Справа № 240/7808/24
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Житомир справа № 240/7808/24

категорія 102000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Малинського сектору Управління державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до Малинського сектору Управління державної міграційної служби України в Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Малинського сектору Управління Державної міграційної служби в Житомирській області в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року;

- зобов`язати Малинського сектору Управління Державної міграційної служби в Житомирській області оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв`язку з тим, що позивачкою було втрачено паспорт громадянина України у вигляді ІД-картки, вона звернулась до Малинського сектору Управління Державної міграційної служби в Житомирській області з проханням оформити паспорт громадянина України виключно у формі паспортної книжечки, на що отримала лист-відмову. Вважає, що відповідачі порушують її права та інтереси, відмовляючи в оформленні паспорта у формі книжечки, з наведених підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 26.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

07.05.2024 через систему "Електронний суд" від Малинського сектору Управління державної міграційної служби України в Житомирській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що позивачкою не надано згоди на обробку персональних даних, що унеможливлюють проведення процедури ідентифікації особи та встановлення обставини, що особа з персональними даними ОСОБА_1 та особа, звернулася до територіального підрозділу за оформленням паспорта громадянина у зв`язку з його втратою є однією і тією ж особою. Водночас, документування паспортом громадянина України невстановленої особи перебуває поза межами правового поля. Крім того, зауважує, що позивачка зверталася до територіального підрозділу з заявою-вимогою, яка не є заявою-анкетою в розумінні норм Порядку №302 крім того будь-які додатки до заяви-вимоги не зазначені, а відтак, надання позивачу адміністративної послуги за заявою невстановленої форми без жодних документів перебуває поза межами правового поля.

Ухвалою суду від 02.07.2024 продовжено строк розгляду справи, застосовуючи ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та витребувано у ОСОБА_1 :

- копію звернення ОСОБА_1 до Малинського сектору Управління державної міграційної служби України в Житомирській області про оформлення та видачу їй паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII.

- належної якості/читабельного лист від 01.03.2024 за №К-1/6/1824-24-1824/1-24.

При цьому, позивачем у встановлені строки витребуваних документів до суду не подано.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 01.02.2024 позивачка звернулася до Малинського сектору УДМС у Житомирській області із заявою-вимогою про оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з втратою попереднього у формі ID-картки.

Листом №К-1/6/1824-24-1824/1-24 від 01.03.2024, Малинським сектором УДМС у Житомирській області було повідомлено позивачку про перелік документів, які необхідно подати для оформлення паспорта. Також у відповіді містились посилання на дію нормативно - правових актів: наказ МВС України №456 від 06.06.2019 та Постанови КМУ №398 від 03.04.2019, згідно яких позивач, при наявності судового рішення, має право на отримання паспорта зразка 1994 року. Зазначено, що позивачка не надає згоди на обробку персональних даних та вимагає знищити вже наявні у ЄДДР.

Не погоджуючись з відмовою відповідача щодо не оформлення та видачі паспорту громадянина України у формі паспортної книжечки зразка 1994 року, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 статті 5 Закону України "Про громадянство України", документом, що підтверджує громадянство України, є паспорт громадянина України.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру (далі ЄДДР, Реєстр) та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи врегульовані Законом України від 20.11.2012 № 5492-VI «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі Закон № 5492-VI).

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України від 20.11.2012 №5492-VІ «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі - Закон №5492-VІ), паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону №5492-VІ, паспорт громадянина України віднесений законодавцем до документів, оформлення яких передбачається із застосуванням засобів Реєстру.

При цьому, законодавцем в ч.4 ст.21 Закону №5492-VІ чітко визначено, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Також необхідно зазначити, що законодавцем встановлено прямий обов`язок щодо отримання кожним громадянином України, який досяг чотирнадцятирічного віку, паспорта громадянина України (ч.2 ст.21 Закону №5492-VІ).

Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 (далі - Порядок №302).

Відповідно до п.7 Порядку №302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються особі, на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Процедура щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України у зв`язку з його втратою детально регламентована законодавцем у п.п.46-68 Порядку №302.

Так, після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт (п.49 Порядку №302).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону №5492-VІ ідентифікувати - здійснювати комплекс заходів, що дає змогу виконувати пошук за принципом «один до багатьох» зіставляючи дані (параметри) особи, у тому числі біометричні, з інформацією Реєстру. Ідентифікація особи-встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів) у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо (п.6 ч.1 ст.3 Закону №5492-VI).

Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Пошук в Реєстрі інформації щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися). Рішення про оформлення паспорта приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України (у разі оформлення паспорта вперше із застосуванням засобів Реєстру).

Відповідно до п.51 Порядку №302 ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт у зв`язку з поданням заяви про втрату паспорта і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій.

Працівником територіального підрозділу ДМС проводиться перевірка персональних даних особи за даними обліку територіального органу ДМС.

Якщо паспорт, який втрачено/викрадено, був виданий територіальним підрозділом ДМС, до якого подано заяву про втрату паспорта, працівник територіального підрозділу ДМС порівнює дані особи та її фотозображення з даними заяви про видачу паспорта, який втрачено/викрадено, та вклеєною до неї фотокарткою, і сканує її із застосуванням засобів Реєстру до відомчої інформаційної системи ДМС (п.54 Порядку №302).

У разі видачі паспорта, який втрачено/викрадено, іншим територіальним підрозділом ДМС для підтвердження видачі особі паспорта, який втрачено/викрадено, не пізніше наступного дня після прийняття до розгляду заяви-анкети до такого територіального підрозділу ДМС надсилається запит за формою, встановленою МВС. За результатами перевірки надається відповідь територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, за формою, встановленою МВС, та заява про видачу паспорта, який втрачено/викрадено, сканується до відомчої інформаційної системи ДМС (п.п.56, 57 Порядку №302).

У разі коли під час порівняння фотозображення із фотокарткою не встановлено тотожність зображеної на них особи або виявлено невідповідність відомостей, зазначених у запиті, даним, наведеним у заяві про видачу паспорта, який втрачено/викрадено, про це повідомляється територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, для вжиття додаткових заходів з ідентифікації особи і з`ясування обставин виникнення розбіжностей.

Після проведення необхідних перевірок за заявою про втрату паспорта, встановлення факту оформлення особі паспорта, який заявлено як втрачений/викрадений, та його реквізитів, ідентифікації особи працівник територіального підрозділу ДМС складає за заявою про втрату паспорта висновок за встановленою МВС формою, який затверджується керівником такого територіального підрозділу ДМС. У висновку зазначаються результати перевірки і прийняте рішення про оформлення паспорта.

У разі коли картотеки заяв про видачу паспорта територіального підрозділу ДМС не збереглися, відсутня будь-яка інформація в наявних даних обліку територіального органу ДМС, проводиться процедура встановлення особи відповідно до пункту 43 цього Порядку.

За результатами проведення процедури встановлення особи, підтвердження факту видачі втраченого паспорта зразка 1994 року, перевірки факту належності до громадянства України особи, яка набула громадянство України відповідно до статті 6 Закону України Про громадянство України, працівник територіального підрозділу ДМС складає висновок за формою, встановленою МВС, та приймає рішення про оформлення паспорта або про відмову в його оформленні.

Якщо за результатами проведення такої особу не встановлено, приймається рішення про відмову особі в оформленні паспорта, яке доводиться до відома заявника відповідно до пунктів 100 і 101 цього Порядку.

Таким чином, процедура оформлення паспорта громадянина України у зв`язку з його втратою потребує ідентифікації особи, встановлення тотожності її фотозображення з фотозображенням на раніше оформлених документах, співставлення даних з Реєстру, здійснення ряду запитів тощо, а відтак тісно пов`язана з обробкою персональних даних особи.

Суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 6 частини першої статті 6 Закону України від 01.06.2010 №2297 "Про захист персональних даних" (далі - Закон №2297), суб`єкт персональних даних має право: пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.

Пунктом 2 частини другої статті 15 цього ж Закону №2297 передбачено, що персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі: припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом.

Частина третя статті 10 Закону №5492-VI вказує, що для внесення інформації до Реєстру та для оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених), обміну документів за зверненням заявника формується заява-анкета, зразок якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що здійснює формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, в установленому порядку.

Відтак, паспорт громадянина України оформлюється виключно із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, до якого вноситься інформація щодо ідентифікації осіб, які звернулися для оформлення такого паспорта (автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі).

Отже, внесення інформації щодо позивача, наданої ним особисто, до Реєстру та автоматичне формування УНЗР у зв`язку із цим, жодним чином не надає права суб`єкту владних повноважень на здійснення будь-яких маніпуляцій з персональними даними.

Крім того, стаття 8 Закону №5492-VI встановлює гарантії захисту і безпеки інформації Реєстру, що унеможливлює вчинення будь-яких незаконних дій з персональними даними осіб, інформація щодо яких внесена до Реєстру.

У свою чергу, пунктом 2 частини другої статті 15 Закону №2297 передбачено, що персональні дані підлягають видаленню або знищенню лише у разі: припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом.

В даному конкретному випадку питання щодо припинення правовідносин не стосується спірних правовідносин, оскільки наявний спеціальний закон, який регулює правовідносини, які склались між сторонами, а саме Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", відповідно до якого не передбачено підстав для вилучення інформації стосовно особи із Реєстру.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач у позовній заяві посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.09.2018 у зразковій адміністративній справі №806/3265/17.

З цього приводу, суд зазначає, що у постанові від 19.09.2018 у зразковій адміністративній справі № 806/3265/17 Великою Палатою Верховного Суду були визначені наступні ознаки типової справи, за наявності яких адміністративна справа відноситься до вказаної зразкової справи, а саме:

а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ;

б) відповідач - територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.

У зразковій справі правовідносини стосувались майбутнього внесення персональних даних до Реєстру, предметом розгляду у такій справі було порушене право мати паспорт у альтернативній формі особи, яка не надавала згоду на обробку персональних даних.

Відповідно до пунктів 21, 22 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги; зразкова адміністративна справа - типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.

Таким чином, ознаками типових адміністративних справ є один і той же відповідач-суб`єкт владних повноважень та/або його відокремлені структурні підрозділи, аналогічні підстави публічно-правового спору, однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин та аналогічні позовні вимоги.

Водночас, дана справа не може бути визначена як типова.

Так, позивач у справі зверталася до територіального підрозділу із заявою, в якій просила оформити паспорт громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року, у зв`язку з втратою паспорта громадянина України у вигляді ІД-картки, при цьому, не надавши згоди на обробку персональних даних у межах необхідних міграційною службою для здійснення своїх повноважень, в т.ч. щодо ідентифікації особі її документування (або відмову від документування) за результатами такої ідентифікації.

Тобто, зміст позовних вимог та наведене правове регулювання правовідносин, з яких виник спір у даній справі, дають підстави вважати, що ця справа не відповідає ознакам зразкової справи №806/3265/17, в якій Велика Палата Верховного Суду раніше висловила правовий висновок.

Аналіз наведених обставин дає можливість дійти беззаперечного висновку щодо відмінності обставин вказаної та зразкової адміністративної справи, та неможливості врахування правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018.

Таким чином, ненадання позивачем згоди на обробку персональних даних унеможливлюють проведення процедури ідентифікації особи та встановлення обставини, що особа з персональними даними ОСОБА_1 та особа, яка звернулася до територіального підрозділу за оформленням паспорта громадянина у зв`язку з його втратою є однією і тією ж особою. Водночас, документування паспортом громадянина України невстановленої особи перебуває поза межами правового поля.

Таким чином, територіальний підрозділ УДМС у Житомирській області без надання позивачем згоди на обробку персональних даних не має жодних правових підстав на вчинення відповідних дій на видачу та оформлення паспорта зразка 1994 року, замість втраченого паспорта.

Про вищезазначені обставини заявницю було повідомлено листом від 01.03.2024 №К-1/6/1824-24-1824/1-24, в якому також роз`яснено законодавчо визначений алгоритм дій з зазначенням переліку документів, які необхідні для отримання паспорта громадянина України зразка 1994 року замість втраченого.

Подана позивачко заява від 01.02.2024, була розглянута відповідно до норм Закону України "Про звернення громадян", а відтак, відмов в оформленні паспорта громадянина України у формі книжечки замість втраченого позивачка не отримувала.

Також, у матеріалах справи відсутні докази того, що позивачка зверталась до відповідного територіального органу Державної міграційної служби України із заявою встановленого зразка, надавши згоду на обробку персональних даних, що є передумовою для розгляду питання про оформлення та видачу паспорта громадянина України замість втраченого.

При цьому, суд вважає, що розгляд поданих позивачем заяв відповідно до Закону України "Про звернення громадян" з роз`ясненням законодавчо визначеного алгоритму дій, необхідного для отримання паспорта громадянина України замість втраченого, не є порушенням прав позивача з боку відповідачів.

Сама по собі незгода позивачки зі змістом відповіді не спростовує тієї обставини, що звернення розглянуто в установленому законом порядку та не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не дотримано процедури звернення за паспортом та не надано згоди на обробку персональних даних з метою встановлення особи, яка отримує паспорт, для виконання територіальним підрозділом ДМС своїх обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на висновок суду про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, а також ураховуючи положення ст. 139 КАС України, судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Малинського сектору Управління державної міграційної служби України в Житомирській області (вул. Захарченка, 16, м. Малин, Коростенський р-н, Житомирська обл., 11601. РНОКПП/), про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

21 серпня 2024 р.