Справа № 460/2417/24
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року м. Житомир справа № 460/2417/24

категорія 111020300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа №460/2417/24 за позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача податкову заборгованість в сумі 90 775,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно з даними податкового обліку у відповідача утворилась заборгованість в загальній сумі 90 775,75 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 прийнято до провадження адміністративну справу №460/2417/24 за позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

30.04.2024 через відділ документального забезпечення суду ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що а ні вимога, а ні податкові повідомлення-рішення, які на думку позивача набули статусу узгоджених, не були направлені на адресу ОСОБА_1 , а тому не були вручені і повернулися "за закінченням терміну зберігання", а про наявність податкового боргу відповідачу стало відомо лише після отримання позовної заяви про стягнення податкового боргу.

07.05.2024 через систему "Електронний суд" Головним управлінням ДПС у Рівненській області подано відповідь на відзив.

30.04.2024 до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із зустрічним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.05.2023 №0-1701 та №0-1701 винесені Головним управлінням ДПС у Рівненській області в загальній сумі 90 775,75 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що контролюючим органом безпідставно нараховано суми податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та зазначає, що йому стало відомо про наявний податковий борг лише після отримання позовної заяви, у зв`язку з тим, що податкові повідомлення-рішення були направлені на адресу за якою позивач не проживає ще з 2006 року, тому був позбавлений можливості оскаржити винесені контролюючим органом податкові зобов`язання. Вказує, що на момент нарахування відповідачем податку на майно, його майно вже було зруйноване. Таким чином зазначає, що у відповідача відсутні правові підстави для нарахування грошового зобов`язання зі сплати податку на майно, оскільки таке зобов`язання нараховане на фактично відсутній об`єкт оподаткування, який є зруйнованим.

Ухвалою судді від 20.05.2024 об"єднано та приєднано зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень до спільного розгляду з первісним позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості, у справі №460/2417/24. Призначено підготовче засідання у справі на 11.06.2024 об 10 год. 30 хв.

04.06.2024 через відділ документального забезпечення суду від Головного управління ДПС у Рівненській області до суду надійшов відзив на зустрічний позов, в якому представник відповідача заперечує щодо доводів позивача та зазначає, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 зареєстровано на праві приватної власності нежитлове приміщення будівля телятника 4-х рядного за адресою: АДРЕСА_1 та 176. ОСОБА_1 у зустрічному позові посилається на пп. «г» п.266.2.2 ст. 266 ПКУ де зазначено, що не є об"єктом оподаткування житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі у зв`язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради. Тобто конкретизовано саме «житлова нерухомість», а в даному випадку позивач є власником нежитлового приміщення - будівлі телятника 4-х рядного, відповідно дана норма не поширюється на таке майно.

Протокольною ухвалою від 11.06.2024 судом закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 02.07.2024 об 11 год. 00 хв.

02.07.2024 протокольною ухвалою судом оголошено перерву в судовому засіданні до 23.07.2024 об 11 год 00 хв.

23.07.2024 через відділ документального забезпечення суду ОСОБА_1 подано клопотання до зустрічного позову про долучення доказів.

Протокольною ухвалою від 23.07.2024, суд, заслухавши думку сторін, перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами із прийняттям рішення відповідно до ч.5 ст.250 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як платник податків перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Рівненській області.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 зареєстровано на праві власності нежитлове приміщення будівля телятника 4-х рядного за адресою: АДРЕСА_2 .

Як зазначено позивачем за первинним позовом, Дядьковицькою сільською радою прийняте рішення від 12.07.2021 №662 "Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" та визначена ставка за 1 кв. метр в розмірі 0,5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

22.05.2023 Головним управлінням ДПС у Рівненській області сформовано податкове повідомлення-рішення №0-1701, яким нараховано грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на загальну суму 50492,00 грн. та податкове повідомлення-рішення №0-1701, яким нараховано грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на загальну суму 40283,75 грн.

Відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України позивачем сформовано та направлено боржникові податкову вимогу форми "Ф" №0-1700 від 17.11.2023.

Враховуючи те, що податковий обов`язок щодо сплати суми грошового зобов`язання у встановлені законодавством строки відповідачем не виконано, позивач за первинним позовом звернувся з даним позовом до суду.

Позивач за зустрічним позовом вважає вищезазначені рішення протиправним, тому за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду із зустрічним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі по тексту - ПК України).

Статтею 42 ПК України встановлені правила листування платників податків та контролюючих органів.

Так, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображені в електронному кабінеті.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

Листування контролюючих органів з платниками податків, зазначеними в абзаці першому цього пункту, які подали заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, здійснюється засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги" шляхом надіслання документа в електронний кабінет з одночасним надісланням платнику податків на його електронну адресу (адреси) інформації про вид документа, дату та час його надіслання в електронний кабінет.

У разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відповідно до пунктів 45.1, 45.3 статті 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Платник податків, який обирає спосіб взаємодії з контролюючим органом засобами електронного зв`язку в електронній формі, зобов`язаний під час обрання способу взаємодії повідомити контролюючому органу свою електронну адресу (адреси) шляхом внесення цієї інформації до своїх облікових даних через електронний кабінет.

Згідно з абзацом 4 пункту 63.3, пунктом 63.5 статті 63 ПК України платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та не основним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Пунктом 66.5 статті 66 ПК України передбачено, що у разі виникнення змін у даних або внесення змін до документів, що подаються для взяття на облік згідно з цією главою, крім змін, які вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, та змін, про які платник податків повідомив за основним місцем обліку, платник податків зобов`язаний подати контролюючому органу, в якому він обліковується, уточнені документи протягом 10 календарних днів з дня внесення змін до зазначених документів.

Суд враховує, що платник зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою, яка фактично є його місцем проживання і за якою податковий орган правомірно надсилає усю адресовану платникові кореспонденцію. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Вказані висновки суду узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 06.02.2018 (справа №826/12162/17) та 09.10.2018 (справа №820/1864/17).

Згідно з пунктом 70.7 статті 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Матеріалами справи встановлено, що за ОСОБА_1 рахується податковий борг з податку з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 90 775,75 грн.

ОСОБА_2 надсилались податкові повідомлення-рішення, якими нараховано грошове зобов`язання, а саме:

- податкове повідомлення-рішення №0-1701 від 20.05.2023, яким нараховано грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на загальну суму 50492,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №0-1701, яким нараховано грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на загальну суму 40283,75 грн.

Згідно відомостей з Центральної бази Державного реєстру фізичних осіб - платника податків про реєстраційні дані фізичної особи - платника податків місце проживання по датах внесення до ДРФО ОСОБА_1 , вказані наступні адреси:

- 07.04.2011 - АДРЕСА_3 ;

- 12.02.2024 (внесенні останні зміни) - АДРЕСА_4 .

Сформовані податкові повідомлення-рішення були направлені в 2023 році відповідачу за адресою: АДРЕСА_5 , однак податкові повідомлення-рішення відповідач не отримав, конверт повернувся з відміткою "за закінченням терміну зберігання", що підтверджується матеріалами справи.

За тою ж адресою податковим органом ОСОБА_1 направлялась в грудні 2023 податкова вимога, однак відповідач її не отримав, а конверт повернувся з відміткою "за закінченням терміну зберігання", що підтверджується матеріалами справи.

Про іншу адресу або зміну свого місця проживання ОСОБА_1 на момент винесення податкових повідомлень-рішень і податкової вимоги та на час надсилання йому документів контролюючий орган не повідомляв.

Останні зміни щодо місця проживання/реєстрації відповідачем внесено 12.02.2024, тобто після винесення та направлення податкових повідомлень-рішень і податкової вимоги. Вказані податкові повідомлення-рішення та податкова вимога вважаються належним чином врученими відповідачу, а визначені ними грошові зобов`язання набули статуту узгоджених.

Щодо податкової заборгованості з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, суд зазначає наступне.

З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким викладено у новій редакції ст. 266 Податкового кодексу України і введено новий вид податку для громадян України, яким передбачено сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Відповідно до п.п. 14.1.1291 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, зокрема будівлі промисловості.

Відповідно до п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Згідно з п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України встановлено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно з п.п. «а» п.п. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

У зустрічному позові ОСОБА_1 посилається на пп. "г" п.266.2.2 ст.266 ПКУ та зазначає, що нерухоме майно вже зруйноване, а тому не є об`єктом оподаткування.

Однак суд зауважує, що такі доводи ОСОБА_1 є помилковими, остільки в даному випадку нерухомість, яка перебуває у власності ОСОБА_1 , є нежитловою, а саме будівля телятника 4-х рядного за адресою: АДРЕСА_2 , а тому дана норма на яку посилається ОСОБА_1 не поширюється на вказане майно.

Частиною 1 ст. 346 Цивільного кодексу України (далі ЦК України ) визначено, що право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника; визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення.

Згідно ч. 1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав відбувається шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр).

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Порядок проведення державної реєстрації припинення права власності на об`єкт нерухомого майна, у тому числі у зв`язку з його знищенням, визначено Постановою Кабміну від 25.12.2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Постанова № 1127).

Частиною 1 ст. 12 Закону України від 01.07.2004 № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав.

Суд наголошує, що у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до Державного реєстру.

Щодо наданих позивачем висновків про знищення/знесення майна, в яких зазначається про руйнування об`єкту, то суд не може вважати їх допустимими та належними доказами, оскільки державна реєстрація права власності на нерухоме майно у зв`язку з його знищенням проводиться за наявності відомостей про факт знищення, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

При цьому, сам факт знищення нерухомо майна не свідчить про втрату власником права власності на таке майно, оскільки право власності в такому випадку припиняється з моменту внесення змін до державного реєстру, а відтак, за ОСОБА_1 на час розгляду справи зареєстровано право власності на будівлі телятника 4-х рядного за адресою: АДРЕСА_2 ., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При цьому, відповідно до пп. 266.7.3. п. 266.7 ст. 266 ПК України, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Однак, ОСОБА_1 не вчинялися дії щодо звірки даних для обчислення податку відповідно до податкового законодавства.

За таких обставин, вищезазначене нерухоме майно є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розумінні пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України, а тому, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення - рішення №0-1701 та №0-1701 від 22.05.2023 винесено з дотриманням норм чинного законодавства України.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 не було надано доказів сплати у добровільному порядку суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на загальну суму 90 775,75 грн.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Крім того, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 ПК України).

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).

Відповідно до абзацу 1 пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 95.4 статті 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, суд, вирішуючи питання про погашення за рахунок платника податків податкового боргу, яке здійснюється шляхом стягнення коштів з рахунків у банку або за рахунок готівки, приймає рішення про стягнення з боржника коштів у рахунок погашення податкового боргу.

У зв`язку з цим, позовні вимоги ГУ ДПС у Рівненській області підлягають задоволенню в повному обсязі, а вимоги ОСОБА_1 по зустрічному позову про скасування податкових повідомлень-рішень задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги зняти обтяження нерухомого майна, яке перебуває у власності ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності встановлено, 22.01.2024 зареєстровано обтяження: акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, серія та номер: 1, виданий 03.01.2024 Головним управлінням ДПС у Рівненській області. Оскільки суд дійшов до переконань, що грошові зобов`язання ОСОБА_1 набули статуту узгоджених, а податкові повідомлення - рішення №0-1701 та №0-1701 від 22.05.2023 винесено з дотриманням норм чинного законодавства України, а тому відсутні підстави для зняття обтяження нерухомого майна, яке перебуває у власності ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що зустрічний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки під час розгляду зустрічного позову не встановлена протиправність висновків органу владних повноважень про порушення позивачем норм чинного законодавства з питань оподаткування, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення податкового боргу такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні зустрічного позову судові витрати на користь позивача відповідно до статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33023. РНОКПП/) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) про стягнення податкової заборгованості про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) податкову заборгованість в сумі 90 775 грн (дев`яносто тисяч сімсот сімдесят п`ять) грн. 75 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33023. РНОКПП/) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

27 серпня 2024 р.