Справа № 460/197/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/197/24 пров. № А/857/6975/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Судової-Хомюк Н.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

суддя у І інстанції Зозуля Д.П.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складення повного тексту рішення 22 лютого 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі ГУ ПФУ у Київській області) про відмову у призначенні пенсії від 27.09.2023 № 40;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області) призначити та виплачувати позивачу з 30.08.2023 пенсію за віком із зменшенням пенсійного відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року у справі № 460/197/24, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вказаний позов було задоволено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до посвідчення ОСОБА_1 є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджує той факт, що позивач станом на 01.01.1993 проживав не менше 3 років.

Окрім того, довідкою Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 19.09.2023 № 5758 підтверджується, що позивач дійсно постійно проживав та був зареєстрований в с. Хміль Рокитнівського району Рівненської області: з 26.04.1986 по червень 1988 року, з грудня 1989 року по 14.03.1991. Також, довідкою Рокинівської селищної ради Сарненського району Рівненської області від 20.09.2023 № 2789 стверджується, що ОСОБА_1 зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 21.03.1991 по даний час.

Відтак, загальний період проживання позивача станом на 01.01.1993 в зоні гарантованого добровільного відселення становить необхідних 3 роки. Таким чином, враховуючи наявність у позивача посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи та довідки органу місцевого самоврядування, що підтверджує факт проживання позивача на території зони гарантованого добровільного відселення (категорія 3), суд дійшов висновку, що період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення є достатнім для призначення йому з 31.08.2023 пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ в Рівненській області, яке у своїй скарзі просило скасувати рішення суду та прийняти нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом не досліджено того, що позивач не має права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 2 роки 7 місяців 10 днів.

При цьому звертає увагу, що згідно з записами диплому НОМЕР_1 позивач з 01.09.1984 по 01.03.1988 навчався в Малинському лісотехнічному технікумі, м. Малин, що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Відповідно до довідки № 247 від 31.03.2023 позивач проходив військову службу в лавах Радянської армії з 08.06.1988 по 21.05.1990, що не можливо зарахувати до періоду постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, оскільки не можливо встановити належність до території радіоактивного забруднення.

Таким чином, проживання у зоні відчуження: з 02.03.1988 по 07.06.1988, з 22.05.1990 по 14.03.1991, з 21.06.1991 по 31.12.1992 (тобто станом на 01.01.1993) становить 2 роки 7 місяців 10 днів, що є недостатнім для набуття права на призначення пенсії за віком в порядку визначеному статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, копією посвідчення Серія НОМЕР_2 , виданого 19.05.2023 Рівненською обласною державною адміністрацією підтверджується, що ОСОБА_1 є потерпілим від Чорнобильської катастрофи (категорія 3).

20.09.2023 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Рішенням ГУ ПФУ у Київській області від 22.09.2023 № 40 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Повідомлено, що до загального страхового стажу враховано 25 років 1 місяць 21 день. Підтверджено факт проживання станом на 01.01.1993 - 2 роки 7 місяців 10 днів. Періоди проживання зазначені у довідці № 5758 від 19.09.2023, виданої Березівською сільською радою Сарненського району Рівненської області з 26.04.1986 по 01.03.1988, з 15.12.1989 по 21.05.1990 неможливо врахувати, оскільки позивач проходив військову строкову службу з 08.06.1988 по 21.05.1990 та відповідно до диплому з 01.09.1984 по 01.03.1988 навчався у м. Малин Житомирської області.

Довідкою Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 19.09.2023 № 5758 підтверджується, що позивач дійсно постійно проживав та був зареєстрований в с. Хміль Рокитнівського району Рівненської області: з 26.04.1986 по червень 1988 року, з грудня 1989 по 14.03.1991.

Також, довідкою Рокинівської селищної ради Сарненського району Рівненської області від 20.09.2023 № 2789 стверджується, що ОСОБА_1 зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 21.03.1991 по даний час.

Не погоджуючись з рішенням пенсійного органу про відмову у призначенні йому пенсії, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV) право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.

Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2018 по 31.12.2018 - не менше 25 років; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - не менше 26 років; з 01.01.2020 по 31.12.2020 - не менше 27 років; з 01.01.2021 по 31.12.2021 - не менше 28 років; з 01.01.2022 по 31.12.2022 - не менше 29 років; з 01.01.2023 по 31.12.2023 - не менше 30 років; з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року - не менше 31 року; з 01.01.2025 по 31.12.2025 - не менше 32 років; з 01.01.2026 по 31.12.2026 - не менше 33 років; з 01.01.2027 по 31.12.2027 - не менше 34 років; починаючи з 01.01.2028 - не менше 35 років.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені у статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796-XII), частиною першою якої перебачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 2 частини 2 статті 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років пенсійний вік зменшується на 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Пунктом 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII визначено, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на зменшення пенсійного віку на 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку (на 3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до частини третьої статті 55 Закону №796-XII призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) визначені у статті 56 Закону №796-XII, згідно з частиною другою якої право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що умовами для виникнення в особи права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII є:

1) наявність відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу;

2) факт проживання та (або) праці такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років до 01.01.1993;

3) досягнення необхідного віку для призначення пенсії, зменшеного на відповідну кількість років відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Початкова величина зменшення пенсійного віку (3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Додатково такі особи мають право на зменшення пенсійного віку на 1 рік за кожен рік проживання, роботи на відповідній місцевості. При цьому максимальна межа зниження пенсійного віку відповідно до положень абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII становить 6 років, незалежно від того застосовувалась початкова величина зменшення пенсійного віку до таких осіб чи ні.

ГУ ПФУ у Київській області, відмовляючи у призначенні позивачу пенсії відповідно до статті 55 Закону №796-XII, виходив виключно із того, що навчання у м. Малин Житомирської області та проходження військової служби спростовує факт його проживання чи роботи на відповідній території радіоактивного забруднення до 01.01.1993 протягом терміну, визначеного статтею 55 Закону №796-XII, що, на думку пенсійного органу, свідчить про відсутність у позивача права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що за змістом статті 15 Закону №796-XII підставою для визначення статусу особи як потерпілої від Чорнобильської катастрофи, яка проживає на забрудненій території, є довідка про період проживання на цій території, яка видається органом місцевого самоврядування.

Отже, наведені підстави щодо відмови у призначенні пенсії не можуть спростувати факту постійного проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення, що підтверджено відповідною довідкою органу місцевого самоврядування.

Як слідує з довідки Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 19.09.2023 № 5758, позивач постійно проживав та був зареєстрований в с. Хміль Рокитнівського району Рівненської області: з 26.04.1986 по червень 1988 року, з грудня 1989 по 14.03.1991.

Також довідкою Рокинівської селищної ради Сарненського району Рівненської області від 20.09.2023 № 2789 стверджується, що ОСОБА_1 зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 21.03.1991 по даний час.

Отже, апеляційний суд приходить висновку, що ОСОБА_1 як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, який станом на день звернення до відповідного територіального органу Пенсійного фонду України досягнув 54 років, мав необхідний страховий стаж та проживав в зоні гарантованого добровільного відселення має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону №796-XII, у зв`язку з чим відмова пенсійного органу в призначенні позивачу такої пенсії є незаконною.

Разом із тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи цей спір, дійшов помилкового висновку в частині визначення конкретного територіального органу Пенсійного фонду України, який має здійснити призначення пенсії за віком, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається, судом встановлено, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ у Київській області, рішенням якого ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ у Київській області.

Відповідно до частини 1 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (частина 2 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 4 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції правильно по суті вирішив даний публічно-правовий спір, однак не надав належної оцінки вказаним у мотивувальній частині постанови апеляційного суду обставинам, а тому оскаржуване рішення суду слід змінити та зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області призначити позивачу пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року у справі № 460/197/24 змінити та третій, четвертий, п`ятий абзаци його резолютивної частини викласти у такій редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 31 серпня 2023 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області витрати по сплаті судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп».

У решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Н. М. Судова-Хомюк
Т. І. Шинкар