Справа № 165/3216/24
Суддя: Ференс-Піжук О. Р.
Дата ухвалення: 2024-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 165/3216/24
провадження №2-а/165/23/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.,

за участі секретаря Король І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі, -

встановив:

16.07.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення №148 від 11 липня 2024 року прийнятої начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн, та закриття провадження у справі.

В обґрунтування позову зазначає, що у оскаржуваній постанові вказано, що вона 03.07.2024 під час постановки на військовий облік військовозобов`язаних, будучи військовозобов`язаною та після взяття Управлінням соціального захисту населення Нововолинської міської ради на облік внутрішньо переміщеної особи 29.07.2022, порушила вимоги ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про військовий облік і військову службу», а саме по прибуттю до нового місця проживання не стала на військовий облік, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Наголошує, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії 2В № 250 від 03.07.2024, який складено офіцером ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшим лейтенантом юстиції Міхріним В.К. , ОСОБА_1 , після взяття Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради на облік в якості внутрішньо переміщеної особи 29.07.2022, в період із 29.07.2022 по 03.07.2024, не з`явилася до ІНФОРМАЦІЯ_1 для особистої постановки на військовий облік військовозобов`язаних та резервістів, чим порушила абз.5, п.2 ч. 1 ст. 37, аб.1 ч. 3 ст. 37 та ч. 3 Закону України№2232-ХІІ та абз.2 п.п. 10-1, п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487) в умовах особливого періоду, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.

Позивач вважає, що вона, як внутрішньо переміщена особа із Нікопольської територіальної громади та громадянка України з народження (м. Дніпропетровськ), не підпадає під дію абзацу 5 пункту 2 частини 1 ст. 37 Закону України №2232-ХІІ. Також вказує, що під час реєстрації ВПО в місцевому органі самоврядування через центр надання адміністративних послуг Нововолинської міської ради, вона належно зареєструвавши свою особу та місце тимчасового проживання на території міської громади, надала усі необхідні документи, отримавши які, на виконання вимог ч. 1 ст. 38 «Про військовий обов`язок і військову службу», органи місцевого самоврядування, зобов`язані були на вимогу ІНФОРМАЦІЯ_1 сповістити призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Також зазначає, що статус військовозобов`язаної особи ОСОБА_1 , діяв в період з 06.03.2007 до 06.03.2012, згідно з тимчасовим посвідченням № НОМЕР_1 .

Звертає увагу, що частиною 2 статті 210 КУпАП КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною 1 цієї статті, за яку особу вже було піддано адміністративному стягненню, а саме: порушення призовниками, військовозобов`язаними та резервістами правил військового обліку та тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить розмір від 5100 грн. до 8500 грн.

Вказує, що на позивача накладено штраф в розмірі 1020 грн., що не відповідає санкції ч. 2 ст. 210 КУпАП, а відтак підтверджує незаконність прийнятого рішення, зокрема оскаржуваної постанови. Крім того, ні в протоколі про адміністративне правопорушення,ні в оскаржуваній постанові, не зазначено доказів кваліфікуючої ознаки адміністративного правопорушення, а саме повторність, а також не наведено мотивів накладення адміністративного стягнення поза межами строків, передбачених ст.38 КУпАП, якщо вважати, що вона, як ВПО, не прибула до місцевого ІНФОРМАЦІЯ_1 із оновленням даних протягом семи днів після реєстрації нового місця проживання 29.07.2022.

Також, посилаючись на примітку до статті 210 КУпАП, вказує, що положення статей 210,210-1 цього Кодексу, не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста, шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами ( у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. При цьому наголошує, що зареєстрована в реєстрі територіальної громади Нововолинської міської ради від 29.07.2022, а також від 30.09.2014 в громаді м.Нікополь Дніпропетровської області, що підтверджується Витягом з Реєстру територіальної громади. З огляду на викладене, вважає, що положення ст. 210 КУпАП стосовно неї не застосовується, оскільки є можливість отримати інформацію про військовозобов`язаних з відомостей з державних реєстрів.

Враховуючи наведене, просить визнати протиправною та скасувати постанову №148 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210 КУпАП від 11.07.2024, прийняту начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_4 , якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.210 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1020 грн. і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення та стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати у справі.

Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.29,30). Правом подачі відзиву, не скористався.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи даної категорії, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

11 липня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову №148 по справі про адміністративне правопорушення (а.с.9), зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.210 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1020,00 грн.

У оскаржуваній постанові вказано, що 03 липня 2024 року о 10 годині 20 хвилин під час постановки на військовий облік військовозобов`язаних, було встановлено, що гр. ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаною та після взяття Управлінням соціального захисту населення Нововолинської міської ради на облік внутрішньо переміщеної особи 23.07.2022, порушила вимоги ч. 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме по прибуттю до свого місця проживання не стала на військовий облік, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.210 КУпАП.

Оскаржувана постанова прийнята за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 03.07.2024 за ч. 3 ст. 210 КУпАП (а.с.10-12).

У цьому протоколі щодо суті адміністративного правопорушення зазначено, що 03.07.2024 о 10.20 під час постановки на військовий облік встановлено, що військовозобов`язана ОСОБА_1 , після взяття на облік Управлінням соціального захисту населення в якості внутрішньо переміщеної особи 29.07.2022, з 29.07.2022 по 03.07.2024 не з`являлася до ІНФОРМАЦІЯ_1 для особистої постановки на військовий облік військовозобов`язаних, чим порушила аб.5п.2 ч. 1 ст. 37, аб.1 ч. 3 ст. 37 та ч. 3 Закону України№2232-ХІІ та аб.2 п.п. 10-1 п.1 правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487) в умовах особливого періоду.

Під час складання протоколу ОСОБА_1 надала пояснення і зазначила, що не згідна зі змістом протоколу (а.с.12).

З копії військово-облікового документу Резерв+, виданого ОСОБА_1 27.05.2024 (а.с.13), вбачається, що вона, молодший спеціаліст з медичною освітою, медична сестра, звання солдат, придатна до служби, уточнила свої дані 27.06.2024.

Відповідно до тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 від 06.03.2007, яке видано військовозобов`язаній ОСОБА_1 , остання дійсно прийнята на тимчасовий облік запасу ЗСУ за посадою медсестра. Тимчасове посвідчення дійсне до 06.03.2012 (а.с.16).

Диспозиція ч. 1 ст. 210 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, який полягає у порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

За частиною 2 вказаної статті, настає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

За частиною 3 вказаної статті настає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Суть правопорушення, викладена у оскаржуваній постанові полягає в тому, що «03.07.2024 о 10 годині 20 хвилин під час постановки на військовий облік військовозобов`язана ОСОБА_1 , після взяття на облік Управлінням соціального захисту населення як внутрішньо переміщена особа 29.07.2022, в період із 29.07.2022 по 03.07.2024 не з`явилася до ІНФОРМАЦІЯ_1 для особистої постановки на військовий облік військовозобов`язаних, чим порушила абз.5,п.2 ч. 1 ст. 37, аб.1 ч. 3 ст. 37 та ч. 3 Закону України№2232-ХІІ та аб.2 п.п. 10-1 п.1 правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487) в умовах особливого періоду.

Частина 1 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» (в редакції, чинній станом на 29.07.2022) регламентувала таке: взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних: звільнені з військової служби в запас; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу"; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; звільнені зі служби поліцейські, особи начальницького та рядового складу Міністерства внутрішніх справ України, Державного бюро розслідувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту (крім осіб, прийнятих на службу цивільного захисту у порядку, визначеному Кодексом цивільного захисту України, до проходження строкової військової служби), Державної кримінально-виконавчої служби України, співробітники Служби судової охорони, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України; які набули громадянства України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу; які досягли 27-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені зі служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування у запасі.

Частиною 3 цієї статті Закону визначено, що призовники та військовозобов`язані після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Так, при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа органу територіального центру комплектування та соціальної підтримки має обов`язок всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 8. КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Вказане зазначено в позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеної в постанові від 18.12.2019 у справі № 158/286/17: «КУпАП не містить визначення поняття «триваюче правопорушення».

Проте, як зазначено у листі Міністерства юстиції України від 02 серпня 2013 року №6802-0-4-13/11, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку.

Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Як вбачається з довідки від 29.07.2022 № 751- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої виконавчим комітетом Нововолинської міської ради (а.с. 14), ОСОБА_1 29.07.2022 взята на облік, як ВПО за адресою: АДРЕСА_1 .

Диспозиція ч. 2 ст. 210 КУпАП в редакції, чинній на дату зміни адреси проживання позивачем у зв`язку із взяттям її на облік, як ВПО, управлінням соціального захисту населення Нововолинської міської ради, а саме 29.07.2022, встановлювала відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті (порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасне подання в обліковий орган, де вони перебувають на військовому обліку, відомостей про зміну місця проживання, освіти, місця роботи, посади, а також порушення порядку проходження навчальних зборів (занять) у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та професійно-технічних навчальних закладах)або частиною першою статті 211 цього Кодексу, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у оскаржуваній постанові застосовано норму закону, яке не підлягає застосуванню, оскільки на час вчинення інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення, дії ОСОБА_1 не підпадали під ознаки ч.2 ст.210 КУпАП.

До такого висновку суд дійшов також з огляду на зміст ч. 2 ст. 8 КУпАП, відповідно до якої закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Єдиний виняток з даного правила, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Судом також встановлено, що у оскаржуваній постанові зазначено, що за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210 КУпАП, а в протоколі про адміністративне правопорушення за результатами розгляду якого прийнято постанову дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.3 ст.210 КУпАП.

Крім цього у оскаржуваній постанові на ОСОБА_7 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн, що не передбачено санкцією ч.2 ст.210 КУпАП, і є неприпустимим.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків. Відповідач належних доказів, які підтверджують правомірність прийнятого ним рішення суду не надав. З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що при винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вищевказаних приписів чинного законодавства, зокрема щодо встановлення всіх обставин справи.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності неправомірно, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та скасувати оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, а відповідну справу про адміністративне правопорушення закрити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд враховує, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 605,60 грн, що підтверджується квитанцією від 30.05.2024.

Таким чином, вищевказану суму судового збору слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 241,246,255, 286,294,295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі задовольнити.

Скасувати постанову №148 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210 КУпАП прийняту начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.210 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис Орися ФЕРЕНС-ПІЖУК