Справа № 500/3901/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3901/24

23 серпня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника адвоката Джус Ольгу Володимирівну звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому (з урахуванням заяви, поданої на усунення недоліків позову) просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 90 від 25.04.2024 у частині не зарахування до страхового стажу періодів роботи в Слов`янській харчосмаковій фабриці з 21.10.1985 по 24.02.1987, в Слов`янському побутовому комбінату з 26.02.1987 по 26.06.1989, у Кооперативі «Прогрес-3» з 26.06.1989 по 02.02.1995 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 22.07.1982;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в Слов`янській харчосмаковій фабриці з 21.10.1985 по 24.02.1987, у Слов`янському побутовому комбінату з 26.02.1987 по 26.06.1989, у Кооперативі «Прогрес-3» з 26.06.1989 по 02.02.1995 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 22.07.1982.

Позов обґрунтований тим, що позивач 17.04.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільський області з заявою про призначення йому пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25.04.2024 №90, ОСОБА_1 відмовлено в призначені пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу. До страхового стажу не зараховано окремі періоди роботи через недоліки в записах трудової книжки, зокрема, з 21.10.1985 по 24.02.1987, оскільки відсутня дата в наказі про звільнення, з 26.02.1987 по 26.06.1989, бо відсутня дата в наказі про прийняття на роботу, з 26.06.1989 по 02.02.1995, оскільки відсутня дата та номер договору про прийняття на роботу та дата в наказі про переведення.

Обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається на власника підприємства. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, що в свою чергу не може бути підставою для позбавлення фізичної особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.

Відтак позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 04.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та з урахуванням положень статей 257-262 КАС України.

Відповідач відзив на позов у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі (п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі), не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 04.07.2024 та копія позовної заяви з додатками були доставлені в електронний кабінет Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 04.07.2024 та 20.06.2024 відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с.56, 56 зворот).

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), 17.04.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25.04.2024 №90 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У рішенні вказано, що вік заявника 59 років 11 місяців 05 днів, при необхідному 60 років. Необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 31 рік. Страховий стаж заявника складає 16 років 03 місяці 27 днів.

Також у рішенні зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 22.07.1982, а саме:

з 21.10.1985 по 24.02.1987, оскільки відсутня дата в наказі про звільнення;

з 26.02.1987 по 26.06.1989, оскільки відсутня дата в наказі про прийняття на роботу;

з 10.06.1989 по 02.02.1995, оскільки відсутня дата та номер договору про прийняття на роботу та дата в наказі про переведення. (а.с.16).

Позивач не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним та таким, що порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду з цим позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (частина третя статті 24 Закону №1058-ІV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи, серед іншого, також зараховується: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує стаж роботи (за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати стаж роботи на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Для підтвердження страхового стажу ОСОБА_1 надав трудову книжку серії НОМЕР_1 , дата заповнення 22.07.1982. Щодо спірних періодів роботи трудова книжка містить такі відомості:

Слов`янська харчосмакова фабрика,

запис №10, 21.10.1985, прийнятий водієм третього класу, підстава: наказ №167 від 21.10.1985,

запис №12, 24.02.1987, звільнений за згодою сторін, підстава: наказ 32к;

Слов`янський побутовий комбінат,

запис №13, 26.02.1987, прийнятий учнем взуттьовика , підстава: наказ № 33,

запис №14, 13.05.1987, присвоєний 2 розряд взуттьовика, підстава: наказ №74,

запис №16, 26.06.1989, звільнений за власним бажанням, підстава: наказ №94 від 26.06.1989;

Кооператив «Прогрес-3»,

запис № 17, 10.06.1989, прийнятий в цех робітником, підстава: трудовий договір,

запис №18 23.11.1994, Кооператив «Прогрес-3» перейменовано в Компанія «Велдис»,

запис №19, 23.11.1994, переведений робітником у Компанія «Велдис», підстава: наказ №1 від 23.11.1994,

запис №20, 02.02.1995, звільнений за власним бажанням, підстава: наказ №3 від 03.02.1995.

Кожен з записів про звільнення засвідчений підписами уповноважених осіб та скріплений печаткою підприємств (а.с.11 зворот, 12).

Як встановлено судом та вбачається з оскаржуваного рішення і розрахунку стажу (а.с.16), до страхового стажу позивача не зарахована трудова діяльність в період з 21.10.1985 по 24.02.1987, з 26.02.1987 по 26.06.1989, з 10.06.1989 по 02.02.1995 через недоліки записів трудової книжки про ці періоди.

Порядок ведення трудових книжок на момент заповнення трудової книжки позивача (1987 рік), було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, від 20.06.1974 №162, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР (далі - Інструкція №162), відповідно до якої трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1 глави 2 Інструкції №162).

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Аналогічні вимоги передбачені також Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція № 58).

Пунктами 2.3, 2.4 Інструкції №58 встановлено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» установлено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Недоліки у записах трудової книжки позивача, про які вказав відповідач в оскаржуваному рішенні мають місце (окрім відсутності дати в наказі про переведення 23.11.1994, бо така в дійсності зазначена).

Разом з тим, аналіз вказаних вище норм свідчить, що обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

За висновком Верховного Суду у постанові від 06.03.2018 у справі №754/14989/15-а не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є виключно підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність чи відсутність виправлень у записах в трудовій книжці.

З огляду на наведене відсутність у записах трудової книжки дати в наказі про прийняття чи звільнення, в даті трудового договору не може бути підставою для неврахування відповідних періодів трудової діяльності при обчисленні стажу роботи (до впровадження персоніфікованого обліку), оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист.

Відтак, аргументи відповідача про наявність недоліків у заповненні трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , дата заповнення 22.07.1982, як підставу для незарахування згідно із записами цієї трудової книжки до його страхового стажу періодів трудової діяльності, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії, на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV (до 01.01.2004), суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

Спірні періоди роботи позивача в Слов`янській харчосмаковій фабриці з 21.10.1985 по 24.02.1987, у Слов`янському побутовому комбінату з 26.02.1987 по 26.06.1989, у Кооперативі «Прогрес-3» з 26.06.1989 по 02.02.1995 підлягають зарахуванню до страхового стажу.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25.04.2024 №90, яким відмовлено у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 вказаних періодів трудової діяльності є протиправним та підлягає скасуванню. З метою захисту порушених прав позивача задоволенню підлягає і похідна позовна вимога про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачу вказані спірні періоди з 21.10.1985 по 24.02.1987, з 26.02.1987 по 26.06.1989, з 26.06.1989 по 02.02.1995 до страхового стажу при обчисленні пенсії.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, то відповідно до частини першої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 1211,20 грн, сплачений відповідно до квитанції від 20.06.2024 (а.с.19).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ідентифікаційний код юридичної особи в ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 90 від 25.04.2024 року в частині не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи в Слов`янській харчосмаковій фабриці з 21.10.1985 по 24.02.1987, у Слов`янському побутовому комбінату з 26.02.1987 по 26.06.1989, у Кооперативі «Прогрес-3» з 26.06.1989 по 02.02.1995 на підставі його трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.07.1982.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в Слов`янській харчосмаковій фабриці з 21.10.1985 по 24.02.1987, в Слов`янському побутовому комбінату з 26.02.1987 по 26.06.1989, в Кооперативі «Прогрес-3» з 26.06.1989 по 02.02.1995 на підставі його трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.07.1982.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 23 серпня 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.