Справа № 340/1831/24
Суддя: К.М. ПРИТУЛА
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/1831/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Притули К.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті (, 25004, м.Кропивницький, вул. Героїв Маріуполя, 102) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову № ПШ 015435 від 15.03.2023 Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу на суб`єкта господарювання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач неправомірно застосував до ФОП ОСОБА_1 норму матеріального права, яка передбачає відповідальність встановлену абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», з огляду на те, що дана норма передбачає відповідальність виключно до автомобільних перевізників, а в даному випадку позивач не мав статусу автомобільного перевізника під час здійснення господарської операції з перевезення вантажів 17.01.2024. Крім того, на думку позивача, суб`єктом владних повноважень під час розгляду справи 15.03.2024 було допущено неправомірне застосування норм матеріального права до позивача за відсутність на момент проведення перевірки документу визначеного ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме тахокарти за 17.01.2024 водія ОСОБА_1 , оскільки така тахокарта надавалась як під час рейдової перевірки так і під час безпосереднього розгляду справи відповідачем. Зазначає, що в тахокарті водія ОСОБА_1 за 17.01.2024 було не заповнено графу, де зазначається дата, проте сама тахокарта була встановлена в тахограф та водій дотримувався режиму праці та відпочинку.

Ухвалою судді від 27.03.2024 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без виклику сторін.

Відповідач подав до суду відзив на позов, у якому зазначив про безпідставність заявлених позовних вимог та вказав на правомірність прийнятої постанови №ПШ 015435 від 15.03.2024. Вказав, що під час здійснення перевірки, позивач надав старшому державному інспектору не заповнену (пусту) тахокарту водія ОСОБА_1 , що унеможливлює отримання інформації про роботу та відпочинок водія ОСОБА_1 , саме за 17.01.2024, у зв`язку з відсутністю на ній дати. Крім того зазначив, що позивач, під час розгляду справи надавав пояснення та не заперечував щодо здійснення ним перевезень 17.01.2024 та обставини, що саме він є автомобільним перевізником вантажу.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що 17.01.2024 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області, проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки RENAULT, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За результатами перевірки складено акт від 17.01.2024 №АР045818, в якому зафіксовано порушення: під час здійснення перевезень вантажів перевізник не забезпечив водія ОСОБА_1 тахокартою за 17.01.2024 (т.з. обладнано аналоговим тахографом).

Водій транспортного засобу з актом ознайомився, надав пояснення, зазначивши, що забув вказати дату виїзду в рейс, та підписав акт.

Позивача було запрошено для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення листом від 05.03.2024 №18986/30/24-24 на 15 березня 2024 року.

15.03.2024 за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 015435 у розмірі 17000,00 гривень, за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, а саме відсутня заповнена тахокарта за 17.01.2024 водія ОСОБА_1 відповідно до Наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та за захистом своїх прав звернувся до суду.

Вирішуючи даний адміністративний спір суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України, визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі Закон № 2344-III).

Згідно із частиною 14 статті 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно із статтею 18 Закону № 2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Згідно із частиною другою статті 48 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Водночас перелік необхідних документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не є вичерпним, оскільки статтею 48 Закону № 2344-III визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи необхідні для внутрішніх перевезень вантажів.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 №811/18106, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - Положення № 340).

Відповідно до п.6.1 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі - Інструкція №385).

Згідно з п.3.3. Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для

найманих водіїв);

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Таким чином, п.3.3 Положення №385 встановлено наявність своєчасно заповнених тахокарт, відповідно до яких можна отримати інформацію про роботу та відпочинок водія як протягом поточної, так і попередніх поїздок.

Враховуючи, що під час здійснення перевірки, позивач надав старшому державному інспектору не заповнену тахокарту водія ОСОБА_1 (не зазначена дата), що унеможливлює отримання інформації про роботу та відпочинок водія, саме за 17.01.2024, висновки відповідача про перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, а саме відсутня заповнена тахокарта є правомірними.

Разом з тим, суд зазначає, що абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III, визначено, що суб`єктом відповідальності за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - є автомобільний перевізник.

Визначення автомобільного перевізника міститься у статті 1 Закону № 2344-III та означає фізичну або юридичну особу, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з вказаною нормою права водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка, а послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - це перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Як зазначалось вище, водій повинен мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, серед яких є товарно-транспортна накладна.

Приписами пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв`язку № 363 від 14 жовтня1997 року, визначено:

Перевізник - фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, який надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Згідно з Законом № 2344-ІІІ передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників.

Автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб, адже такі дані не завжди можуть співпадати.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 серпня 2023 року у справі № 600/1407/22-а, від 06 липня 2023 року у справі № 560/514/22, від 01 червня 2023 року у справі № 640/39442/21.

Судом встановлено, що транспортний засіб марки RENAULT, номерний знак НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 , який був і водієм 17.01.2024 під час проведення рейдової перевірки посадовою особою Укртрансбезпеки.

Позивачем здійснювалось перевезення вантажу по товарно-транспортній накладній від 16.01.2024 №777.

Відповідно товарно-транспортної накладної від 16.01.2024 №777, автомобільним перевізником вантажу є ФОП ОСОБА_2 .

Посилання на вказану товарно-транспортну накладну є в акті перевірки законодавства про автомобільний транспорт від 17.01.2024 №АР045818, що свідчить про те, що вона була пред`явлена на місці зупинки автомобіля. Отже працівники Укртрансбезпеки були поінформовані про фактичного автомобільного перевізника.

За правилами ведення господарської діяльності щодо надання послуг перевезення, замовник і виконавець укладають договір перевезення вантажу автотранспортом (ч. 2 ст. 307 ГКУ, ст. 50 ЗУ «Про автомобільний транспорт»). Він підтверджує дійсність угоди між учасниками правовідносин щодо надання послуг з перевезення вантажу, за наслідком договору складаються супровідні документи на вантаж.

Відповідно до ст.ст. 908, 909 Цивільного кодексу, перевезення вантажу, здійснюється за договором перевезення. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Водночас, ст.50 Закону «Про автомобільний транспорт» передбачено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за №128/2568) затверджені Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила №363). Згідно з розділом 1 Правил №363 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Отже, відомості щодо перевізника зазначаються в товарно-транспортній накладній, яка надається працівникам Укртрансбезпеки для перевірки. Під час руху документом, який надає відомості про автомобільного перевізника і про перевезення вантажу, є товарно-транспортна накладна. Цей документ використовується для внутрішніх перевезень в межах України.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилається на лист ФОП ОСОБА_3 , відповідно до якої останній повідомив, що ОСОБА_1 був найнятий для перевезення сільськогосподарської продукції, а встановлене порушення виникло в зв`язку з тим, що водій не правильно заповнив ТТН.

Вказані доводи суд вважає безпідставними, оскільки вони не спростовують встановлених обставин справи, в частині того що автомобільним перевізником вантажу в даному випадку є ФОП ОСОБА_2 , більш того, ТТН №777 від 16.01.2024 скріплена печаткою та підписана саме ФОП ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, та враховуючи, що відповідач був повідомлений, що перевізником у даному випадку був ФОП ОСОБА_2 , застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача є протиправним.

На підставі викладеного суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та необхідність їх задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., який підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті (, 25004, м.Кропивницький, вул. Героїв Маріуполя, 102) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № ПШ 015435 від 15.03.2023 Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу на суб`єкта господарювання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті () судові витрати у сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА