Справа № 160/17421/23
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 серпня 2024 року м. Дніпросправа № 160/17421/23
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2023 року в адміністративній справі №160/17421/23 (суддя Калугіна Н.Є.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 24.06.2023 року на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 28.09.2022 року у справі №160/18725/21;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 24.06.2023 року на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 28.09.2022 року у справі №160/18725/21;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2019 рік виплаченої 23.08.2022 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 року у справі №160/18724/21;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2019 рік виплаченої 23.08.2022 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 року у справі №160/18724/21.В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає що протиправна бездіяльність Військової частини порушує її право на належний розмір грошового забезпечення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2023 року від 04.10.2023 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 24.06.2023 року на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 28.09.2022 року у справі №160/18725/21. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 24.06.2023 року на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 28.09.2022 року у справі №160/18725/21. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2019 рік виплаченої 23.08.2022 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 року у справі №160/18724/21. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2019 рік виплаченої 23.08.2022 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 року у справі №160/18724/21.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач не скористався своїм правом щодо звернення до відповідача із вимогою про виплату компенсації втрати частини доходів, а тому право позивача не порушено та відсутній спір у справі.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

З матеріалів справи слідує, що позивач з 15.04.2016 року по 25.02.2019 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та відповідно до наказу від 25.02.2019 року №41 позивача було звільнено з військової служби.

У період проходження військової служби позивачу не у повному розмірі виплачувалась індексація грошового забезпечення тa грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку.

Так, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.09.2022 року у справі №160/18725/21 зобов?язано відповідача виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 15.04.2016 року по 28.02.2018 року включно, із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44, з урахуванням раніше виплачених сум.

22.03.2023 року позивачем направлено виконавчий лист до Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ (м. Харків), 03.03.2023 року відкрито виконавче провадження №71177739.

24.06.2023 року на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 28.09.2022 року у справі №160/18725/21 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення 15.04.2016 року по 28.02.2018 року включно, із застосуванням базового місяця - січень 2008 року у сумі 74315,19 грн. із одночасним утримання військового збору 1,5%, що підтверджується банківською випискою (додаток No5 до позовної заяви).

Також рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 року у справі № l60/18724/21 зобов?язано відповідача виплатити на користь позивача грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

23.08.2022 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 року у справі №160/18724/21 відповідачем виплачено на користь позивача грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2019 роки у сумі 19347,09 грн із одночасним утримання військового збору 1,5%.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі Закон України № 2050-ІІІ) визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 3 Закону України № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 Закону України № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З аналізу норм Закону України №2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (даліПорядок №159) слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:

1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;

2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);

3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);

4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;

5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Системний аналіз норм, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що грошове забезпечення є доходом, а у разі несвоєчасної виплати сум грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

Використане у статті 3 Закону України №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Як вже було зазначено раніше, позивачу на виконання судових рішень у справах № 160/18725/21 та № 160/18724/21 відповідачем 24.06.2023 та 23.08.2023 року здійснено перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 15.04.2016 по 28.02.2018 року та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки з 2016 по 2019 роки, що підтверджується наявними в матеріалах справи випискою по рахунку позивача від 24.06.2023 року та фотографією екрану мобільного пристрою. Про зазначені обставини сторони не заперечують.

На належності сум індексації та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати до складових належної працівникові заробітної плати, як коштів, які мають компенсаторний характер та спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, наголошував і Конституційний Суд України у Рішенні від 15.10.2013 року № 9-рп/2013.

Верховний Суд у постановах від 16.05.2019 року у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 року у справі №134/87/16-а, від 05.03.2020 року у справі №140/1547/19, від 24.01.2023 року у справі №200/10176/19-а, дійшов наступного висновку: основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Враховуючи, що відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 30.01.2019 року № 755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, яка в свою чергу відображена, зокрема у постанові Верховного Суду від 16.03.2023 року у справі № 420/7835/19, посилання відповідача на постанови Верховного Суду від 11.12.2022 року у справі № 200/10820/19-а, від 09.06.2021 року у справі № 240/186/20, від 04.05.2022 року у справі № 200/14472/19-а та від 27.07.2022 року у справі № 460/783/20,підлягають відхиленню

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що в спірному випадку позивач має право на отримання компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення та таке право не може бути пов`язано із зверненням із заявою про виплату спірної компенсації.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, тому, при таких обставинах, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2023 року в адміністративній справі №160/17421/23 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2023 року в адміністративній справі №160/17421/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко