Справа № 520/12661/23
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 р. Справа № 520/12661/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Любчич Л.В. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2023, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., м. Харків, по справі № 520/12661/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Харківській області (далі ГУ ДПС у Харківській області, відповідач), у якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 26.07.2021 року № 0014741/2415.

На обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що відповідачем безпідставно нараховано штрафні санкції та пеню згідно зі спірним рішенням, оскільки за приписами п. 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ) з 01.03.2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам єдиного внеску пеня не нараховується.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 року у справі № 520/12661/23, прийнятим в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні, адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДПС у Харківській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 26.07.2021 року №0014741/2415.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

ГУ ДПС у Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 року у справі № 520/12661/23 винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У доводах апеляційної скарги відповідач зазначає, що спірне рішення було прийняте у зв`язку з наявністю у ОСОБА_1 заборгованості з єдиного внеску. Звертає увагу на те, що визначальним у межах даного спору є встановлення факту несплати (несвоєчасної сплати) позивачем єдиного внеску на підставі відомостей з інформаційної системи податкового органу, а саме даних з інтегрованої картки платника єдиного внеску. Однак, суд першої інстанції не досліджував детального розрахунку нарахування пені позивачу, у тому числі до початку дії мораторію на нарахування пені (до 01.03.2020 року), чим порушив вимоги процесуального закону, натомість, обмежився лише посиланням на приписи п. 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ. Водночас, відповідач звертає увагу на те, що відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону № 2464 строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та пені не застосовується.

Від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить залишити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 року у справі № 520/12661/23 без змін, а скаргу відповідача без задоволення. Представник позивача вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а вимоги апеляційної скарги безпідставними. Зокрема, представник позивача звертає увагу на помилковість тверджень відповідача про те, що судом першої інстанції не вивчено детального розрахунку нарахування пені з розбивкою у розрізі періодів, оскільки такий розрахунок відповідачем до суду не надавався. Також представник позивача просить урахувати, що станом на теперішній час податковим органом списані нараховані згідно з рішенням від 26.07.2021 року № 0014741/2415 штрафні санкції та пеня, що також доводить безпідставність їх нарахування.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів зазначає, що з огляду на приписи ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши обставини справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період з 27.01.2011 року по 06.05.2021 року була зареєстрована як фізична особа підприємець, з 01.07.2012 року по 01.04.2014 року здійснювала підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування обліку та звітності (1 група, ставка 10 %).

За даними Інформаційно-комунікаційної системи «Податковий блок» в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 (71040000) виникла сума боргу на підставі проведених нарахувань з єдиного внеску в автоматичному режимі за період 2013 2021 роки, відповідно до квартальних нарахувань 19 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Як стверджує відповідач, ФОП ОСОБА_1 допущено порушення термінів сплати єдиного внеску, у зв`язку з чим відповідачем здійснено відповідні нарахування: 09.02.2018 року за 2017 рік 8448,00 грн; 19.04.2018 року за 1 квартал 2018 року 2457,18 грн; 19.07.2018 року за 2 квартал 2018 року 2457,18 грн; 19.10.2018 року за 3 квартал 2018 року 2457,18 грн; 21.01.2019 року за 4 квартал 2018 року 2457,18 грн; 19.04.2019 року за 1 квартал 2019 року 2754,18 грн; 19.07.2019 року за 2 квартал 2019 року 2754,18 грн; 21.10.2019 року за 3 квартал 2019 року 2754,18 грн; 20.01.2020 року за 4 квартал 2019 року 2754,18 грн; 21.04.2020 року за 1 квартал 2020 року 2078,12 грн; 20.07.2020 року за 2 квартал 2020 року 1039,06 грн; 19.10.2020 року за 3 квартал 2020 року в сумі 3178,12 грн; 19.01.2021 року за 4 квартал 2020 року 2200,00 грн.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується відповідачем, що 07.05.2021 року ФОП ОСОБА_1 сплачено заборгованість у сумі 40800,00 грн.

26.07.2021 року ГУ ДПС у Харківській області на підставі ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VІ прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 0014741/2415, яким до ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 6152,32 грн та нараховано пеню у розмірі 34066,13 грн.

ОСОБА_1 оскаржила в адміністративному порядку рішення ГУ ДПС у Харківській області від 26.07.2021 року № 0014741/2415 до вищого органу. Рішенням Державної податкової служби України від 22.02.2022 року № 2086/к/99-00-06-02-01-09 скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення ГУ ДПС України від 26.07.2021 року № 0014741/2415 без змін.

Не погоджуючись із рішенням ГУ ДПС у Харківській області від 26.07.2021 року № 0014741/2415 та вважаючи його протиправним, ОСОБА_1 звернулась до суду.

Задовольняючи позов у повному обсязі та скасовуючи спірне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем неправомірно нараховано позивачу штрафні санкції та пеню за період з 01.03.2020 року по 07.05.2021 року, оскільки за приписами пункту 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ протягом періоду з 01.03.2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, платникам єдиного внеску пеня не нараховується. Також, суд першої інстанції констатував незаконність спірного рішення в частині нарахування штрафних санкцій та пені за період з 22.10.2013 року по 01.03.2020 року, з огляду на відсутність в рішенні даних про періоди здійснених нарахувань та суми застосованих штрафних санкцій своєчасно несплачених сум єдиного внеску.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд, незалежно від підстав, наведених у позові, зобов`язаний перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вище вимогам.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом № 2464-VІ.

Згідно зі ст. 1 Закону № 2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VІ платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до ч. 10 Закону № 2464-VІ днем сплати єдиного внеску вважається:

1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки податкового органу або на єдиний рахунок - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на вказані рахунки;

2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі;

3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з ч. 11 Закону № 2464-VІ у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Єдиний внесок згідно з ч. 12 вказаної статті Закону № 2464-VІ підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно ч. 1 ст. 14 Закону №2464-VI податкові органи зобов`язані, серед іншого, здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону та вимогою платників, зазначених у пунктах 1, 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, проводити звірення сум нарахування та сплати ними єдиного внеску.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону № 2464-VІ недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Заходи впливу та стягнення, які застосовуються до платників єдиного внеску, визначені ст. 25 Закону №2464-VI.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 25 Закону № 2464-VІ у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону № 2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Згідно з п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VІ податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (ч. 13 ст. 25 Закону № 2464-VІ).

Відповідно до ч. 14 ст. 25 Закону № 2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Згідно з ч. 16 ст. 25 Закону № 2464-VI строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Отже, зі змісту наведених вище положень Закону № 2464-VІ вбачається, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Своєю чергою, у разі утворення недоїмки у платника податку, на суму такої недоїмки нараховується пеня.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з рішенням ГУ ДПС у Харківській області від 26.07.2021 року № 0014741/2415 до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 6152,32 грн та нараховано пеню у розмірі 34066,13 грн за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в частині нарахованої суми за період з 22.10.2013 року по 07.05.2021 року.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, Законом України від 17.03.2020 року № 533-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ було доповнено, зокрема, пунктом 9-11.2.

Так, відповідно до п. 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI протягом періоду з 01.03.2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) платникам єдиного внеску не нараховується пеня, а нарахована пеня за ці періоди підлягає списанню.

Отже, у період з 01.03.2020 року і по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, платникам єдиного внеску пеня не нараховується.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив твердження відповідача, якими він також обґрунтовує й свою апеляційну скаргу, на те, що порушення позивачем законодавства в частині термінів сплати єдиного внеску (несвоєчасної сплати) відбулось до 01.03.2020 року, тобто до початку дії мораторію, а отже до спірних правовідносин не застосовуються положення п. 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI, адже у даному випадку правове значення у контексті застосування п. 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI має саме факт учинення відповідного правопорушення, складом якого є порушення строків сплати єдиного внеску (несвоєчасна сплата).

При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, правопорушення у вигляді несвоєчасної сплати є триваючим, початком якого є перший календарний день, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, а закінченням такого правопорушення є день фактичної сплати (перерахування) єдиного внеску. Пеня ж нараховується за кожний день прострочення платежу.

Колегія суддів зазначає, що обставини щодо періоду вчинення правопорушення мають значення для цілей визначення розміру нарахування пені, а не з метою встановлення застосовності положень п. 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI до спірних правовідносин через призму правової кваліфікації такого правопорушення як триваючого.

Своєю чергою, п. 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI містить чітку вказівку на темпоральний критерій застосування з 01.03.2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16.03.2023 року у справі № 480/5678/21, де спірним питанням була правомірність нарахування фіскальним органом пені за порушення платником законодавства в частині термінів сплати єдиного внеску (несвоєчасної сплати) за період до 01.03.2020 року (тобто до початку дії мораторію).

Таким чином, враховуючи вимоги п. 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у контролюючого органу були відсутні правові підстави для нарахування позивачу пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску за період з 01.03.2020 року по 07.05.2020 року.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що рішення ГУ ДПС у Харківській області від 26.07.2021 року № 0014741/2415 в частині нарахування позивачу суми пені за період з 01.03.2020 року є неправомірним.

Поряд із тим, що стосується нарахування спірним рішенням пені на суму недоїмки за період до 01.03.2020 року, що виникла у платника, суд першої інстанції правильно зауважив, що така підлягала нарахуванню відповідно до вимог Закону №2464-VI.

Водночас, оцінюючи можливість виокремлення зі спірного рішення частини нарахованих штрафних санкцій та пені за період з 22.10.2012 року по 01.03.2020 року, судом першої інстанції було враховано наступне.

Згідно з п. 2 п.п. 2 п. 2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 449, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 року № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 21 грудня 2020 року № 790; далі Інструкція № 449), за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних ІКС. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди (при цьому недоїмка за кожен такий період повинна бути повністю сплачена (погашена)).

Дослідивши зміст рішення ГУ ДПС у Харківській області від 26.07.2021 року № 0014741/2415, суд першої інстанції з`ясував, що у ньому відсутнє розмежування періодів сплати єдиного внеску та сум застосованих до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску. Також відсутній розрахунок пені у розрізі періодів її нарахування.

Як наслідок, суд першої інстанції був позбавлений можливості самостійно визначити суми як нарахованих спірним рішенням штрафних санкцій, так і суму нарахованої пені за вказаний період.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність скасування рішення ГУ ДПС у Харківській області від 26.07.2021 року № 0014741/2415 у повному обсязі.

До апеляційної скарги відповідачем долучено розрахунок нарахування позивачу пені, у якому зазначено дату нарахування позивачем єдиного внеску, дату операції (період з 2013 р. по 2021 р.), розмір штрафної санкції, період нарахування пені та суму нарахованої пені.

Колегія суддів зазначає, що наданий відповідачем розрахунок не містить розмір нарахованої пені в розрізі кожного періоду несплати єдиного внеску до 01.03.2020 року та після цього періоду, та відповідно розмір нарахованої штрафної санкції в розрізі періодів до 01.01.2015 року та після, а тому не дає змоги чітко та достовірно виокремити суму нарахованих позивачу штрафних санкцій та пені у розрізі періодів, в яких було вчинене правопорушення. Окрім того, відповідачем не було надано вказаного розрахунку до суду першої інстанції, й такий не був предметом його дослідження.

Колегія суддів зауважує, що відповідач, будучи цілком обізнаним із підставами позову ОСОБА_1 , яка, зокрема, посилалась на те, що спірне рішення не містить розмежування періодів і сум застосованих штрафних санкцій (у розмірі 10 та 20 відсотків), - не надавав до суду першої та до суду апеляційної інстанції інстанції жодних доказів чи пояснень на спростування таких тверджень позивача.

Відтак, вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із тих доказів, які були у його розпорядженні, та які, врешті, були покладені в основу його рішення.

Відповідач в апеляційній скарзі не зазначає причин, які об`єктивно не залежали від нього та унеможливлювали подання до суду першої інстанції доказів, які б роз`яснювали здійснені у спірному рішенні розрахунки. Такі розрахунку не надані відповідачем і до суду апеляційної інстанції при подачі апеляційної скарги.

Таким чином, ураховуючи, що ГУ ДПС у Харківській області 26.07.2021 0014741/2415 , , колегія суддів вважає обґрунтованим рішення суду першої інстанції про необхідність скасування вказаного рішення у повному обсязі.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм процесуального права, зокрема, в частині недослідження усіх доказів у справі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Доводам апеляційної скарги стосовно неправильного застосування судом першої інстанції положень Закону №2464-VI надану вичерпну оцінку в мотивах даного рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи зазначені вище положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку, що судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 по справі № 520/12661/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді Л.В. Любчич С.П. Жигилій