Справа № 620/7892/24
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2024 року Чернігів Справа № 620/7892/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1 Військової частини НОМЕР_2
провизнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 та просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , які полягають у неврахуванні індексації грошового забезпечення при обрахунку матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2012-2024 роки;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2012-2024 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення та з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату матеріальної допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2012-2024 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення та з урахуванням січня 2008 року як базового місяця проведення індексації грошового забезпечення та з урахуванням виплачених сум.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він в період з 27.07.2012 по 04.07.2019 та з 02.03.2022 по 17.05.2024 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а в період з 04.07.2019 по 02.03.2022 у військовій частині НОМЕР_2 , яка перебувала на фінансовому забезпеченні при військовій частині НОМЕР_1 . За час проходження служби відповідач виплачував грошове забезпечення, зокрема, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2012-2024 роки без врахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців. У зв`язку із тим, що індексація грошового забезпечення в спірний період не нараховувалась та не виплачувалась, то виплата за цей період матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань проводилась без урахування в її складі індексації грошового забезпечення.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 18.06.2024 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

Ухвалою суду від 11.07.2024 до участі у справі залучено другого відповідача Військову частину НОМЕР_2 та встановлено строк для подання відзиву на позов.

Від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позов, в якому останній позов не визнав та в його задоволенні просив відмовити повністю, оскільки виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира частини, водночас інформація щодо такої виплати в період з 2012 року по 2015 рік відсутня, зважаючи на те, що особові картки та роздавальні відомості здані до архіву, а тому інформацію щодо нарахування та виплати може бути надана після отримання відповіді на запит командира Військової частини НОМЕР_1 , який здійснено останнім. У 2016 році така виплата проводилась відповідно до окремого рішення Міністра оборони України за рахунок залишків нерозподіленої премії у військовій частині. У 2017 році встановлено виплату в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань. Разом з тим, у 2018 році та 2022-2024 роках виплата допомоги проводилась лише за наявності конкретних поважних підстав, що було врегульовано наказом Міністерства оборони України від 15.02.2015 №65, від 31.01.2022 №30 та окремим дорученням Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/з, від 16.01.2024 №183/уд. У 2018 році та 2023-2024 роках позивач із рапортом на виплату допомоги у зв`язку з наявністю підстав не звертався та така виплата не проводилась. Водночас у 2022 році в межах залишку коштів за фондом грошового забезпечення у грудні 2022 року позивачу виплачена матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Зважаючи на те, що спірна допомога надавалась у розмірах та на підставах, що встановлені рішенням Міністра оборони України, а тому включення індексації грошового забезпечення за відсутності конкретизації розміру з місячним грошовим забезпеченням.

Від Військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на позов, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки за чинними на момент проведення виплати нормативно-правовими актами, розмір та порядок виплати допомоги для вирішення соціально-побутових питань врегульовано відповідними наказами Міністра оборони України. Так, у 2019 році така виплата проведена позивачеві в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань, а у 2020, 2021 роках в розмірі одного окладу за військовим званням, в той час як для виплати допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення підстави, встановлені наказом Міністерства оборони України, були відсутні. Таким чином, відповідач зазначає, що виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в спірний період проводилась згідно з вимогами Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 та рішень Міністерства оборони України.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши повідомлені обставини, які є достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 27.07.2012 по 04.07.2019 та з 02.03.2022 по 17.05.2024 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а в період з 04.07.2019 по 02.03.2022 у військовій частині НОМЕР_2 , яка перебувала на фінансовому забезпеченні при військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з послужного списку підполковника ОСОБА_1 , витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.05.2024 №159, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.09.2019 №193, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.05.2019 №111.

З огляду на матеріали справи позивачу в спірний період виплачувалась матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, зокрема:

- в 2016 році в сумі 7186,75 грн (за рахунок залишків нерозподіленої премії шляхом рівномірного поділу між військовослужбовцями особового складу військової частини НОМЕР_1 );

- в 2017 році в сумі 6327,21 грн (в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань);

- в 2018 році виплата не проводилась, рапорт у зв`язку з наявністю підстав (обставин) військовослужбовець не подавав;

- в 2019 році в сумі 3202,90 грн (в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань);

- в 2020 році в сумі 1340,00 грн (в розмірі одного окладу за військовим званням);

- в 2021 році в сумі 1340,00 грн (в розмірі одного окладу за військовим званням);

- в 2022 році в сумі 12686,00 грн (в межах залишку коштів за фондом грошового забезпечення на кінець поточного року);

- в 2023-2024 роках виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань не проводилась за відсутності виключних підстав, встановлених пунктом 6 Окремого доручення Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/з та від 16.01.2024 №183/уд.

За інформацією представника військової частини НОМЕР_1 документи щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 2012 по 2015 роки передані до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, у зв`язку з чим відповідач 13.06.2024 зробив запит №105/1138 щодо надання необхідної інформації.

Доказів надання відповіді та витребуваної інформації щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення, у тому числі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період 2012-2015 роки, сторонами не надано.

Враховуючи, що під час проходження військової служби позивачу не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення, нарахування та виплата йому допомоги для вирішення соціально-побутових питань, яка, на переконання позивача, розраховується з місячного грошового забезпечення військовослужбовця, проведена без урахування в її складі індексації грошового забезпечення, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку встановленим обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни регулює Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII), стаття 9 якого встановлює, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 1 чинної на момент виникнення спірних правовідносин постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №1294) було встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 п. 5 Постанови №1294 надано право керівникам державних органів надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Згідно з пунктами 33.1-33.3 Розділу XXXIII Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України 11.06.2008 №260 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за №638/15329 (чинної до 19.07.2018), особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Розмір матеріальної допомоги установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається матеріальна допомога, включаються посадові оклади, оклади за військовими званнями та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

У подальшому 30.07.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №704, що набрала чинності з 01.03.2018 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», пунктом 3 якої встановлено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу слід здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Також, пунктом 5 постанови КМУ №704 від 30.07.2017 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197.

Так, пунктом 8 Порядку №260 встановлено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Пунктами 1, 7, 9 розділу XXIV Порядку №260 встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Як встановлено судом та підтверджено доказами, наданими сторонами, ОСОБА_1 була виплачена спірна допомога в 2016 році, 2017 році, 2019-2022 роках.

У той же час, за інформацією відповідачів командирами військових частин проводилась виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям частини, зокрема й ОСОБА_1 , розмір якої визначався з урахуванням рішень Міністра оборони України, прийнятих у відповідні роки.

Однак, суд зауважує, що застосовуючи окремі доручення Міністра оборони України, накази та рішення останнього, як спеціальні нормативно-правові акти, якими визначалися розміри та порядок виплати матеріальної допомоги в спірні роки, відповідачі не врахували пріоритетності законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку і розміру гарантій особам, які проходять військову службу.

Так, частиною четвертою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення його розмірів не віднесено до його компетенції. Такими повноваженнями (встановлення розмірі грошового забезпечення) законодавець наділив Кабінет Міністрів України.

Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає перш за все саме Закон та постанови Кабінету Міністрів України, у той час як підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам Закону, застосуванню не підлягають.

Разом з тим, відповідачами не спростовується, що до складу грошового забезпечення, з якого позивачу здійснено обчислення матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань не було включено індексацію грошового забезпечення.

Відповідачі зазначають, що Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлює, що індексації підлягають грошові доходи, які не мають разового характеру, в той час як матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не відноситься до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Водночас, суд зважаючи на твердження відповідачів вважає за необхідне звернути увагу останніх на те, що спірним в даному випадку є питання врахування індексації у складі грошового забезпечення, з якого здійснюється обрахунок матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

За нормами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з положеннями статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу.

Відповідно до законодавчого визначення, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Ураховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. Правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

Відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку № 1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця.

При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону №2017-ІІІ, Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що грошове забезпечення, що складається з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення мають постійний характер та підлягає індексації, що дає підстави стверджувати про систематичний (щомісячний) характер індексації грошового забезпечення, правова природа якої полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а отже вона має бути врахована у складі грошового забезпечення, з якого здійснюється обрахунок матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №638/9697/17, від 11.12.2019 у справі №638/5794/17, від 19.03.2020 у справі №820/5286/17, від 29.04.2020 у справі №240/10130/19, від 21.12.2021 у справі №820/3423/18, від 30.11.2023 у справі №380/21619/21.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, враховуючи наведену вище правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17, суд дійшов висновку, що до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат.

Водночас, як уже зазначалося судом, індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер та є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Отже, у спірному випадку, індексація грошового забезпечення в разі її нарахування та виплати військовослужбовцеві має включатися до складу грошового забезпечення, з якого проводиться обчислення матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо нарахування та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2016, 2017, 2019-2022 роках в розмірах, встановлених постановами Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Разом з тим, щодо нарахування та виплати спірної допомоги за 2012-2015 роки, 2018 рік, 2023 рік та 2024 рік, суд зазначає, що норми Кодексу адміністративного судочинства України визначають об`єктом захисту порушені з боку суб`єктів владних повноважень права, свободи чи законні інтереси фізичних або юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Суд зауважує, що задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення цього права відповідачем суб`єктом владних повноважень, з урахуванням належно обраного способу судового захисту. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Разом з тим, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів подання військовослужбовцем у визначених роках рапортів про виплату матеріальної допомоги, який мав бути підставою для розгляду і прийняття відповідного рішення командиром частини про виплату/відмову у виплаті допомоги. Таким чином, за наявними доказами у суду відсутня можливість встановити порушення прав позивача з боку відповідачів на виплату, а як наслідок і її розмір.

В частині позовних вимог про зобов`язання відповідачів здійснити перерахунок та виплату матеріальної допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2012-2024 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення із застосуванням січня 2008 року як базового місяця проведення індексації грошового забезпечення, суд зазначає, що питання права на індексацію грошового забезпечення та її розміру в спірний період є предметом дослідження в інших адміністративних справах, що перебувають в провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду, рішення в яких на час розгляду справи не прийняті, а отже такі вимоги позивача є передчасними в межах даної справи. Разом з тим, предметом дослідження у справі що розглядається є насамперед право позивача на отримання матеріальної допомоги в спірний період та розмір цієї допомоги. Таким чином, суд, визначаючись щодо права на включення індексації грошового забезпечення до складу останнього при обрахунку розміру матеріальної допомоги, не вирішує питання наявної індексації при виплаті грошового забезпечення, а лише констатує правові підстави щодо включення індексації при її нарахуванні та виплаті роботодавцем.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних в матеріалах справи доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016-2017 роки та 2022 рік у розмірах, що не відповідали розмірам, встановленим постановами Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»; визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019-2021 роки у розмірах, що не відповідали розмірам, встановленим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в указані періоди, відповідно до розмірів встановлених постановами Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням індексації у складі грошового забезпечення, з якого проводиться розрахунок допомоги. Вимоги позивача щодо періоди 2012-2015, 2018, 2023-2024 роки задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено протиправність дій відповідачів та порушення прав військовослужбовця в цій частині.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно зі статтею 5 Закону України «Про судовий збір», то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016-2017 роки та 2022 рік у розмірах, що не відповідали розмірам, встановленим постановами Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Визнати протиправними дій військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019-2021 роки у розмірах, що не відповідали розмірам, встановленим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_1 за 2016-2017 роки та 2022 рік відповідно до розмірів встановлених постановами Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням індексації у складі грошового забезпечення, з якого проводиться розрахунок вказаної допомоги.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_1 за 2019-2021 роки, відповідно до розмірів встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням індексації у складі грошового забезпечення, з якого проводиться розрахунок такої допомоги.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Дата складення повного рішення суду - 28.08.2024.

Суддя Ю. О. Скалозуб