Справа № 484/2483/24
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2024 р.м. ОдесаСправа № 484/2483/24

Перша інстанція: суддя Паньков Д.А.,

повний текст судового рішення

складено 27.08.2024, м. Одеса,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека) та просила суд скасувати постанову серії АА №00018895 від 22.04.2024 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі.

В обґрунтування позову було зазначено, що 30.04.2024 року позивачкою отримано копію оскарженої постанови, в якій її визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП за порушення п.22.5 ПДР, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,75% (2,3 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. Однак, пунктом 22.5 ПДР обмеження руху транспорту із загальною масою транспортного засобу контейнеровозів встановлено не 40 тон, а 44 тони, що не прийнято до уваги при складанні оскаржуваної постанови. Також позивачка зазначила, що причіп ДПЗ BE2572XF є контейнеровозом, про що зазначено у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, отже гранична вага, яку можна перевозити вказаним ТЗ, є 44 тони.

Вказані обставини, на думку позивачки, свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення в її діях у зв`язку відсутністю об`єктивної сторони адміністративного правопорушення у вигляді допущення перенавантаження більш ніж передбачено п.22.5 ПДР - 44 тони. На думку ОСОБА_1 , відповідачем не надано жодних доказів дотримання передбаченої законом процедури здійснення габаритно-вагового контролю у спеціально відведеному місці, в тому числі певному пересувному пункті, проведення перевірки відповідності габаритів вантажу певним нормам із складенням відповідного документу.

Крім того, при складанні оскаржуваної постанови не враховано, що позивачку вже було притягнуто до відповідальності за вказане правопорушення, зокрема, згідно постанови серії АА №00018894 від 22.04.2024 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, яка передувала оскарженій постанові, а тому повторно зафіксоване правопорушення є фіксацією триваючого правопорушення, яке не було припинено.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 травня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА №00018895 від 22.04.2024 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн., а справа про адміністративне правопорушення закрита.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що головним спеціалістом відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюком Л.М. винесена постанова від 22.04.2024 року серії АА №00018895, згідно якої 15.04.2024 року о 06.29 год. за адресою: М-21, км.247+432 Вінницька область зафіксовано транспортний засіб MAN TGA 28.480, державний номер НОМЕР_1 .

З наведеної вище постанови вбачається, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,75% (2,3 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, чим порушила п. 22.5 Правил дорожнього руху по перевищенню встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, тобто скоїла правопорушення, передбачене ч.2 ст.132-1 КУпАП, за що до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 13.13, який має всі необхідні свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що часом раніше, відносно ОСОБА_1 була прийнята постанові серії АА №00018894 від 22.04.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП за порушення п.22.5 ПДР - перевищення загальної маси транспортного засобу на 8,675% (3,47 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон щодо транспортного засобу MAN TGA 28.480, державний номер НОМЕР_1 .

02.05.2024 року ОСОБА_1 було сплачено штраф за постановою серії АА №00018894 від 22.04.2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спірна постанова по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. не відповідає вимогам нормативних актів.

Судом зазначено, що з даних фотофіксації правопорушення вбачається проїзд ТЗ з напівпричепом, завантаженим контейнером, а тому повинні застосуватися нормативно-вагові параметри загальної маси транспортного засобу саме у 44 тони для контейнеровозів, а не 40 тон, як зазначено в оскаржуваній постанові, що призвело до неправильних підрахунків при визначенні вагових параметрів транспортного засобу та його дозволеної максимальної фактичної маси.

При цьому, суд зауважив, що переобладнання чи зміна контейнеру, за умови дотримання перевізником нормативу в 44 тони, визначеного правилами для трьохвісного напівпричепу (контейнеровозу), не впливає на суть правопорушення, яке є предметом у даній справі.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Згідно із статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 року №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному КМУ.

Відповідно до п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою КМУ від 18.01.2001 року №30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у ПДР.

Пунктом 22.5 ПДР, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси:

двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 т;

трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 т;

двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42 т;

трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 т.

Відповідно до ч.2 ст.132-1 КУпАП (Порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами) перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Так, згідно оскаржуваної постанови, позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, що виразилося у перевищенні нормативних параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України, а саме за перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,75 % (2.3 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

В обґрунтування власної позиції позивачкою було зазначено, що при складанні оскарженої постанови, відповідачем не враховано, що ТЗ з причепом ВЕ2572ХF, є контейнеровозом, а тому для вказаного виду ТЗ дозволяється навантаження загальної ваги 44 тони.

Колегія суддів не приймає до уваги вказані доводи та погоджується із висновками Державної служби з безпеки на транспорті про те, що визначальним фактором при застосуванні нормативу загальної маси у 44 тони є не лише наявність підтверджуючого документу про те, що транспортний засіб рухався із напівпричепом контейнеровозом, а те, що контейнеровоз здійснював перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра.

Отже, виходячи з навченого вище вбачається, що для розрахунку % перевищення нормативних вагових параметрів ТЗ береться максимальне значення 44 тони у випадку, якщо автомобіль (тягач) з трьохвісним непівпричепом (контейнеровоз), здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра.

Так, Розділом 17 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтранса України від 14.10.1997 року №363, передбачено, що універсальні автомобільні контейнери призначені для перевезення дрібних партій вантажів без тари, у первинній або у полегшеній тарі. В цих контейнерах перевозяться продовольчі і промислові товари широкого споживання, продукція виробничо-технічного призначення, сільськогосподарські продукти і домашні речі громадян.

Забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.

Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера.

При цьому, очевидним є те, що «універсальний контейнер» та «контейнеровоз» не є тотожними поняттями та є різними технічними засобами з різним функціональним призначенням.

До того ж, апеляційний суд зазначає, що вказані Правила передбачають правила перевезень зернових вантажів, які є сипучим вантажем, та які перевозяться тарним або безтарним способом рухомим складом з бортовими, самоскидними та спеціальними кузовами.

З матеріалів справи вбачається фактичне перевезення бортовими або самоскидним рухомим складом та без застосування універсального контейнера в розумінні вказаних Правил (іншого позивачем доведено не було), в зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що вищевказане перевезення в контексті спірних правовідносин не можна кваліфікувати, з правової точки зору, як контейнерне перевезення.

Більш того, відповідно до особливих відміток, ТЗ є переобладнаний.

Так, із наявних фото ТЗ можна побачити, що на площадку для перевезення контейнерів установлено переобладнаний кузов, накритий тентом з метою збільшення ваги перевезення вантажу.

Водночас, така зміна функціонального призначення контейнеровоза не надає позивачу можливості збільшити норматив навантаження ТЗ.

При цьому, позивачка фактично самостійно підтвердила, що в даному випадку здійснювалося перевезення сипучого вантажу.

З положень Порядку №1174 вбачається, що здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою, зокрема на автомобільному транспорті може здійснюватися, зокрема шляхом встановлення на автомобільних дорогах автоматичних пунктів комплекс технічних засобів, що здатні в автоматичному режимі, зокрема вимірювати загальну масу транспортного засобу; визначати кількості осей транспортного засобу; вимірювати навантаження, що припадають на кожну вісь транспортного засобу тощо. В подальшому така інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих, які містять інформацію про засоби вимірювальної техніки, місце фіксації, найменування автомобільної дороги, дату і час фіксації здійснення вимірювання тощо, фотографії транспортного засобу, відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт. В свою чергу система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства. У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

При цьому, процес системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, що включає формування структурованих даних, інформаційних файлів тощо, як наслідок - автоматизоване формування системою проекту постанови про адміністративні правопорушення, доступ до чого є абсолютно обмеженим, та вносити/коригувати або змінювати зміст такої постанови є неможливим. Так, в момент зважування загальна маса транспортного засобу перевищила максимально допустиму на 2,3 тони, тобто, з урахуванням допустимої похибки, склала 42,3 тони замість 40 дозволених тон.

Крім того, колегія суддів враховує, що оскаржувана постанова, як така, містить всю необхідну інформацію, зокрема, дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, моделі номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки, що настають у разі несплати штрафу, а також порядок оскарження постанови, відривну квитанцію і зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення вигляді штрафу; адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації.

Одночасно апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції вірно зазначено про безпідставність доводів позивачки щодо повторного притягнення останньої до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за одне й те ж порушення, зокрема, згідно постанови серії АА №00018894 від 22.04.2024 року, оскільки час та місце зважування (проїзду) ТЗ позивачки у вказаних нею постановах не співпадають та є різними. Крім того, порушення порядку у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ч.2ст. 132-1 КУпАП, відбулися у різних проміжках часу, на різних технічних засобах фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, а також назавні постанови складені різними посадовими особами, що свідчить про те, що ці правопорушення не є одним триваючим правопорушенням.

При цьому, вказані висновки суду першої інстанції не були оскаржені в апеляційному порядку і самою позивачкою.

До того ж, в ході судового засідання в суді апеляційної інстанції було встановлено, що правомірність прийняття названої вище постанови перевірено у судовому порядку.

Так, згідно інформації наявної в ЄДРСР, рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 травня 2024 року по справі № 484/2485/24, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2024 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови серії АА №00018894 від 22.04.2024 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті було відмовлено.

Названі судові рішення набрали законної сили.

Отже, на переконання апеляційного суду, відповідачем доведено факт допущення позивачкою перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, а відповідно і правомірність накладення адміністративного стягнення згідно ч.2 ст.132-1 КУпАП.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції частково неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 травня 2024 року - скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук