Справа № 320/39036/24
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2024-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

29 серпня 2024 року Київ № 320/39036/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову в межах адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 01.08.2024 в особі представника адвоката Ільницького О.О. звернувся через підсистему «Електронний суд» до Київського окружного адміністративного суду з позовом (у зв`язку з надмірним навантаженням зареєстрований 17.08.2024, автоматизований розподіл здійснено 19.08.2024) до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Просив суд:

- визнати неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (в особі начальника та комісії із розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період) із розгляду та прийняття рішення за заявою ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та воєнний час, від 20.05.2024, направлену поштовим відправленням №894 від 22.05.2024, та оформлення відстрочки за такою заявою;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (в особі начальника та комісії із розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період) прийняти рішення про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та воєнний час, у зв`язку із вихованням дитини з інвалідністю до 18 років, а саме сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та оформити її шляхом надання довідки за формою, визначеною у додатку 6 до постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, та шляхом внесення запису про відстрочку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (пункт 34 частини першої статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»).

Ухвалою суду від 29.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання.

26.08.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, яка зареєстрована 28.08.2024.

Просить:

- вжити заходів забезпечення позову у справі № 320/39036/24 (провадження № П/320/39037/24) шляхом заборони органам, посадовим особам та військовослужбовцям Міністерства оборони України (код за ), вчиняти будь-які дії, пов`язані із призовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на військову службу під час мобілізації, на особливий період, зокрема та не винятково, вручати повістку про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або на збірний пункт територіального центру комплектування та соціальної підтримки, направляти для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією, видавати наказ про призов на військову службу, направляти для проходження військової служби до військової частини тощо;

- вжити заходів забезпечення позову у справі № 320/39036/24 (провадження №П/320/39037/24) шляхом заборони органам (підрозділам) та посадовим особам Національної поліції України (код за ) вчиняти будь-які дії, пов`язані із розшуком, затриманням та доставленням ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до будь-якого територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України.

Відповідно до пунктів 1-3 частини першої статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є військовозобов`язаним та має право на відстрочку від призову під час мобілізації відповідно до пункту 5 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Звернувшись до ІНФОРМАЦІЯ_1 з відповідною заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 5 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», отримав відмову.

На обґрунтування заяви зазначив, що незважаючи на відсутність оформленого рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову у наданні заявнику відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ІНФОРМАЦІЯ_2 подав на адресу територіального органу Національної поліції звернення про здійснення розшуку, затримання та доставлення заявника до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі положень частини третьої статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та частини п`ятої статті 25 Закону України «Про Національну поліцію».

Предметом позову є бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (в особі начальника та комісії із розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період) із розгляду та прийняття рішення за заявою ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та воєнний час, від 20.05.2024, направлену поштовим відправленням №894 від 22.05.2024, та оформлення відстрочки за такою заявою.

На думку заявника, це свідчить про недобросовісність дій з боку ІНФОРМАЦІЯ_1 та наявність ризику унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся, у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд звертає увагу на таке.

За положеннями статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведених норм процесуального закону дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатись виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За змістом частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Слід зазначити, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась із такою заявою, позовним вимогам.

Разом із тим, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматись у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому, заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, із урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, із майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17.

Суд зазначає, що інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві за своєю суттю є інститутом попереднього судового захисту, метою якого є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, тобто забезпечення позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, у тому числі, із метою запобігання потенційним труднощам у подальшому при виконанні такого рішення.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 24.01.2019 у справі № 826/7496/18, від 28.02.2019 у справі № ЗД/813/1 /18, від 23.09.2021 у справі № 420/11076/20.

При цьому суд зазначає, що обраний позивачем спосіб забезпечення адміністративного позову частково не відповідає його предмету у частині заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

У той же час, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії, не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

Судом установлено, що заявник є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який відповідно до медичного висновку № 59/599 від 21.11.2023, є дитиною-інвалідом віком до 18-ти років. Висновок дійсний до 20.01.2030, дата переогляду 20.12.2029.

Із заяви та доданих до неї письмових доказів слідує, що з метою отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, подано заяву до ІНФОРМАЦІЯ_5 , у якій висловлено прохання надати відстрочку від призову на військову службу відповідно до зазначених вище підстав, на що отримав відмову.

За приписами пункту 5 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років.

Частиною дев`ятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, зокрема, що військовослужбовці особи, які проходять військову службу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Із аналізу зазначених норм слідує, що військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу військовослужбовці.

При цьому особа, яка має право на відстрочку/бронювання, не повинна підлягати призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, суд доходить висновку, що якщо заявника буде призвано на військову службу під час мобілізації, в особливий період, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на продовження відстрочки, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде ухвалено на користь заявника, оскільки надання/продовження відстрочки/бронювання від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим.

Отже оскільки заходи забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_6 вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 на військову служу по мобілізації, до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відповідають предмету позову та вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища ОСОБА_1 , суд доходить висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

У задоволенні іншої частини заяви шляхом заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору, слід відмовити у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 150-154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на військову служу по мобілізації, до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі №320/39036/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Ухвалу в частині вжиття судом заходів забезпечення позову допустити до негайного виконання.

Копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи (їхнім представникам).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Скрипка І.М.