Справа № 420/14469/24
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономій Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки),-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 10 травня 2024 року надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономій Республіці Крим та м. Севастополі, в якому позивач просить:

- визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 боргу (недоїмки) по ЄCB від 13.02.2020 № Ф-22385-51 на суму 29293,44 гривень;

- визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 боргу (недоїмки) по ЄCB від 18.11.2020 № Ф-22385-51 на суму 35588,74 гривень;

- зобов`язати Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономій Республіці Крим та м. Севастополі здійснити коригування облікових даних інформаційної системи податкового органу відомостей про нараховану ОСОБА_1 заборгованість зі сплати єдиного внеску.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

В обґрунтування позовних вимог позивач в цілому зазначає, що на початку березня 2024 року позивач дізнався про те, що його банківська картка була заблокована виконавчою службою, а саме головним державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з причин наявності незрозумілого податкового боргу, який було сформовано уповноваженими особами Відповідача як фізичній особи-підприємцю, зареєстрованому у місті Херсоні. Водночас, позивач ніколи фізичною особою-підприємцем у м. Херсоні не реєструвався і жодні документи для здійснення такої реєстрації не подавав, оскільки з 2005 року постійно мешкає у Києві та офіційно працевлаштований. Згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань на ім`я ОСОБА_1 було зареєстровано ФОП 13.02.2003 року, водночас у графі «актуальний стан та фактичну дату та час формування» зазначено, що свідоцтво про державну реєстрацію ФОП недійсне.

Позивач був незаконно, без його волевиявлення зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності 13.02.2003 року, при цьому, незважаючи на цей факт, після набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» жодної реєстраційної картки будь-якому державному реєстратору не подавав, свідоцтво нового зразка не отримував, підприємницьку діяльність не здійснював, оскільки з 2005 року працював офіційно в компанії ПАТ «Київстар» у Києві.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

Відповідач відзив до суду не подав.

Станом на 21 серпня 2024 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивачки та відповідача, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

Як зазначив позивач, на початку березня 2024 року він дізнався про те, що його банківська картка була заблокована виконавчою службою, а саме головним державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з причин наявності податкового боргу, який було сформовано уповноваженими особами відповідача як фізичній особи-підприємцю, зареєстрованому у місті Херсоні.

Водночас, як вказує позивач, він ніколи фізичною особою-підприємцем у м. Херсоні не реєструвався і жодні документи для здійснення такої реєстрації не подавав, оскільки з 2005 року постійно мешкає у Києві та офіційно працевлаштований.

Згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на ім`я ОСОБА_1 було зареєстровано ФОП 13.02.2003 року, водночас у графі «актуальний стан та фактичну дату та час формування» зазначено, що свідоцтво про державну реєстрацію ФОП недійсне.

З метою з`ясування обставин реєстрації позивача фізичною особою-підприємцем та отримання документів, необхідних для захисту його прав і законних інтересів, було зроблено адвокатські запити, за результатами яких встановлено наступне.

Відповідно до відповіді на адвокатський запит директора департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України вих. № 45979/54458-33-24/19.1.3 до Єдиного державного реєстру включалися відомості про невключених юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, зареєстрованих до 01.07.2004, щодо яких на дату завершення процесу включення не була проведена державна реєстрація припинення. Подальше включення відомостей про зазначених осіб до Єдиного державного реєстру проводилося на підставі реєстраційної картки про включення, поданої юридичною особою та фізичною особою підприємцем державному реєстратору. Отже, якщо станом на сьогодні в Єдиному державному реєстрі щодо фізичної особи підприємця містяться відомості: «Включення відомостей про фізичну особу підприємця з відміткою про те, що свідоцтво вважається недійсним», така фізична особа підприємець повинна включити відомості про себе в порядку, встановленому Законом.

З метою з`ясування причин виникнення податкової заборгованості з ЄСВ, а також причин її нарахування ОСОБА_1 , оскільки на його адресу не находило жодних документів від відповідача, було зроблено адвокатські запити на адресу відповідача, який у листі від 27.03.2024 вих. № 1636/6/21- 22-13-03-02 повідомив: «… що враховуючи той факт, що станом на 31.01.2020 року згідно даних інтегрованих карток IKC «Податковий блок», по ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) обліковувалась заборгованість по єдиному внеску для фізичних осіб-підприємців, у т. ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність, контролюючим органом сформована та направлена на адресу платника податків вимога про сплату боргу (недоїмки) по ЄCB від 13.02.2020 року № Ф-22З85-51 на суму 29293,44 гривень на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

Зазначена вимога не отримана адресатом, що підтверджується поверненням 14.04.2020 року поштового повідомлення про вручення.

Враховуючи той факт, що борг по Єдиному соціальному внеску не був узгоджений шляхом оскарження, не був погашений, вимога про сплату боргу від 13.02.2020 року №Ф-22385-51 була узгоджена та направлена до Корабельного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса).

У зв`язку з тим, що станом на 31.10.2020 року заборгованість по єдиному соціальному внеску не була погашена, контролюючим органом сформована та направлена на адресу платника податків вимога про сплату боргу (недоїмки) по ЄCB від 18.11.2020 року №Ф-22385-51 на суму 35588,74 гривень на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

Вищезазначена вимога не отримана адресатом, що підтверджується поверненням поштового відправлення 04.01.2021 року.

Борг по єдиному соціальному внеску не був узгоджений шляхом оскарження, не був погашений, тому вимога про сплату боргу (недоїмки) по ЄCB від 18.11.2020 року №Ф-22З85-51 була узгоджена та направлена до виконавчої служби для примусового стягнення боргу.

Згідно даних інтегрованих карток IKC «Податковий блок» станом на 31.01.2021 року за ФОП ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) обліковувалась заборгованість по єдиному внеску для фізичних осібпідприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність, в сумі 37788,74 гривень, яка виникла 09.02.2018 року.

Нарахування єдиного внеску за 2017 2020 роки в інтегрованих картках платника податків здійснені в автоматичному режимі у відповідності із вимогами Закону № 2464: за 2017 рік 8448,00 гривень; за 2018 рік 9828,72 гривень; за 2019 рік 11016,72 гривень; за 2020 рік 8495,30 гривень.

Крім того, згідно з даними інтегрованих карток IKC «Податковий блок» на даний час за ФОП ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) обліковується заборгованість по єдиному внеску для фізичних осібпідприємців в сумі 30710,53 гривень.».

Також, відповідно до відповіді на адвокатський запит щодо надання копій документів, на підставі яких у ОСОБА_1 утворилася заборгованість, відповідач у листі від 17.04.2024 вих. № 2168/6/21-22-13-03-02 повідомив, що: «… з 24.02.2022 року Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, як i вся територія Херсонської області, перебували під окупацією російської федерації.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року №75, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.04.2022 року за № 453/37789 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій a6o які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 30 квітня 2022 року» (із змінами) всі територіальні громади Херсонської області включені до цього переліку.

Враховуючи вищевикладене та той факт, що особові справи платників податків частково було знищено окупантом, надати копії вимог про сплату боргу (недоїмки) по ЄCB від 13.02.2020 № Ф-22385-51 на суму 29293,44 гривень та від 18.11.2020 № Ф-22385-51 на суму 35588,74 гривень по ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), не є можливим.».

Крім цього, за результатам адвокатського запиту до Херсонської міської ради, як держателя реєстраційної справи фізичних осіб-підприємців м. Херсона, надійшла відповідь керуючої справами виконавчого комітету Херсонської міської ради від 29.03.2024 вих. № 8-1988-11/26, у якій було повідомлено про те, що: «… відомості про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 були внесені до ЄДР відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року № 575/5 «Про тимчасові міжвідомчі спеціальні комісії з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», яким затверджується Положення про тимчасові міжвідомчі спеціальні комісії з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Зазначеним положенням було передбачено що, Комісія:

- розглядає, аналізує прийняту від уповноважених органів (Державна податкова служба України, Пенсійний фонд України, Державна служба статистики України) аналітичну інформацію;

- складає узагальнену інформацію про невключених юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, відомості про яких на дату завершення процесу включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців не включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, у розрізі районів та міст обласного значення відповідно в Автономній Республіці Крим, областях, районів - у містах Києві та Севастополі;

- передає узагальнену інформацію про невключених суб`єктів державним реєстраторам за місцезнаходженням юридичних осіб та за місцем проживання фізичних осіб - підприємців для подальшого включення цих відомостей до Єдиного державного реєстру. Узагальнена інформація про невключених суб`єктів може передаватися частинами.

Внаслідок військової агресії російської федерації з архівних приміщень відділу державної реєстрацій юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради зникли всі документи реєстраційних справ в паперовому вигляді, про що порушено кримінальну справу. Тому, встановити на підставі яких саме документів здійснено реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , немає можливості.

Включення відомостей про фізичну особу-підприємця з відміткою про те, що свідоцтво про її державну реєстрацію вважається недійсним, до ЄДР здійснювалось за інформацією міжвідомчої спеціальної комісії шляхом автоматичного повідомлення.

Реєстраційна картка про включення відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 в період з березня 2011 року по 03 березня 2012 року, а також після 25 квітня 2014 року, державному реєстратору не подавалася. Таким чином, надати належним чином засвідчені копії запитуваних документів, неможливо».

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваними вимогами, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Релевантні джерела права та висновки суду

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Відносини, пов`язані із участю будь-якої фізичної особи-підприємця у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі - ПК) в частині компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб щодо адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Пунктами 2 і 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. 1 січня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (далі - Закон №1774-VIII), яким внесені зміни, зокрема, до пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VІ щодо нарахування єдиного внеску його платниками.

Відповідно до абзаців першого та другого пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VІ (у редакції Закону № 1774-VIII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII) єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частини восьма, дванадцята статті 9 Закону №2464-VI).

Таким чином, з 1 січня 2017 року фізичні особи - підприємці, крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування, зобов`язані нараховувати та сплачувати єдиний внесок для забезпечення отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, незалежно від того, чи отримували вони дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, в розмірі, який не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску, визначеного у відповідності із Законом № 2464-VI.

Згідно з абзацами першим, третім - п`ятим частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Як судом встановлено вище, позивач без його волевиявлення зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності 13.02.2003 року, при цьому, незважаючи на цей факт, після набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» жодної реєстраційної картки будь-якому державному реєстратору не подавав, свідоцтво нового зразка не отримував, підприємницьку діяльність не здійснював, оскільки з 2005 року працював офіційно в компанії ПАТ «Київстар» у Києві.

Відповідно до статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Згідно із частиною другою статті 50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Частиною першою статті 128 Господарського кодексу України визначено, що громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

1 липня 2004 року набрав чинності Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 N755-IV, яким передбачено створення і формування Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (тут і далі - у первинній редакції).

Відповідно до частини першої статті 42 Закону №755-IV для проведення державної реєстрації фізична особа, яка має намір стати підприємцем, повинна подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстратору за місцем проживання такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця; копію довідки про включення заявника до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації ФОП.

Згідно з пунктом 2 розділу VIII «Прикінцеві положення» цього Закону державний реєстратор протягом 2004-2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. При цьому реєстраційний збір за заміну свідоцтва про державну реєстрацію не стягується.

Таким чином, визначена процедура державної реєстрації з дати набрання чинності Законом №755-IV передбачала встановлення волевиявлення особи щодо одержання правового статусу ФОП через здійснення повного (при первинному набутті) чи мінімального (при підтвердженні набутого статусу суб`єкта підприємницької діяльності до 01 липня 2004 року) комплексу дій шляхом подання державному реєстратору реєстраційної картки (документ встановленого зразка, який підтверджує волевиявлення особи щодо внесення відповідних записів до ЄДР - абзац сьомий частини першої статті 1 Закону №755-IV) та отримання свідоцтва про державну реєстрацію (документ встановленого зразка, який засвідчує факт внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію юридичної особи або ФОП - абзац дев`ятий частини першої статті 1 Закону № 755-IV).

3 березня 2011 року набрав чинності Закон № 2390-VI, яким внесені зміни до Закону №755-IV.

Пунктами 2-4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI було передбачено, що процес включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Усі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв.

Свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними.

Водночас пунктом 8 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390- VI визначено, що після закінчення передбаченого для включення відомостей до ЄДР строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до ЄДР. За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, включаються до ЄДР з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, вважаються недійсними.

Таким чином, строк для включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб - підприємців, державна реєстрація яких була проведена до 1 липня 2004 року, визначений пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2390- VI, закінчився 3 березня 2012 року. При цьому цей строк включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб-підприємців, державна реєстрація яких проведена до 1 липня 2004 року, підлягав застосуванню виключно у випадках самостійного подання останніми реєстраційних карток державному реєстратору.

Натомість відомості про фізичних осіб-підприємців, які самостійно не звернулись із відповідною заявою у строк, установлений пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI, підлягали включенню до ЄДР на підставі інформації, отриманої від тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій.

Державні реєстратори, вносячи відомості про цих фізичних осіб-підприємців до ЄДР, зобов`язані були зробити відмітку про недійсність їхнього свідоцтва про державну реєстрацію. 25 квітня 2014 року набрав чинності Закон України від 25 березня 2014 року № 1155- VII «Про внесення змін до деяких законів України щодо включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців до Єдиного державного реєстру» (далі - Закон № 1155-VII).

Цим Законом пункт 2 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону № 755-IV викладено в новій редакції, відповідно до якої усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, відомості про яких не включені до ЄДР, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно до вимог статті 19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР.

Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний включити відомості про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і видати їм виписку з ЄДР. Законом № 1155-VII також були виключені пункти 2-4 і 7-9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI.

Оскільки статус ФОП є формою реалізації особою конституційного права на підприємницьку діяльність, відсутність підтвердженого у визначеній державою формі реалізації особою цього права в умовах нормативно-правового регулювання, чинного з 1 січня 2004 року, виключає можливість автоматичного перенесення набутих до 1 липня 2004 року ознак суб`єкта господарювання, оскільки особа не може бути примушена до реалізації наданого їй права в цих умовах, а користується ним на власний розсуд.

Водночас зміни у процедуру адміністрування системи державної реєстрації фізичних осіб-підприємців, запроваджені Законами №2390-VI та №1155-VII, не спростовують наведених висновків щодо природи визначення статусу ФОП, а лише визначають регулювання діяльності уповноважених органів у відношенні до фізичних осіб, які мають намір продовжувати здійснювати підприємницьку діяльність, розпочату ними до 1 липня 2004 року, що підтверджується виконанням ними обов`язку подати реєстраційну картку або ж констатації відмови особи від набуття статусу ФОП шляхом неподання реєстраційної картки, що за змістом нормативних приписів мало наслідком відмову в заміні свідоцтва про державну реєстрацію на бланки нового зразка та внесення відмітки до ЄДР про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, вважаються недійсними. Таким чином, виключалася можливість законного здійснення підприємницької діяльності, а відтак отримання доходу від такої діяльності.

Вищезазначене правозастосування відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 01.07.2020 у справі № 260/81/19 (провадження № 11-118апп20), а також правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № справі № 280/2854/20 (адміністративне провадження № К/9901/34833/20).

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС при виборі і застосування норми до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховує, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 32569152 від 15 березня 2024 року визначено що свідоцтво про державну реєстрацію ОСОБА_1 вважається недійсним.

Отже, відсутність у позивача чинного свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності у сукупності із відомостями про недійсність свідоцтва про державну його реєстрацію, як фізичної особи підприємця виключає можливість нарахування йому відповідачем заборгованості із сплати єдиного соціального внеску.

Відповідач теж повинен був врахувати, що обставини припинення позивачем підприємницької діяльності виникли в момент набрання чинності новим законодавством, яке регулювало питання реєстрації фізичних осіб як суб`єктів підприємницької діяльності, а тому невчинення у 2004-2005 році всіх дій для остаточного позбавлення такого статусу не може бути підставою для нарахування у 2020 році недоїмки з єдиного соціального внеску.

Викладені обставини свідчать про відсутність підтвердження у ОСОБА_1 статусу ФОП у спосіб і в порядку, які встановлені Законом №755-IV, що, у свою чергу, виключає і можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом, а отже, підстав для донарахування позивачу єдиного внеску за 2020 рік немає, а вищезазначені вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску є неправомірними лише на підставі вищевказаного.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і податкові органи зокрема, зобов`язати діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді майнового інтересу (нараховувати податки та збори) за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно (у даному випадку за рахунок платника податку) і якій на протязі 14 років податкові та інші органи, які займались у цей час адміністрування єдиного соціального внеску та питаннями реєстрації підприємницької діяльності, не висловлювали жодних претензій з приводу незакінчення нею процедури припинення підприємницької діяльності та не застосовували жодних санкцій відносно позивача.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономій Республіці Крим та м. Севастополі виключити з інтегрованої картки платника податків позивача податковий борг з єдиного внеску слід врахувати наступне.

Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Порядок), затверджений наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 року № 5, визначає правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Відповідно до п. 3 розділу І Порядку оперативний облік платежів здійснюється податковими органами в інформаційній системі. Метою ведення оперативного обліку і складання звітності податкових органів є забезпечення користувачів повною, достовірною та неупередженою інформацією щодо стану розрахунків платників з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування для прийняття оптимальних управлінських рішень.

Для забезпечення достовірності відображення облікових показників в ІКП структурними підрозділами за напрямами роботи здійснюється попередній та загальний контроль у терміни, встановлені цим Порядком.

Згідно з пунктами 4-5 розділу І Порядку відображення/занесення первинних показників у підсистемах інформаційної системи здійснюється працівниками структурних підрозділів територіальних органів ДПС за напрямами роботи.

Моніторинг повноти та своєчасності внесення первинних показників у підсистеми інформаційної системи забезпечується керівниками структурних підрозділів територіального органу ДПС за напрямами роботи.

Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, що здійснює облік платежів.

Дії працівників територіальних органів ДПС під час відображення в інформаційній системі первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку передбачено, що з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Податковому органу, в якому перебуває платник за основним місцем обліку, надається доступ до ІКП, відкритих за основним місцем обліку, для внесення відповідної інформації, а за неосновним місцем обліку - в режимі перегляду.

Згідно з п. 3 розділу ІІ Порядку ІКП закриваються структурним підрозділом, що здійснює облік платежів, у разі проведення заходів щодо зняття з обліку платників у податкових органах у зв`язку з припиненням платника податків або відсутністю за неосновним місцем обліку об`єктів оподаткування, або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням.

При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.

Механізм відображення в інформаційній системі результатів адміністративного та/або судового оскарження донарахованих сум з відповідним перенесенням до ІКП передбачений Розділом V Порядку, відповідно до якого працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/ або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем вносять дані до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 13.02.2018 року у справі № 816/2042/16, у платника податків наявний матеріально правовий інтерес в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків.

Відтак, з метою належного захисту прав, свобод, інтересів позивача, позовна вимога щодо зобов`язання відповідача здійснити коригування облікових даних інформаційної системи податкового органу шляхом вилучення відомостей про нараховану ОСОБА_1 заборгованість зі сплати єдиного внеску є належним способом захисту та відповідає двом іншим вимогам.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права. Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року, справа Руїз Торіха проти Іспанії (серія А, №303А), Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи підприємця ОСОБА_3 підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати позивачки в сумі 1 937,92 грн., що сплачені згідно квитанції № 8298-4097-2154-6522 від 10.05.2024 року підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономій Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономій Республіці Крим та м. Севастополі про сплату фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 боргу (недоїмки) по ЄCB від 13.02.2020 року № Ф-22385-51 на суму 29293,44 гривень.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономій Республіці Крим та м. Севастополі про сплату фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 боргу (недоїмки) по ЄCB від 18.11.2020 № Ф-22385-51 на суму 35588,74 гривень.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономій Республіці Крим та м. Севастополі здійснити коригування облікових даних інформаційної системи податкового органу відомостей про нараховану ОСОБА_1 заборгованість зі сплати єдиного внеску.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономій Республіці Крим та м. Севастополі на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1 937 грн. 20 коп. (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім гривень двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономій Республіці Крим та м. Севастополі (просп. Ушакова, буд. 75, м. Херсон, 73022 ).

Суддя С.О. Cтефанов