Справа № 520/34111/23
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2024 р. № 520/34111/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 14.11.2023 за №38 (код 22933548, місце знаходження: юридична адреса: вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київської області, 08500, адреса для листування: АДРЕСА_1 ) про відмову в призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (код 22933548, місце знаходження: юридична адреса: вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київської області, 08500, адреса для листування: вул. Варшавська, буд. 3-Б, смт. Макарів, Київської області, 08100) призначити та виплачувати з 13 жовтня 2023 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) пенсію за віком на пільгових умовах за списком 2 у відповідності до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 у справі №1- 5/2018(746/15).

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду Старосєльцевої О.В. від 30.11.2023 відкрито провадження у даній справі та вирішено її розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2024, у зв`язку зі звільненням судді, призначено повторний автоматичний розподіл даної справи. За результатами проведення повторного автоматичного розподілу вказана справа передана на розгляд судді Панову М.М.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду Панова М.М. від 13.06.2024 адміністративну справу №520/34111/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - прийнято до розгляду. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що рішення відповідача не ґрунтується на положеннях законодавства в частині тверджень про не досягнення позивачем необхідного пенсійного віку, а саме 55 років, з якими ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пов`язує право на звернення за призначенням пенсії на пільгових умовах за списком №2, оскільки згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що 08 листопада 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України, а саме Харківського об`єднаного управління ПФУ Харківської області, із заявою №12508 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Відповідно до п.4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року за №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, розгляд та прийняття рішення за поданою позивачем заявою здійснений Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області (далі - відповідач).

Рішенням відповідача за №38 від 14.11.2023 (далі - рішення відповідача) позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах із зазначенням, що пільговий стаж ОСОБА_1 за Списком №2 становить 26 років 08 місяців 12 днів, якого достатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, але заявниця не досягла пенсійного віку; загальний страховий стаж становить 34 роки 02 місяці 19 днів. Дата, із якої позивач матиме право на пенсійну виплату відповідачем зазначена 13.10.2028. За наданими документами до страхового стажу зараховані всі періоди.

В обґрунтування свого рішення відповідач послався на підпункт 2 пункт 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зазначенням про недосягнення позивачкою пенсійного віку.

Позивач вважає рішення відповідача за №38 від 14.11.2023 незаконним та таким, що порушує її право на отримання пенсійного забезпечення на пільгових умовах за Списком №2 із досягненням віку 50 років.

На момент звернення до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах позивач досягла віку 50 років 27 днів, що підтверджується даними її паспорту громадянина України НОМЕР_2 , виданого 20.11.2018 органом 6351, Витягом з реєстру територіальної громади №2023/008037676 від 05.10.2023, карткою платника податків за №2023-23-02887 від 29.08.2023, виданою Харківською ОДПІ ГУ Міндоходів у ХО, трудовою книжкою НОМЕР_3 , виданою 14 серпня 1991 року, свідоцтвом про народження НОМЕР_4 , виданим 11.11.1973, свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_5 , виданим 12.07.1992, та самим оскаржуваним рішенням відповідача.

Звертаючись до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, позивач на підтвердження свого права на призначення пенсійного забезпечення на пільгових умовах за Списком №2 надала трудову книжку серії НОМЕР_3 , видану 14 серпня 1991 року, відповідно до якої позивач:

- з 18.07.1991 по 24.03.1992 працювала на посаді медичної сестри Будинку відпочинку «Високий»;

- з 07.04.1992 по 27.05.1993 працювала на посаді палатної медсестри 2-го медичного відділення Обласної туберкульозної лікарні;

- з 16.09.1993 прийнята на посаду медичної сестри (наказ №61 від 16.09.1993, запис №5) та по цей час працює на цій посаді в КЗОЗ «Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений Гай», який згідно із наказом №1 від 07.09.2018 та рішенням Харківської обласної ради від 07.06.2018 №724-VII перетворений в Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «ОБЛАСНИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ БУДИНОК ДИТИНИ «ЗЕЛЕНИЙ ГАЙ».

Отже, на дату звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за даними трудової книжки НОМЕР_3 , виданої 14 серпня 1991 року, у позивача підтверджується наявність загального страхового стажу 34 роки 02 місяці 19 днів та з 16.09.1993 пільгового стажу, який становить 26 років 08 місяців 12 днів, тобто більше 10 років.

Зазначене також підтверджується змістом рішення відповідача за №38 від 14.11.2023, яким зазначається про зарахування до страхового стажу всіх періодів трудової діяльності позивачки.

Також позивачем відповідачу у відповідності до п. п. 5 п. 2.1. розділу 11 «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії встановлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року за №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 надані додаткові документи, що підтверджують підстави виникнення права на отримання пенсійного забезпечення на пільгових умовах за Списком №2.

Зазначене підтверджується розпискою - повідомленням до заяви №12508 від 08.11.2023 за призначенням/перерахунком пенсії.

Отже, позивачем надані всі необхідні та додаткові документи та дані, які визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року за №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846.

У позивача наявна трудова книжка із відповідними записами, яка відповідно до п.1 розділу Загальні положення «Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого Постановою Кабінету Міністрі України від 12 серпня 1993 року №637 є основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, позивач звернулася до суду з даним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Виходячи зі змісту преамбули Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно зі ст. 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з п. "б" ст. 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (далі - Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 13 Закону № 1788-XII було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок відносно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, за змістом вищенаведеної норми пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.

У постанові від 18 лютого 2020 року у справі № 1840/3344/18 Верховний Суд зазначив, що "пенсія за віком" - це свого роду "державний депозит" (примусовий та індивідуальний) кожної особи, який залежить від праці такої особи, та підлягає безумовному поверненню з боку держави у встановленому розмірі протягом всього життя пенсіонера після досягнення певного віку.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений п. "б" ст.13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII), що доповнив Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту: "На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах".

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року у справі № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

Згідно з п. 3 резолютивної частини зазначеного рішення застосуванню підлягають ст. 13, ч. 2 ст. 14, пункти "б" - "г" ст. 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення N 1-р/2020). Одночасно Суд встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку з цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ, з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд дійшов висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України").

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Таким чином, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ, з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 03.11.2021 по справі № 360/3611/20 за результатами перегляду рішення Верховного Суду у зразковій справі від 21.04.2021.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, умовами, за яких жінки набувають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону № 1788-ХІІ після 23.01.2020 (набрання чинності Рішення КСУ № 1-р/2020), а саме п. "б" статті 13, є: 1) зайнятість повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України 2) досягнення 50 років; 3) наявність стажу роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Так, відповідно до довідки Комунального підприємства Харківської обласної ради «ОБЛАСНИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ БУДИНОК ДИТИНИ «ЗЕЛЕНИЙ ГАЙ» від 07.11.2023 вих. №305 ОСОБА_1 працювала в період з 16 вересня 1993 року по 07.11.2023 (первинна атестація робочих місць 20.01.1997) повний робочий день, виконувала роботи, які пов`язані з безпосереднім обслуговуванням дітей з враженням центральної нервової системи та розладами психіки за посадою сестра медична. Загальний стаж за період з 16.09.1993 по 07.11.2023 становить 30 років 1 місяць 22 дня, стаж за Списком 2 за період 20.01.1997 по 07.11.2023 становить 26 років 9 місяців 18 днів. Підстава видачі довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній: накази про прийняття, переводи, звільнення, картонки Т-2, відомості по зарплаті, особових рахунків, тарифна відпустка 24 календарні дні, додаткова тарифна відпустка 25 календарних днів, за шкідливі умови праці 25% зарплати додатково на основі наказів №7 від 20.01.1997 (первинна атестація), №5 від 18.01.2002, №47 від 01.08.2004, №36 від 01.08.2009, №39 від 31.07.2014, №34 від 22.07.2019 про затвердження підсумків атестаційної комісії про результати атестації робочих місць будинку дитини, які дають право на пільги по пенсійному забезпеченню, що входить до розділу ХХIV. ОХОРОНА ЗДОРОВ`Я ТА СОЦІАЛЬНА ДОПОМОГА списку №2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах». Додаткові відомості: ОСОБА_1 при шестиденному робочому тижні, була безпосередньо зайнята обслуговуванням дітей з враженням центральної нервової системи та розладами психіки повний робочий день в групах. У відпустках без збереження заробітної плати не перебувала.

Копією паспорту №002581716, виданого 20.11.2018 органом 6351, що міститься в матеріалах справи, підтверджено, що станом на час звернення до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (08.11.2023) ОСОБА_1 досягла 50 років (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Як зазначає відповідач в оскаржуваному рішенні від 14.11.2023 за №38 ОСОБА_1 має страховий стаж 34 рок 02 місяці 19 днів та пільговий стаж за Списком №2 - 26 років 08 місяців 12 днів, тобто у позивача наявний достатній спеціальний та загальний стаж для призначення пільгової пенсії за Списком № 2.

Таким чином, з наведеного слідує, що позивачем дотримано всі умови для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, передбачені п. "б" ст. 13 Закону № 1788-ХІІ, тобто Закону, який, відповідно до наведеного вище висновку Великої Палати Верховного Суду, має застосовуватися до спірних правовідносин.

При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що зі змісту оскаржуваного рішення пенсійного органу встановлено, що єдиною підставою для відмови пенсійним органом позивачу у призначенні спірної пенсії було недосягнення позивачем 55-річного віку станом на час звернення з відповідною заявою до пенсійного органу, з огляду на вимоги п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV, які, як зазначено вище, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Зауважень щодо дотримання всіх інших умов, необхідних для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зокрема, щодо наявності відповідного стажу, з боку відповідача не було.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020.

Таким чином, суд зазначає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 14.11.2023 за №38 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 є протиправним, а тому підлягає скасуванню, а належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області призначити та виплатити з 13 жовтня 2023 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком 2 у відповідності до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 у справі №1- 5/2018(746/15).

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком 2 у відповідності до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 у справі №1- 5/2018(746/15), суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

З системного аналізу наведених вище положень Порядку № 22-1 слідує, що:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Проте, оскільки електронна пенсійна справа ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, куди первинно позивач звернулась із заявою про призначення пенсії, то виплату пенсії після її призначення має проводити саме цей пенсійний орган за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи.

Враховуючи вищевикладене, у межах спірних правовідносин вирішується питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком 2 у відповідності до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 у справі №1- 5/2018(746/15), тому позовна вимога про зобов`язання відповідача виплачувати пенсію є такою, що заявлена на майбутнє, отже, задоволенню не підлягає.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Варшавська, буд. 3-Б, смт Макарів, Київська обл., Бучанський р-н, 08001, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 14.11.2023 за №38 (код 22933548, місце знаходження: юридична адреса: вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київської області, 08500, адреса для листування: АДРЕСА_1 ) про відмову в призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (код 22933548, місце знаходження: юридична адреса: вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київської області, 08500, адреса для листування: вул. Варшавська, буд. 3-Б, смт. Макарів, Київської області, 08100) призначити з 13 жовтня 2023 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) пенсію за віком на пільгових умовах за списком 2 у відповідності до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 у справі №1- 5/2018(746/15).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в загальному розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області ().

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов