Справа № 320/13503/24
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2024-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2024 року № 320/13503/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ПП «Будпостач» до Черкаської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в :

До Київського окружного адміністративного суду звернулось ПП «Будпостач» з позовом, у якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Черкаської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби:

від 25.01.2024 №UA902080/2024/000011/2 про коригування митної вартості товарів;

від 26.01.2024 №UA902080/2024/000012/2 про коригування митної вартості товарів;

від 01.02.2024 №UA902080/2024/000019/2 про коригування митної вартості товарів;

від 11.02.2024 №UA902080/2024/000030/2 про коригування митної вартості товарів.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення про коригування митної вартості ґрунтуються на неправдивих даних, протиправних діях, прийняті з грубим порушенням митного законодавства України, наведені у них факти не підтверджені документально, не відповідають дійсності та фактичним обставинам. Відповідач протиправно зобов`язав декларанта надати додаткові документи за відсутності підстав, передбачених ч. 3 ст. 53 МК України, в результаті незаконно вчинив наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості. Також, відповідач не вказав обсяг партії, умови поставки, комерційні умови товарів, взятих за основу при визначенні митної вартості.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вважає, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, а саме надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті). Заявлені митниці відомості про витрати транспортування партії оцінюваних товарів до ввезення на митну територію України не підтверджені документально у повному обсязі, а надані документи не містять всіх відомостей про числові значення всіх витрат про транспортування, навантаження/вивантаження та які пов`язані з транспортуванням партії оцінюваних товарів до ввезення на митну територію України, які є обов`язковими складовими митної вартості та відповідно до ч. 10 статті 58 Митного кодексу України повинні додаватись до ціни товару, якщо не були до неї включені.

Відповідач зазначив, що розглянувши поданий адміністративний позов та додані до нього документи, вважає, що викладенні в ньому факти не відповідають дійсним обставинам справи, правові висновки не базуються на нормах чинного законодавства, що визначає порядок здійснення митного контролю, в т.ч. контролю правильності визначення митної вартості товарів, а тому заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Коригування митної вартості товарів здійснено відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України у зв`язку з тим, що декларантом документально не підтверджено заявлені до митної декларації відомості про митну вартість та її складових, що є грубим порушенням вимог законодавства.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Судом встановлено, що Приватне підприємство "Будпостач", , зареєстроване в якості юридичної особи, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Між позивачем (далі в т.ч. покупець) та компанією LILING RUIXIANG CERAMICS INDUSTRIAL CO., LTD (Китай) (далі в т.ч. продавець) 06.11.2018 укладено контракт №1127, відповідно до якого продавець виробляє та продає, а покупець оплачує і отримує товари посуд столовий в кількості, за ціною і на суму, згідно з проформою-інвойсом чи інвойсом, що є невід`ємною частиною контракту.

Для організації перевезення товарів до України позивач 24.02.2020 уклав з ТОВ «Мерск Україна Лтд» (далі експедитор) договір транспортного експедирування №UA00072711.

Для перевезення товарів до України позивач 14.02.2022 уклав з компанією Maersk A/S (Данія) (далі перевізник) договір №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів.

Продавець 30.06.2023 надав позивачу прайс-лист щодо ціни товарів, а також проформу інвойс №RXS197, на суму 103 040 доларів США, зі знижкою 92 737,20 доларів США, на умовах 100% передоплати.

Позивач 20.07.2023 на підставі контракту від 06.11.2018 №1127 перерахував продавцю платіжною інструкцією в іноземній валюті №151 грошові кошти у розмірі 37 574,18 доларів США.

Позивач 07.09.2023 на підставі контракту від 06.11.2018 №1127 перерахував продавцю платіжною інструкцією в іноземній валюті №18 грошові кошти у розмірі 48 222,84 доларів США.

Продавець 12.10.2023 виписав позивачу комерційний інвойс №RXS197-2RXS178 для відвантаження товарів у двох контейнерах на загальну суму 46 673,04 доларів США, а також пакувальний лист до інвойсу №RXS197-2RXS178, у якому зазначені номера контейнерів.

Позивач 19.10.2023 на підставі контракту від 06.11.2018 №1127 перерахував продавцю платіжною інструкцією в іноземній валюті №134 грошові кошти у розмірі 31 146,90 доларів США.

Для переміщення товарів в Україну митними органами Китаю 24.10.2023 оформлено митну декларацію №62366119 за ціною 46 673,04 доларів США, що відповідає ціні, зазначеній у комерційному інвойсі.

Позивач 08.11.2023 на підставі контракту від 06.11.2018 №1127 перерахував продавцю платіжною інструкцією в іноземній валюті №175 грошові кошти у розмірі 13 625,04 доларів США.

Для оплати позивачем транспортних та експедиційних послуг, експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» 07.12.2023 виписав рахунок фактуру №, а перевізник компанія Maersk A/S (Данія) виписав інвойси № та .

У цей же день, 07.12.2023, враховуючи, що товари були завантажені у два контейнери, для уникнення простою транспорту, позивачем на підставі комерційного інвойсу від 12.10.2023 №RXS197-2RXS178 були виписані дві специфікації:

-специфікація №1 на товари в контейнері №SEGU4177740 за ціною 19 201,92 доларів США;

-специфікація №2 на товари в контейнері №TGHU6958591 за ціною 27 471,12 долари США.

Загальна сума по специфікаціях складає 46 673,04 доларів США, що відповідає ціні, зазначеній в комерційному інвойсі.

Позивач 07.12.2023 надав відповідачу листа про 100% передоплату товарів по комерційному інвойсі від 12.10.2023 №RXS197-2RXS178 та що решта коштів буде використана для оплати подальших поставок.

Продавець 11.12.2023 передав товари перевізнику для доставки в Україну та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент 232108554.

Для оплати позивачем транспортних послуг перевізник компанія Maersk A/S (Данія) 05.01.2024 додатково виписав інвойс № .

Для підтвердження витрат на транспортування товарів експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» 08.01.2024 виписав позивачу довідку про транспортні витрати №28.

Відповідно до залізничної накладної УМВС від 07.01.2024 №185 товари, зазначені у специфікації №1 були доставлені з порту Гданск у Польщі до ТОВ «Західний контейнерний термінал» у м. Тернополі, а згідно з автотранспортною накладною від 19.01.2024 №7740 товари були доставлені з м. Тернополя до Черкаської митниці.

Для митного оформлення товарів, що зазначені у специфікації №1, позивач 25.01.2024 подав відповідачу митну декларацію №24UA74U0 (див. додаток 20), у якій митну вартість визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 19 201,92 доларів США.

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №24UA74U0 декларант додав передбачені ст. 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації. Доказами надання документів є також відомості у картці відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні №UA902080/2024/000012, виписаної відповідачем, а саме:

- Контракт від 06.11.2018 №1127 між позивачем та компанією LILING RUIXIANG CERAMICS INDUSTRIAL CO., LTD (Китай) з додатками;

- Прайс лист продавця від 30.06.2023;

- Комерційний інвойс від 12.10.2023 №RXS197-2RXS178;

- Митна декларація країни відправлення від 24.10.2023 №62366119;

- Договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UA00072711 між позивачем та експедитором ТОВ «Мерск Україна ЛТД»;

- Договір від 14.02.2022 №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів між позивачем і перевізником компанією Maersk A/S (Данія);

- Коносамент від 11.12.2023 № 232108554;

- Рахунок-фактура ТОВ «Мерск Україна Лтд» від 07.12.2023 № для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів;

- Інвойси компанії Maersk A/S (Данія) від 07.12.2023 №, № та від 05.01.2024 № для оплати послуг з перевезення товарів;

- Довідка ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 08.01.2024 № 28;

- Залізнична накладна УМВС від 07.01.2024 №185;

- Автотранспортна накладна від 19.01.2024 №7740;

- Платіжна інструкція в іноземній валюті від 20.07.2023 №151 про оплату продавцю 37 574,18 доларів США;

- Платіжна інструкція в іноземній валюті від 07.09.2023 №18 про оплату продавцю 48 222,84 доларів США;

- Платіжна інструкція в іноземній валюті від 19.10.2023 №134 про оплату продавцю 31 146,90 доларів США;

- Платіжна інструкція в іноземній валюті від 08.11.2023 №175 про оплату продавцю 13 625,04 доларів США;

- Відомості з мережі Інтернет про ціну ідентичних товарів у Китаї;

- Витяги з бухгалтерської документації позивача щодо ціни реалізації ідентичних товарів видаткові накладні;

- Декларацію митної вартості.

25.01.2024 відповідач направив до декларанта електронне повідомлення №997087, у якому зобов`язав декларанта надати додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини

У відповідь на електронне повідомлення позивач 25.01.2024 повідомив митний орган, що всі наявні документи надані.

Черкаська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 25.01.2024 №UA902080/2024/000011/2, яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів посуд столовий, за ціною договору щодо подібних товарів на рівні 1,4 долари США за кг.

Черкаська митниця 25.01.2024 виписала картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів №UA902080/2024/000012.

З врахуванням визначеної відповідачем митної вартості позивач 25.01.2024 заявив товари за митною декларацією №24UA82U6, по якій були надмірно сплачені митні платежі: мито на 11 791,55 грн., ПДВ на 25 941,40 грн., всього на 37 732,95 грн.

Крім того, 09.11.2017 між позивачем (далі в т.ч. покупець) та компанією TAIZHOU OUKE TECHNOLOGY CO., LTD (Китай) (далі в т.ч. продавець) укладено контракт №962, відповідно до якого продавець виробляє та продає, а покупець оплачує і отримує насосне обладнання в кількості, за ціною і на суму, згідно з проформою-інвойсом чи інвойсом, що є невід`ємною частиною контракту.

Для організації перевезення товарів до України позивач 24.02.2020 уклав з ТОВ «Мерск Україна Лтд» (далі експедитор) договір транспортного експедирування №UA00072711.

Для перевезення товарів до України позивач 14.02.2022 уклав з компанією Maersk A/S (Данія) (далі перевізник) договір №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів.

Продавець 01.10.2023 надав позивачу прайс-лист щодо ціни товарів на умовах поставки FOB правил Інкотермс 2000, а 18.10.2023 надав комерційну пропозиції, комерційний інвойс №23OUKEA-063B для оплати товарів за ціною 47 807 доларів США, а також пакувальний лист до інвойсу.

Для переміщення товарів в Україну митними органами Китаю 19.10.2023 оформлено митну декларацію №16212153 за ціною 47 807 доларів США, що відповідає ціні, зазначеній у комерційному інвойсі.

Продавець 30.10.2023 передав товари перевізнику для доставки в Україну та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент 232170632.

У цей же день, 30.10.2023 на товари, що вказані в комерційному інвойсі, був виписаний сертифікат походження №23C3326A2480/00063.

Для оплати позивачем наданих транспортних та експедиційних послуг, експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» 07.12.2023 виписав рахунок фактуру №, а перевізник компанія Maersk A/S (Данія) виписала інвойси № та .

Для оплати позивачем наданих транспортних послуг перевізник компанія Maersk A/S (Данія) 05.01.2024 виписав також інвойс №.

Для підтвердження витрат на транспортування товарів експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» 08.01.2024 виписав позивачу довідку про транспортні витрати №24.

Відповідно до залізничної накладної УМВС від 07.01.2024 №177 товари були доставлені з порту Гданск у Польщі до ТОВ «Західний контейнерний термінал» у м. Тернополі, а згідно з автотранспортною накладною від 19.01.2024 №8135 товари були доставлені з м. Тернополя до Черкаської митниці.

Позивач 26.01.2024 подав відповідачу митну декларацію №24UA93U0 для митного оформлення товарів, у якій митну вартість товарів визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 47 807 доларів США.

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №24UA93U0 декларант додав передбачені ст. 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації. Доказами надання документів є також відомості у картці відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні №UA902080/2024/000014, виписаної відповідачем, а саме:

- Контракт від 09.11.2017 №962 між позивачем та компанією TAIZHOU OUKE TECHNOLOGY CO., LTD (Китай) з додатками;

- Прайс лист від 01.10.2023 щодо ціни товарів;

- Комерційну пропозицію від 18.10.2023;

- Комерційний інвойс від 18.10.2023 №23OUKEA-063B ;

- Митна декларація країни відправлення від 19.10.2023 №16212153;

- Договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UA00072711 між позивачем та експедитором ТОВ «Мерск Україна ЛТД»;

- Договір від 14.02.2022 №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів між позивачем і перевізником компанією Maersk A/S (Данія);

- Коносамент від 30.10.2023 № 232170632;

- Сертифікат походження від 30.10.2023 № 23C3326A2480/00063 ;

- Рахунок-фактура експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» від 07.12.2023 № для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів;

- Інвойси перевізника компанії Maersk A/S (Данія) від 07.12.2023 № та №, а також від 05.01.2024 № для оплати послуг з перевезення товарів;

- Довідка ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 08.01.2024 № 24;

- Автотранспортна накладна від 19.01.2024 №8135;

- Залізнична накладна УМВС від 07.01.2024 №177

- Відомості з мережі Інтернет про ціну ідентичних товарів у Китаї від 26.01.2024;

- Витяги з бухгалтерської документації позивача щодо ціни реалізації ідентичних товарів видаткові накладні;

- Декларацію митної вартості.

Відповідач 26.01.2024 направив до декларанта електронне повідомлення №975162, у якому зазначив, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності, не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті), а також щодо числових значень складових митної вартості та зобов`язав декларанта надати додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідь на електронне повідомлення позивач 26.01.2024 направив до митного органу лист, у якому зазначив, що надати інші додаткові документи немає можливості.

Черкаська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 26.01.2024 №UA902080/2024/000012/2, яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів насоси за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. При коригуванні за основу взято митну вартість (Товару №1) на рівні 3,02 USD/кг, оформленого у митному відношенні за МД від 27.12.2023 №UA100340/2023/330016, (Товару № 3) на рівні 2,43 USD/кг, оформленого у митному відношенні за МД від 14.11.2023 № UA500080/2023/11065.

Черкаська митниця 26.01.2024 виписала картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів №UA902080/2024/000014.

З врахуванням визначеної відповідачем митної вартості позивач 26.01.2024 заявив товари за митною декларацією №24UA00U9, по якій були надмірно сплачені митні платежі: ПДВ на 53 022,22 грн.

Також 26.06.2022 між позивачем (далі в т.ч. покупець) та компанією FIRMA PRODUKCYJNO-HANDLOWA «MAAN» (Польща) (далі в т.ч. продавець) укладено контракт №1450 відповідно до якого продавець виробляє та продає, а покупець купує з доставкою в Україну ручний інструмент у кількості, за ціною і на суму, згідно з проформою-інвойсом чи інвойсом, що є невід`ємною частиною контракту.

Продавець 01.01.2024 надав позивачу прайс-лист щодо ціни товарів на умовах поставки EXW SIEPRAW правил Інкотермс 2010.

Продавець 29.01.2024 надав позивачу комерційний інвойс №FA/203/2024/A на суму 41 552,94 ЄВРО сертифікат походження товару №PL/MF/AT 0074632.

У цей же день, 29.01.2024, позивач, як власник транспортного засобу, виписав міжнародну товарно-транспортну накладну CMR № 174714 для переміщення товарів в Україну, а митними органами Польщі була оформлена митна декларація №24PL351020E0071510.

Позивач як перевізник власних товарів 30.01.2024 склав калькуляцію транспортних витрат та довідку про транспортні витрат, а також лист до відповідача про те, що оплата за товари не проводилася, з огляду на те, що оплата здійснюється на умова кредиту з відстрочкою платежу у 90 днів від дати комерційного інвойсу.

Відповідно до міжнародних товарно-транспортних накладних від 29.01.2024 CMR №174714 товари були доставлені до Черкаської митниці.

Позивач 01.02.2024 подав відповідачу митну декларацію №24UA87U9 для митного оформлення товарів, у якій митну вартість товарів визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 41 552,94 ЄВРО.

Для підтвердження заявленої митної вартості товарів до митної декларації №24UA87U9 декларант додав передбачені ст. 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації. Доказами надання документів є також відомості у картці відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні №UA902080/2024/000022, виписаної відповідачем, а саме:

- Контракт від 26.06.2022 №1450 між позивачем та компанією FIRMA PRODUKCYJNO-HANDLOWA «MAAN» (Польща) з додатками;

- Прайс лист від 01.01.2024 щодо ціни товарів;

- Комерційний інвойс від 29.01.2024 №FA/203/2024/A;

- Митну декларацію країни відправлення від 29.01.2024 №24PL351020E0071510;

- Сертифікат походження від 29.01.2024 № PL/MF/AT 0074632;

- Довідку позивача, як перевізника власних товарів на транспортні витрати від 30.01.2024;

- Калькуляцію ПП «БУДПОСТАЧ» транспортних витрат від 30.01.2024;

- Товарно транспортна накладна CMR від 30.01.2024 №174714;

- Лист позивача про умови оплати товарів від 30.01.2024;

- Витяги з бухгалтерської документації позивача щодо ціни реалізації ідентичних товарів видаткові накладні;

- Декларацію митної вартості.

Відповідач 01.02.2024 направив до декларанта електронне повідомлення №998799, у якому зазначив, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності, не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті), а також щодо числових значень складових митної вартості та зобов`язав декларанта надати додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідь на електронне повідомлення позивач 01.02.2024 направив до митного органу лист, у якому зазначив, що надати інші додаткові документи немає можливості.

Черкаська митниця 01.02.2024 прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA902080/2024/000019/2, яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів ручні інструменти за резервним методом (Товару №1) на рівні 2,99 EUR/кг, оформленого у митному відношенні за МД від 23.11.2023 № UA209170/2023/96956, (Товару № 2) на рівні 1,53 EUR/кг, оформленого у митному відношенні за МД від 13.11.2023 № UA100360/2023/513001.

Черкаська митниця 01.02.2024 виписала картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів №UA902080/2024/000022.

З врахуванням визначеної відповідачем митної вартості позивач 01.02.2024 заявив товари за митною декларацією №24UA98U2, по якій були надмірно сплачені митні платежі: ПДВ на 30 275,33 грн.

Крім того, 25.09.2023 між позивачем (далі в т.ч. покупець) та компанією YUCHENG RUNJIA MEASURING TOOLS CO. (Китай) (далі в т.ч. продавець) було укладено контракт №1645, відповідно до якого продавець виробляє та продає, а покупець оплачує і отримує товари ручний інструмент в кількості, за ціною і на суму, згідно з проформою-інвойсом чи інвойсом, що є невід`ємною частиною контракту.

У цей же день, 25.09.2023 продавець надав позивачу проформу інвойс №RJ-230725 для оплати товарів на суму 33 829,44 доларів США на умовах поставки FOB порт SHANGHAI Китай правил Інкотермс 2020.

Попередньо, 24.02.2020, також для організації перевезення товарів до України позивач уклав з ТОВ «Мерск Україна Лтд» (далі експедитор) договір транспортного експедирування №UA00072711.

Для перевезення товарів до України позивач 14.02.2022 уклав з компанією Maersk A/S (Данія) (далі перевізник) договір №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів.

Позивач 06.10.2023 платіжною інструкцією в іноземній валюті №69 оплатив продавцю як передоплати за товари 33 829,44 доларів США.

Продавець 30.10.2023 виписав позивачу комерційний інвойс №RJ-230725 для відвантаження товарів на загальну суму 33 829,44 доларів США.

У цей же день, 30.10.2023 продавець передав товари перевізнику для доставки в Україну та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент №CWDN20231005A.

На товари, що вказані в комерційному інвойсі 05.12.2023 виписаний сертифікат походження №C60004.

Для оплати позивачем наданих транспортних та експедиційних послуг, експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» 13.12.2023 виписав рахунок фактуру №, а перевізник компанія Maersk A/S (Данія) виписала інвойси № та №.

Для підтвердження витрат на транспортування товарів експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» 08.01.2024 виписав позивачу довідку про транспортні витрати №45.

Відповідно до залізничної накладної УМВС від 03.01.2024 № товари були доставлені з порту Гданск у Польщі до ТОВ «Західний контейнерний термінал» у м. Тернополі, а згідно з автотранспортною накладною від 10.02.2024 №5567А товари були доставлені з м. Тернополя до Черкаської митниці.

Позивач 11.02.2024 подав відповідачу митну декларацію №24UA45U7 для митного оформлення товарів, у якій митну вартість товарів визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 33 829,44 доларів США.

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №24UA45U7 декларант додав передбачені ст. 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації. Доказами надання документів є також відомості у картці відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні №UA902080/2024/000036, виписаної відповідачем, а саме:

- Контракт від 25.09.2023 №1645 між позивачем та компанією YUCHENG RUNJIA MEASURING TOOLS CO. (Китай);

- Комерційний інвойс від 30.10.2023 №RJ-230725;

- Прайс лист від 30.10.2023;

- Платіжну інструкцію від 06.10.2023 №69 про оплату продавцю за товар;

- Договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UA00072711 між позивачем та експедитором ТОВ «Мерск Україна ЛТД»;

- Договір від 14.02.2022 №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів між позивачем і перевізником компанією Maersk A/S (Данія);

- Коносамент від 30.10.2023 №CWDN20231005A;

- Сертифікат походження від 05.12.2023 № C60004;

- Рахунок-фактура ТОВ «Мерск Україна Лтд» від 13.12.2023 № для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів;

- Інвойси перевізника компанії Maersk A/S (Данія) від 13.12.2023 № та для оплати послуг з перевезення товарів;

- Довідку ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 08.01.2024 №45;

- Залізничну накладну УМВС від 03.01.2024 № ;

- Товарно транспортну накладна від 10.02.2024 №5567А;

- Відомості з мережі Інтернет про ціну ідентичних товарів у Китаї від 11.02.2024 ;

- Витяги з бухгалтерської документації позивача щодо ціни реалізації ідентичних товарів видаткові накладні;

- Декларацію митної вартості.

Відповідач 11.02.2024 направив до декларанта електронне повідомлення №1001180, у якому зазначив, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності, не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті), а також щодо числових значень складових митної вартості та зобов`язав декларанта надати додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідь на електронне повідомлення позивач 11.02.2024 направив до митного органу лист, у якому зазначив, що надати інші додаткові документи немає можливості.

Черкаська митниця 11.02.2024 прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA902080/2024/000030/2, яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів ручний інструмент за резервним методом. Джерело інформації: МД від 20.12.2023 №UA110140/2023/10659 (для товару 1); МД від 13.11.2023 №UA500080/2023/11020 (для товару 2) товар №1 2,76 USD/кг; товар №2 3,41 USD/кг.

Черкаська митниця 11.02.2024 виписала картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів №UA902080/2024/000036.

З врахуванням визначеної відповідачем митної вартості позивач 11.02.2024 заявив товари за митною декларацією №24UA46U6, по якій були надмірно сплачені митні платежі: мито 21 508,76 грн, ПДВ 49 365,74 грн, всього 70 874,50 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваними рішеннями, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно із статтею 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 Митного кодексу України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частиною другої статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 53 Митного кодексу України, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 Митного кодексу України).

Крім цього, відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів в інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз положень статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України та у випадках, встановлених цим Кодексом (якщо надані декларантом документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною договору.

Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності».

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 27.01.2022 у справі №200/6413/20-а, адміністративне провадження №№ К/9901/7255/21.

У графі №33 рішення від 25.01.2024 №UA902080/2024/000011/2 митний орган зазначив, що в наданих до митного оформлення рахунках від 07.12.2023 № від імені Мерск Україна ЛТД та у рахунках від 07.12.2023 № , № , № від імені MAERSK A/S відсутні відомості про операції навантаження, вивантаження.

Судом встановлено, що відповідно до контракту від 06.11.2018 №1127 та комерційного інвойсу від 12.10.2023 №RXS197-2RXS178 поставка товару здійснювалась на умовах FOB, відповідно до правил Інкотермс 2010. У разі використання правил Інкотермс FОВ (вільно на борту) у порту відвантаження продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити завантаження товару на борт зазначеного покупцем судна в узгоджену дату або в межах обумовленого терміну в названому порту відвантаження.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2017 року №2 „Про довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року" у пункті 14 Висновків визначено, що «Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів».

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, що зазначена у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, адміністративне провадження № К/9901/5149/18, визначено, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Перевізник компанія Maersk A/S (Данія) 07.12.2023 надав позивачу для оплати транспортних послуг інвойс № , у якому серед наданих послуг зазначено операційні послуги терміналу у Гданську в Польщі вартістю 440,47 доларів США.

Такі ж відомості зазначені у довідці експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 08.01.2024 № 28 - Операційні послуги терміналу у Гданську в Польщі 440,47 доларів США. При цьому вартість транспортних послуг за межами України складають 68 914,98 грн. та 4495,53 доларів США.

Позивач в адміністративному позові стверджує, що операційні послуги у порту Гданська включають послуги із вивантаження двох контейнерів із судна та навантаження на залізничний транспорт та наголошує що відповідач не зазначив жодних сумнівів щодо зазначеного у довідці про транспортні витрати розміру вартості послуг за перевезення товарів 68 914,98 грн. та 4495,53 доларів США, зокрема що вартість таких послуг є неправдивою чи заниженою.

У графі №33 рішення від 25.01.2024 №UA902080/2024/000011/2 відповідач також вказав, що в поданій до митного оформлення специфікації від 07.12.2023 №1 до інвойсу RXS197-2RXS178 від 12.10.2023 наявне посилання на контракт № 1127 від 01.08.2020, при цьому митниці надано до митного оформлення контракт від 06.11.2018 № 1127, таким чином не вдається можливим ідентифікувати подану до митного оформлення специфікацію з даною поставкою.

Позивач у позові заявив, що специфікація від 07.12.2023 №1 ідентифікується з вказаною поставкою по сукупності зазначених у специфікації відомостях: по комерційному інвойсу від 12.10.2023 №RXS197-2RXS178; продавцю товарів компанію LILING RUIXIANG CERAMICS INDUSTRIAL CO., LTD (Китай); по номеру контракту 1127; по номеру контейнера № НОМЕР_1 , який також зазначений в митній декларації країни відправлення (Китай), коносаменті та інших транспортних документах; по найменуванню товару; по ціні товару 19 201,92 доларів США, яка у сумі з ціною товару по специфікації №2 в розмірі 27 471,12 долари США, відповідає ціні, зазначеній в комерційному інвойсі.

Отже, описка у специфікації щодо дати контракту не свідчить про неможливість ідентифікації специфікації №1 з вказаною поставкою.

Суд також звертає увагу, що специфікація не міститься у переліку документів, що підтверджують митну вартість, що визначений у ч. 2 ст. 53 МК України.

У графі №33 рішення від 25.01.2024 №UA902080/2024/000011/2 відповідач також вказав, що неможливо ідентифікувати надані декларантом платіжні інструкції від 19.10.2023 № 134, від 20.07.2023 № 151, від 08.11.2023 № 175 та від 07.09.2023 № 18 та відомості, які в них містяться, з партією оцінюваних товарів.

Суд враховує Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2017 року №2 „Про довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року" де у пункті 3 Висновків визначено, що «Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару в документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування митним органом додаткових документів у декларанта».

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 11.06.2019 у справі №813/1755/17, адміністративне провадження №К/9901/42425/18, «Суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, зазначеною у постанові від 27.04.2023 у справі №820/3767/16, адміністративне провадження №К/9901/18588/18, визначено, що «розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумніву в достовірності задекларованої митної вартості».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, зазначеною в постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 815/329/17, фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Відповідачем не зазначено яким чином неможливість ідентифікувати надані декларантом платіжні інструкції впливають на визначення складових митної вартості імпортованого позивачем товару. До того ж, 07.12.2023, позивач надав відповідачу листа про 100% передоплату товарів по комерційному інвойсі від 12.10.2023 №RXS197-2RXS178 та що решта коштів буде використана для оплати подальших поставок.

У графі №33 рішення від 25.01.2024 №UA902080/2024/000011/2 відповідач також вказав, що в поданому до митного оформлення листі ПП Будпостач від 07.12.2023 зазначено, що в зв`язку з тимчасовою втратою зв`язку з постачальником, немає можливості надати експортну декларацію, разом з тим копія митної декларації країни відправлення від 24.10.2023 № 62366119 подана до митного оформлення, таким чином в митниці виникають сумніви, щодо коректності всієї зазначеної інформації в листі ПП Будпостач від 07.12.2023.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, зазначену у постанові від 04.11.2020 у справі № 815/648/17, адміністративне провадження № К/9901/18485/18, згідно з якою частиною 2 статті 53 Митного кодексу України встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Декларація країни відправлення не є документом, що підлягає обов`язковому поданню при митному оформленні товарів.

У графі №33 рішення від 26.01.2024 №UA902080/2024/000012/2 митний орган зазначив, що в наданих до митного оформлення рахунках від 07.12.2023 № від імені Мерск Україна ЛТД, та рахунки від 07.12.2023 № , № , № та 05.01.2024 № від імені MAERSK A/S відсутні відомості про операції навантаження, вивантаження.

Суд враховує, що відповідно до контракту від 09.11.2017 №962 та комерційного інвойсу від 18.10.2023 №23OUKEA-063B поставка товару здійснювалась на умовах FOB, відповідно до правил Інкотермс 2000. У разі використання правил Інкотермс FОВ (вільно на борту) у порту відвантаження продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити завантаження товару на борт зазначеного покупцем судна в узгоджену дату або в межах обумовленого терміну в названому порту відвантаження;

Перевізник компанія Maersk A/S (Данія) 07.12.2023 надав позивачу для оплати транспортних послуг інвойс № , у якому серед наданих послуг зазначено послуги термінального обслуговування у Гданську в Польщі вартістю 220,24 доларів США за один контейнер. Такі ж відомості зазначені у довідці експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 08.01.2024 № 24 - Операційні послуги терміналу у Гданську в Польщі 220,24 доларів США. При цьому вартість транспортних послуг за межами України складають 34 457,48 грн. та 2275,30 доларів США.

Позивач у позові стверджує, що вказані послуги термінального обслуговування в порту Гданська включають послуги із вивантаження одного контейнера із судна та навантаження на залізничний транспорт.

Суд також враховує Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2017 року №2 „Про довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року" де у пункті 14 Висновків зазначено, що «Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів».

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, адміністративне провадження № К/9901/5149/18, де визначено, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Позивач у позові наголошує, що відповідач не зазначив жодних сумнівів щодо зазначеного у довідці про транспортні витрати розміру вартості послуг за перевезення товарів 68 914,98 грн. та 4495,53 доларів США, зокрема що вартість таких послуг є неправдивою чи заниженою. А передбачена ст. 363 МК України автоматизована система управління ризиками, що застосовується митними органами та є складовою частиною єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів, під час митного контролю не вказала на необхідність проведення перевірки митної вартості, в тому числі вартості транспортування.

У графі №33 рішення від 26.01.2024 №UA902080/2024/000012/2 митний орган також зазначив, що в поданій до митного оформлення ж/д накладній від 07.01.2024 № 00000177 в графі 24 «Документи, приложенние отправителем» вказано MRN 23PL232080NS6D6531, Invoice 23OUKEA-10, Packing List 23OKEA-010, зазначені документи до митного оформлення не надавалися.

Позивач в адміністративному позові стверджує, що у залізничній накладній зазначений комерційний інвойс №23OUKEA-10, на підставі якого імпортовані позивачем товари 13.06.2023 були оформлені Тернопільською митницею за митною декларацією від 13.06.2023 №23UA94U0. Отже, залізницею при складанні накладної допущено описку у назві наданих документів, яка не впливає на митну вартість товарів.

Згідно з довідкою ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 08.01.2024 № 24 вартість залізничного перевезення за межами України за маршрутом Гданськ Польща пункт пропуску Пшемисль-Мостиська становить 2000 доларів США.

Відповідач не зазначив жодних сумнівів щодо зазначеного у довідці про транспортні витрати розміру вартості послуг за залізничне перевезення товарів, зокрема що вартість таких послуг є неправдивою чи заниженою. А передбачена ст. 363 МК України автоматизована система управління ризиками, що застосовується митними органами та є складовою частиною єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів, під час митного контролю не вказала на необхідність проведення перевірки митної вартості, в тому числі вартості транспортування.

У графі №33 рішення від 26.01.2024 №UA902080/2024/000012/2 митний орган також зазначив, що в наданих до митного оформлення рахунках від 07.12.2023 № від імені Мерск Україна ЛТД, термін оплати зазначено до 07.01.2024; в рахунках від 07.12.2023 № , № , № та 05.01.2024 № від імені MAERSK A/S термін оплати 21 день від дати рахунку. Таким чином на момент подання митної декларацій, а саме 26.01.2024 рахунки за надані послуги з транспортування вантажу мають бути сплачені.

Суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, зазначену у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, адміністративне провадження № К/9901/5149/18, якою встановлено, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Відповідачу була надана довідка експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 08.01.2024 №24, у якій зазначено вартість послуг перевезення 34 457,48 грн. та 2275,30 доларів США. Вартість цих послуг включені до митної вартості.

Самі по собі обставини ненадання платіжного документу, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг не свідчать, що надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, як підстави для витребування додаткових документів згідно з ч. 3 ст. 53 МК України.

У графі №33 рішення від 26.01.2024 №UA902080/2024/000012/2 митний орган також зазначив, що в поданій до митного оформлення рахунку фактурі зазначені умови оплати, як відстрочка 120 днів. Разом з тим відповідно до п. 3.1 контракту від 09.11.2017 № 962 можлива передплата за товар. Таким чином станом на 26.01.2024 у митниці відсутня інформація чи була здійснена оплата за товар чи ні.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, зазначену у постанові від 11.06.2019 у справі №813/1755/17, адміністративне провадження №К/9901/42425/18: «Суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару».

Згідно з постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2017 року №2 „Про довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року" де у пункті 3 Висновків визначено, що «Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару в документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування митним органом додаткових документів у декларанта».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, зазначеною у постанові від 27.04.2023 у справі №820/3767/16, адміністративне провадження №К/9901/18588/18, визначено, що «розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумніву в достовірності задекларованої митної вартості».

Відповідачем не зазначено яким чином неможливість ідентифікувати надані декларантом платіжні інструкції впливають на визначення складових митної вартості імпортованого позивачем товару. До того ж, 07.12.2023, позивач надав відповідачу листа про 100% передоплату товарів по комерційному інвойсі від 12.10.2023 №RXS197-2RXS178 та що решта коштів буде використана для оплати подальших поставок.

У графі №33 рішення від 26.01.2024 №UA902080/2024/000012/2 митний орган також зазначив, що до митного оформлення надано експортну декларацію країни відправлення від 19.10.2023 № 16212153 без перекладу в зв`язку з чим відомості зазначені в них не можливо ідентифікувати з задекларованими відомостями.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, зазначену у постанові від 04.11.2020 у справі № 815/648/17, адміністративне провадження № К/9901/18485/18, що частиною 2 статті 53 Митного кодексу України встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Декларація країни відправлення не є документом, що підлягає обов`язковому поданню при митному оформленні товарів.

У графі №33 від 01.02.2024 №UA902080/2024/000019/2 митний орган зазначив, що відповідно до умов п. 3.2.3 контракту від 26.06.2022 № 1450 (з урахуванням додаткової угоди від 27.06.2022 №1) оплата за товар здійснюється шляхом відстрочки платежу в строки, вказані в відповідній проформі- інвойсі чи інвойсі продавця. В поданому до митного оформлення інвойсі продавця від 29.01.2024 № FA/203/2024/A інформація щодо умов оплати за товар відсутня.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, зазначену у постанові від 11.06.2019 у справі №813/1755/17, адміністративне провадження №К/9901/42425/18: «Суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару».

Так само слід врахувати Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 №2 „Про довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року" де у пункті 3 Висновків визначено, що «Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару в документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування митним органом додаткових документів у декларанта».

.Відповідно до правової позиції Верховного Суду, зазначеної у постанові від 08.07.2022 у справі № 815/1718/16, касаційне провадження № К/9901/64047/18, зазначено: «Щодо посилання митниці на незазначення в інвойсі способу оплати за товар, як на наявність розбіжностей в документах, то суди цілком об`єктивно його відхилили, адже спосіб оплати товару не є ціноутворюючим фактором».

У графі №33 від 01.02.2024 №UA902080/2024/000019/2 відповідач зазначив, що декларантом не заявлено митниці та не додано до ціни товару витрати на транспортування партії оцінюваних товарів від митного кордону України до її місця завантаження на автомобільний транспорт SIEPRAW (Польща).

Суд встановив, що положення пункту 5 частини 10 статті 58 МК України передбачає, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Зміст цього положення стосується саме витрат на транспортування оцінюваних товарів. Проте, від митного кордону України до місця завантаження за межами України на автомобільний транспорт оцінювані товари не транспортувались. Отже, відсутні підстави для віднесення таких витрат до митної вартості.

У графі №33 від 01.02.2024 №UA902080/2024/000019/2 відповідач зазначив, що митна декларація країни відправлення від 29.01.2024 № 24PL351020E0071510 не завірена митним органом країни відправлення, що ставить під сумнів справжність документу та не дає змоги ідентифікувати даний документ з даною поставкою.

Суд враховує, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 04.11.2020 у справі № 815/648/17, адміністративне провадження № К/9901/18485/18 визначено, що частиною 2 статті 53 Митного кодексу України встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Декларація країни відправлення не є документом, що підлягає обов`язковому поданню при митному оформленні товарів.

У графі №33 від 11.02.2024 №UA902080/2024/000030/2 митний орган зазначив, що в наданих до митного оформлення рахунках від 13.12.2023 № від імені Мерск Україна ЛТД та рахунки від 13.12.2023 № , № від імені MAERSK A/S відсутні відомості про операції навантаження, вивантаження.

Суд встановив, що відповідно до контракту від 25.09.2023 №1645 та комерційного інвойсу від 30.10.2023 №RJ-230725 поставка товару здійснювалась на умовах FOB, відповідно до правил Інкотермс 2020. У разі використання правил Інкотермс FОВ (вільно на борту) у порту відвантаження продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити завантаження товару на борт зазначеного покупцем судна в узгоджену дату або в межах обумовленого терміну в названому порту відвантаження.

У довідці ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 08.01.2024 №45 зазначено, що вартість послуг за перевезення товарів за межами України становить 24 428,96 грн. та 1872,79 доларів США. Також у довідці вказано операційні послуги терміналу у Гданську в Польщі вартістю 218,23 доларів США.

Позивач в позові зазначив, що операційні послуги у порту Гданська включають послуги із вивантаження одного контейнера із судна та навантаження на залізничний транспорт.

Слід врахувати Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2017 року №2 „Про довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року" де у пункті 14 Висновків зазначено, що «Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів».

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, адміністративне провадження № К/9901/5149/18, де визначено, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Відповідач не зазначив жодних сумнівів щодо зазначеного у довідці про транспортні витрати розміру вартості послуг за перевезення товарів за межами України 24 428,96 грн. та 1872,79 доларів США, зокрема що вартість таких послуг є неправдивою чи заниженою.

У графі №33 від 11.02.2024 №UA902080/2024/000030/2 митний орган зазначив, що в рахунках від 13.12.2023 № , № від імені MAERSK A/S зазначено, що оплата за надані послуги здійснюється протягом 21 дня, проте станом на 11.02.2024 митниці не надано відомості чи здійснено оплату згідно наданих рахунків.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, що зазначена у постанові від 13.02.2018 у справі №803/1112/17, адміністративне провадження № К/9901/1233/17 «колегія суддів вважає, що ненадання позивачем банківського платіжного доручення не може бути підставою для коригування митної вартості за наявності інших документів (рахунка-фактури, акта приймання-передачі автомобіля), які є достатніми, підтверджують числові значення усіх складових митної вартості імпортованого товару та не містять розбіжностей».

Разом з митною декларацією декларант надав документи щодо перевезення товарів та вартості послуг перевезення:

- Договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UA00072711 між позивачем та експедитором ТОВ «Мерск Україна ЛТД»;

- Договір від 14.02.2022 №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів між позивачем і перевізником компанією Maersk A/S (Данія);

- Коносамент від 30.10.2023 №CWDN20231005A;

- Рахунок-фактура ТОВ «Мерск Україна Лтд» від 13.12.2023 № для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів;

- Інвойси перевізника компанії Maersk A/S (Данія) від 13.12.2023 № та для оплати послуг з перевезення товарів;

- Залізничну накладну УМВС від 03.01.2024 № ;

- Товарно транспортну накладна від 10.02.2024 №5567А;

- Довідку ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 08.01.2024 №45, згідно з якою вартість транспортних витрат за територією України складає 24 428,96 грн. та 1872,79 доларів США.

У графі №33 від 11.02.2024 №UA902080/2024/000030/2 митний орган зазначив, що в поданих до митного оформлення банківському платіжному документі від 06.10.2023 № 69 у графі «призначення платежу» має посилання лише на зовнішньоекономічний договір, таким чином не вдається ідентифікувати оплату за товар з даною поставкою.

Суд звертає увагу, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 11.06.2019 у справі №813/1755/17, адміністративне провадження №К/9901/42425/18, «Суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару».

Суд встановив, що згідно з відомостями у графі 33 рішення від 25.01.2024 №UA902080/2024/000011/2 відповідач визначив митну вартість імпортованих позивачем товарів посуд столовий, за ціною договору щодо подібних товарів на рівні 1,4 долари США за кг.

Згідно з відомостями у графі 33 рішення від 26.01.2024 №UA902080/2024/000012/2 відповідач визначив митну вартість імпортованих позивачем товарів насоси за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів та вказав, що при коригуванні за основу взято митну вартість (товару №1) на рівні 3,02 USD/кг, оформленого у митному відношенні за МД від 27.12.2023 №UA100340/2023/330016, (товару № 3) на рівні 2,43 USD/кг, оформленого у митному відношенні за МД від 14.11.2023 № UA500080/2023/11065.

Згідно з відомостями у графі 33 рішення від 01.02.2024 №UA902080/2024/000019/2 відповідач визначив митну вартість за резервним методом та вказав митну вартість (товару №1) на рівні 2,99 EUR/кг, оформленого у митному відношенні за МД від 23.11.2023 №UA209170/2023/96956, (товару № 2) на рівні 1,53 EUR/кг, оформленого у митному відношенні за МД від 13.11.2023 № UA100360/2023/513001.

Згідно з відомостями у графі 33 рішення від 11.02.2024 №UA902080/2024/000030/2 відповідач визначив митну вартість імпортованих позивачем товарів ручний інструмент за резервним методом, вказав джерело інформації: МД від 20.12.2023 №UA110140/2023/10659 (для товару 1); МД від 13.11.2023 №UA500080/2023/11020 (для товару 2) товар №1 2,76 USD/кг; товар №2 3,41 USD/кг.

Суд враховує, що відповідно до пунктів 2, 4 частини 2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195, визначено що у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Так само, слід врахувати Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2017 року №2 „Про довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року" де у пунктах 16, 18 та 22 Висновків зазначено:

- «У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії, умов поставки, комерційних умов, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, тощо.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 19.06.2018 у справі №826/6346/16, провадження №К/9901/36092/18, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Згідно з правовою позицією, наведеною Верховним Судом у постанові від 23.10.2020 у справі № 820/3231/16, провадження № К/9901/45484/18, у рішенні про коригування заявленої митної вартості митний орган повинен навести обґрунтований математичний розрахунок ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, зазначеної у постанові від 12.10.2021 у справі № 300/3386/20, касаційне провадження № К/9901/33581/21, визначено, що «дотримання умов прийняття рішення про визначення митної вартості в поєднанні з належним обґрунтуванням необхідності їх застосування є підтвердженням правомірності рішенням. Поряд з цим, порушення будь якої умови, під час прийняття рішення, є підставою для визнання такого рішення протиправним та скасування».

При цьому, товари на підставі комерційного інвойсу від 12.10.2023 №RXS197-2RXS178 були ввезені за прямим контрактом, на умовах 100% передоплати, за ціною 46 673,04 доларів США, на умовах поставки FOB Yantian, Китай, що свідчить про те, що підприємство самостійно організовувало доставку товару з порту в Китаї до України, що вплинуло на ціну товару, оскільки вартість транспортування не включена у ціну, що імпортовані в Україну.

Товари на підставі комерційного інвойсу від 01.10.2023 №23OUKEA-063B були ввезені за прямим контрактом, за ціною 47 807 доларів США, також на умовах поставки FOB правил Інкотермс 2000 Ninbo, Китай.

Товари на підставі комерційного інвойсу від 29.01.2024 №FA/203/2024/A були ввезені за прямим контрактом, за ціною 41 552,94 ЄВРО, на умовах поставки EXW SIEPRAW (Польща) правил Інкотермс 2010, що свідчить про те, що підприємство самостійно організовувало доставку товару зі складу продавця в Польщі до України, що вплинуло на ціну товару, оскільки вартість транспортування не включена у ціну, що імпортовані в Україну.

Товари на підставі комерційного інвойсу від 30.10.2023 № RJ-230725 були ввезені за прямим контрактом, за ціною 33 829,44 доларів США, на умовах поставки FOB порт SHANGHAI Китай правил Інкотермс 2020.

Відповідач у спірних рішеннях не навів обґрунтування числового значення визначеної митної вартості товарів та фактів, які вплинули на таке коригування, чим не виконав вимоги ст. 55 МК України. Крім цього, не вказав у спірних рішеннях пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних товарів, умов поставки, комерційних умов чим не виконав вимоги Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів. Також, не навів порівняння характеристик товарів, не вказав обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), тощо.

Отже, зазначення у графі 33 оскаржуваних рішень лише дати та номера митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, не дає підстав вважати такі рішення обґрунтованими та мотивованими у контексті положень ч.2 ст.55 МК України.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої декларантом митної вартості товару, судом не встановлено.

Натомість, доказами, що містяться в матеріалах справи, підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях.

Беручи до уваги викладене, суд зазначає, що документами, поданими до митного оформлення товарів, підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товарів базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню.

Будь-яких належних доказів, що свідчили б про відсутність у документах, які підтверджують митну вартість товарів, перелік яких наведено у частині другої статті 53 Митного кодексу України, відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, митний орган не надав.

Відповідно до частини сьомої статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Тобто, не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом коригування митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 29.05.2012 у справі №21-91а12 та від 11.09.2012 у справі №21-262а12.

У відзиві на адміністративний позов відповідач повторив відомості, що зазначені у рішенні про коригування митної вартості товарів без спростування доводів адміністративного позову. У відзиві не викладені заперечення проти позову, не наведено пояснень чи заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товарів за основним методом.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 12 112,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 13.03.2024 №904.

Отже, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Черкаської митниці.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Черкаської митниці від 25.01.2024 №UA902080/2024/000011/2 про коригування митної вартості товарів; від 26.01.2024 №UA902080/2024/000012/2 про коригування митної вартості товарів; від 01.02.2024 №UA902080/2024/000019/2 про коригування митної вартості товарів; від 11.02.2024 №UA902080/2024/000030/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути на користь ПП «Будпостач» за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Черкаської митниці судовий збір у розмірі 12 112 (дванадцять тисяч сто дванадцять) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.