № 2393/5/3/*310 направляються на курси перепідготовки та підвищення кваліфікації військових коледжів, навчальних центрів, загальновійськових полігонів, навчальних батальйонів резерву офіцерського складу.

Відповідно до вищезазначених документів Головнокомандувача Збройних Сил України категорично заборонено залучення особового складу, який не пройшов відповідну підготовку у навчальних центрах, загальновійськових полігонах, та навчальних батальйонах резерву офіцерського складу.

Під час розгляду справи судами встановлено, що позивач 13.11.2023 був призваний на військову службу за мобілізацією та направлений в розпорядження до військової частини НОМЕР_3 (Об`єднаний навчально-тренувальний центр), що підтверджується наданою копією витягу з наказу від 13.11.2023 № 255 та Поіменного списку військовозобов`язаних.

Крім того, як вище було зазначено, відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07.09.2020 № 317 «Про затвердження переліків військово-облікових спеціальностей і штатних посад рядового, сержантського і старшинського складу і тарифних переліків посад вищезазначених військовослужбовців» (зі змінами) передбачено штатні військові звання, в частині код-647 «підсобний робітник» - штатне військове звання «солдат».

Оскільки громадянин ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, тому він може бути призваний на військову службу за мобілізацією, а присвоєння військового звання - солдат передбачено наказом Міністерства оборони України від 07.09.2020 № 317.

Згідно з ч.11 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Додатком № 1 до Порядку № 921 є Правила військового обліку призовників і військовозобов`язаних (Правила), пунктом 1 яких встановлено, що призовники і військовозобов`язані повинні, зокрема:

- перебувати на військовому обліку за місцем проживання у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ), за місцем роботи (навчання) на підприємствах, в установах, організаціях, виконавчих органах сільських, селищних та міських рад, а також у разі тимчасового вибуття за межі України за місцем консульського обліку в дипломатичних установах України;

- не змінювати місце фактичного проживання (перебування) з моменту оголошення мобілізації, а у воєнний час не виїжджати з місця проживання без дозволу керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, відповідних керівників СБУ або Служби зовнішньої розвідки;

- особисто повідомляти у семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади;

- подавати щороку до 1 жовтня до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки документи, що підтверджують право призовників на відстрочку від призову на строкову військову службу.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи, суд дійшов висновку, щодо обов`язку позивача дотримуватися правил військового обліку.

Відповідно до положень Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років.

Враховуючи, що на час виникнення спірних правовідносин громадянину ОСОБА_1 виповнилося повних 37 років та він перебував в статусі військовозобов`язаного, тому на підставі вказаних норм він був прийнятий на військову службу під час мобілізації.

Під час розгляду справи колегією суддів не встановлено порушень відповідачами порядку призову позивача на військову службу за мобілізацією.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик