Справа № 140/5214/24
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2024-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року ЛуцькСправа № 140/5214/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж Продукт.К» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Престиж Продукт.К» (далі ТзОВ «Престиж Продукт.К») звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 квітня 2024 року №.

Позов обґрунтований тим, що ГУ ДПС у Волинській області провело позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Престиж Продукт.К». Актом перевірки від 21 березня 2024 року №6324/07-07/41098985 встановлено порушення пункту 3 статті 13 Закону України від 21 червня 2018 року №2473-VIII «Про валюту та валютні операції» (далі - Закон №2473-VIII), пункту 14-2 постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (далі - Постанова №18) в частині ненадходження імпортного товару за контрактом від 25 травня 2021 року №25052021, укладеним з компанією Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. (Туреччина), на суму, що підлягає валютному нагляду - 30325,00 доларів США, граничний строк повернення якого 03 липня 2023 року. На підставі висновків акта перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 16 квітня 2024 року № про застосування пені за порушення строку розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 825053,44 грн.

Позивач не погоджується із висновками акта перевірки та прийнятим на його підставі податковим повідомленням-рішення. Вважає, що ГУ ДПС у Волинській області під час формування висновків не врахувало фактичних обставин справи, а подані на акт перевірки в порядку пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України (далі - ПК України), відповідно до положень статті 42, підпункту 69.18 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» цього Кодексу 09 квітня 2024 року о 19:08 через електронний кабінет платника заперечення (протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки) безпідставно залишило без розгляду, що призвело до порушення порядку оформлення та розгляду матеріалів перевірки.

З приводу фактичних обставин позивач вказав, що з компанією Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. у нього було два контракти на поставку товарів: від 25 травня 2021 року №25052021 (контракт 1) та від 01 березня 2022 року №01032022 (контракт 2). На виконання умов контракту 1 товариство 05 січня 2023 року перерахувало компанії Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. передоплату за товар у сумі 30325,00 доларів США та 11 квітня 2023 року - у сумі 7328,50 доларів США. При цьому контрактом (з урахуванням додаткової угоди) було обумовлено, що у випадку непоставки товару продавець повертає суму авансового платежу не пізніше 60 календарних днів від дня отримання авансу, а у випадку виникнення заборгованості щодо недопоставленого товару сторони мають право робити зарахування зустрічних одноразових вимог між іншими контрагентами на підставі угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог. Враховуючи, що за замовленнями, за які 05 січня 2023 року та 11 квітня 2023 року надійшла передоплата, товар не надійшов, у компанії Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. перед ТзОВ «Престиж Продукт.К» 06 березня 2023 року виникла заборгованість у розмірі авансового платежу в сумі 30325,00 доларів США, а 11 липня 2023 року у сумі 7328,50 доларів США, яку відповідно до умов додаткової угоди продавець зобов`язаний був повернути. Між тим 27 березня 2023 року за контрактом 2 товариству від компанії Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. надійшов товар на загальну суму 22996,50 доларів США, який ТзОВ «Престиж Продукт.К» мало оплатити. Внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі угоди від 31 березня 2023 року заборгованість за контрактом 1 та контрактом 2 є погашеною у розмірі 22995,50 доларів США. Також за контрактом 2 ТзОВ «Престиж Продукт.К» здійснило замовлення та 20 червня 2023 року здійснило передоплату товару у сумі 14657,00 доларів США. Однак компанії Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. за вказаною передоплатою товар не поставила, що з 20 серпня 2023 року є її заборгованістю перед товариством. Воднораз між компанією Slim Dis Ticaret Ltd. Sti., ТзОВ «Престиж Продукт.К» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа Бест» (далі - ТзОВ «Альфа Бест») 02 жовтня 2023 року укладено трьохсторонній договір про переведення боргу, за умовами якого наявну у компанії Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. заборгованість перед позивачем у вигляді сум передоплати у розмірі 21985,50 доларів США (7328,50 доларів США за контрактом 1 та 14657,00 доларів США за контрактом 2) було переведено ТзОВ «Альфа Бест», а оскільки за договором поставки від 01 листопада 2021 року №127 у ТзОВ «Престиж Продукт.К» перед ТзОВ «Альфа Бест» обліковувалась заборгованість у розмірі 26969034,23 грн, то 02 жовтня 2023 року було укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до пункту 2.1 якої позивач не є зобов`язаним за договором поставки від 01 листопада 2021 року №127 в частині, яка підлягає зарахуванню за цією угодою, а ТзОВ «Альфа Бест» не є зобов`язаною за договором про переведення боргу від 02 жовтня 2023 року у повному обсязі.

На переконання позивача, зарахування зустрічних однорідних вимог та переведення боргу при здійсненні імпортних операцій є способами врегулювання сторонами своїх взаємних зобов`язань, здійснення яких гарантовано статтею 6 Закону України від 16 квітня 1991 року №959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність» (далі Закон 959-XII0 та які відповідно до умов, визначених підпунктом 5 пункту 10 розділу ІІІ Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року №7 (далі Інструкція №7), є підставою для завершення банеом валютного нагляду (зустрічні вимоги є грошовими, однорідними, між сторонами відсутній спір щодо характеру зобов`язань, змісту, умов проведення розрахунків). Тому сторони зовнішньоекономічних операцій позивач і компанія Slim Dis Ticaret Ltd. Sti., як і ТзОВ «Престиж Продукт.К» та ТзОВ «Альфа Бест», здійснюючи експортно-імпортні операції, обґрунтовано виходили з того, що законами України передбачено їх право на застосування такої форми розрахунків, як зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог, а також обґрунтовано виходили з того, що таке право не може бути скасоване підзаконними актами. Тож суперечності між положеннями Постанови №18 та Інструкції №7 щодо можливості завершення здійснення банками валютного нагляду на підставі документів про припинення зобов`язань шляхом зарахуванням зустрічних однорідних вимог, зважаючи на статтю 3 Закону №2473-VIII, повинні трактуватися на користь ТзОВ «Престиж Продукт.К».

Позивач також зауважив, що залишок заборгованості компанії Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. перед ТзОВ «Престиж Продукт.К» у розмірі 7328,50 доларів США є незначною сумою, на яку з врахуванням пункту 22 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року №5 (далі Положення №5), не поширюються граничні строки розрахунків, передбачені пунктом 14-2 Постанови №18.

Наведене, на думку позивача, свідчить про відсутність підстав для нарахування пені та позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України).

Відповідач у відзиві на позов заперечив позовні вимоги та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.75-79). В обґрунтування цієї позиції відповідач вказав, що листом Державної податкової служби України від 05 вересня 2023 року №21760/7/99-00-07-05-02-07 доведено інформацію Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») про незавершені суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності станом на 01 серпня 2023 року розрахунки протягом встановлених Національним банком України граничних строків, зокрема, щодо ТзОВ «Престиж Продукт.К», яке порушило встановлені законодавством терміни розрахунків в іноземній валюті за контрактом від 25 травня 2021 року №25052021. Проведеною документальною позаплановою виїзною перевіркою ТзОВ «Престиж Продукт.К» за період з 25 травня 2021 року по 07 березня 2024 року щодо дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій з врахуванням пояснень платника було встановлено, що на виконання умов контракту від 25 травня 2021 року №25052021 позивач здійснив передоплату на рахунок нерезидента Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. на загальну суму 438377,95 доларів США; від продавця надійшов товар (код товару 17049071, 17049065, 19023010) загальною вартістю 476031,45 доларів США. Станом на 07 березня 2024 року товар на суму 37653,50 доларів США не надійшов. Відповідно до підпункту 1 пункту 9 розділу ІІІ Інструкції №7 сума незавершених розрахунків - 7328,50 доларів США, що є заборгованістю нерезидента, не перевищує незначної суми, та щодо неї банк завершує здійснення валютного нагляду. Проте граничний строк надходження товару по валютній операції від 05 січня 2023 року на суму 30325,00 доларів США (підлягає валютному нагляду) 07 жовтня 2023 року. У зв`язку з порушенням граничного строку розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності (становить 180 календарних днів) на суму 30325,00 доларів США позивачу за результатами перевірки та на підставі пункту 5 статті 13 Закону №2473-VIII податковим повідомленням-рішенням правомірно нараховано пеню у розмірі 825053,44 грн.

Відповідач зауважив, що за висновками Верховного Суду у справі №140/10623/23 хоч Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність» і надає право суб`єкту господарювання самостійно визначати форму розрахунків за зовнішньоекономічними операціями з-поміж тих, що не суперечать законам України, проте Законом №2473-VІІІ визначено єдину форму розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів і це виключно шляхом зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України.

У відповіді на відзив (а.с.86-87) позивач просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, наголосивши, що жодних обмежень на припинення зобов`язань за зовнішньоекономічними імпортними операціями шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог законами України не передбачено. Постанови Правління Національного банку від 24 лютого 2022 року №18 (пункт 14-6) та від 02 січня 2019 року №7 (підпункт 5 пункту 10 розділу III) містять суперечливі положення щодо можливості завершення здійснення банками валютного нагляду на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, що відповідно до статті 3 Закону №2473-VІІІ повинні трактуватися на користь суб`єкта господарювання.

Також зауважив, що відповідач не заперечив порушень ним норм ПК України щодо розгляду матеріалів перевірки та прийняття податкового повідомлення-рішення, а посилання на судове рішення Верховного Суду у справі у спорі щодо експортних операцій не підтверджує правомірність спірного податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій за операціями імпорту товарів.

Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав.

Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Як слідує з матеріалів справи, Державною податковою службою України листом від 05 вересня 2023 року №21760/7/99-00-07-05-02-07 Головним управлінням ДПС в областях з метою організації контрольно-перевірочної роботи доведено інформацію про виявлені факти ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки грошових коштів чи товарів станом на 01 серпня 2023 року, яка надана банками згідно з Інструкцією №7 (а.с.95).

На підставі наказу від 05 березня 2024 року №781-п та наказу про продовження терміну проведення документальної перевірки від 12 березня 2024 року №886-п, направлення від 06 березня 2024 року №1169 (а.с.93-94) у зв`язку із надходженням інформації від АТ КБ «Приватбанк» щодо порушення термінів розрахунків в іноземній валюті та у зв`язку із наданням ТзОВ «Престиж Продукт.К» пояснень та їх документального підтвердження на запит від 28 вересня 2023 року №32051/1/26-15-07-08-03, ГУ ДПС у Волинській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій за період з 25 травня 2021 року по 07 березня 2024 року зі складанням акта перевірки від 21 березня 2024 року №6324/07-07/41098985 (а.с.15-18).

Як видно зі змісту акта перевірки (підпункт 3.1.1 пункту 3 розділу ІІІ «Описова частина», такі висновки ґрунтуються на тому, що на виконання умов контракту від 25 травня 2021 року №25052021 згідно з платіжними дорученнями в іноземній валюті (додаток 4 до акта перевірки) ТзОВ «Престиж Продукт.К» здійснено передоплату на рахунок нерезидента - компанії Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. на загальну суму 438377,95 доларів США (14862714,84 грн). На виконання умов контракту від 25 січня 2021 року №25052021 за період з 25 травня 2021 року по 07 березня 2024 року від нерезидента компанії Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. надійшов товар (кондитерські, макаронні вироби) загальною вартістю 476031,45 доларів США (12833534,39 грн). Дані щодо митних декларацій наведені в додатку 4 (а.с.81). Станом на 07 березня 2024 року товар на суму 37653,50 доларів США за контрактом від 25 травня 2021 року №25052021 не надійшов. Граничний строк надходження товару по валютній операції від 05 січня 2023 року на суму 30325,00 доларів США - 03 липня 2023 року. Граничний строк надходження товару по валютній операції від 11 квітня 2023 року на суму 7328,50 доларів США - 07 жовтня 2023 року. Сума незавершених розрахунків - 7328,50 доларів США не перевищує незначної суми (ознаки дроблення валютних операцій відсутні).

Станом на 07 березня 2024 року по розрахунках з компанією Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. за даними перевірки та бухгалтерського обліку за контрактом від 25 травня 2021 року №25052021 протермінована дебіторська заборгованість становить 37653,50 доларів США, в тому числі яка підлягає валютному нагляду 30325,50 доларів США.

За висновками акта перевірки від 21 березня 2024 року №6324/07-07/41098985 перевіркою встановлено порушення пункту 3 статті 13 Закону №2473-VІІІ та пункту 14-2 Постанови №18 в частині ненадходження імпортованого товару за контрактом від 25 травня 2021 року №25052021, укладеним з компанією Slim Dis Ticaret Ltd. Sti., на суму, що підлягає валютному нагляду 30325,00 доларів США (граничний строк розрахунків 03 липня 2023 року).

ТзОВ «Престиж Продукт.К» подало заперечення на акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 21 березня 2024 року №6324/07-07/41098985 (а.с.19 зворот -22), які листом ГУ ДПС у Волинській області від 15 квітня 2024 року №5907/03-20-07-07-06 залишено без розгляду у зв`язку з недотриманням термінів подання, визначених пунктом 86.7 статті 86 ПК України (а.с.23).

На підставі зазначеного акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийняло податкове повідомлення-рішення від 16 квітня 2024 року № про застосування до ТзОВ «Престиж Продукт.К» відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України та пункту 5 статті 13 Закону №2473-VІІІ про нарахування за порушення строку розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності пені у сумі 825053,44 грн (а.с.25 зворот-26).

Це податкове повідомлення-рішення і є предметом оскарження.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ, встановлення відповідальності за порушення ними валютного законодавства визначені Законом №2473-VIII.

Як установлено частинами першою, другою статті 3 Закону №2473-VIII, відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону. Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону.

За приписами статті 1 цього Закону терміни вживаються в такому значенні: валютна операція - операція, що має хоча б одну з таких ознак: а) операція, пов`язана з переходом права власності на валютні цінності та (або) права вимоги і пов`язаних з цим зобов`язань, предметом яких є валютні цінності, між резидентами, нерезидентами, а також резидентами і нерезидентами, крім операцій, що здійснюються між резидентами, якщо такими валютними цінностями є національна валюта; б) торгівля валютними цінностями; в) транскордонний переказ валютних цінностей та транскордонне переміщення валютних цінностей (пункт 1); валютний нагляд - система заходів, спрямованих на забезпечення дотримання суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами валютного законодавства (пункт 3).

Закріплені у статті 4 Закону №2473-VIII гарантії свободи здійснення валютних операцій передбачають здійснення валютних операцій без обмежень відповідно до законодавства України, крім випадків, встановлених законами України, що регулюють відносини у сферах забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також випадків запровадження Національним банком України відповідно до цього Закону заходів захисту. Свобода здійснення валютних операцій забезпечується шляхом дотримання принципів валютного регулювання, встановлених цим Законом (частини перша, друга названої статті).

Відповідно до приписів частини першої статті 13 Закону №2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (частина перша). Національний банк України має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України

Частиною третьою статті 13 цього Закону передбачено, що у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

За окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку (абзац четвертий статті 4 Закону №2473-VIII).

Національний банк України на виконання, зокрема, положень статті 13 Закону №2473-VIII постановою Правління від 02 січня 2019 року №5 затвердив Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (Положення №5).

Пунктом 21 розділу II Положення №5 встановлено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Згідно з пунктом 22 розділу II Положення №5 граничні строки розрахунків, зазначені в пункті 21 розділу II цього Положення:

1) не поширюються на операцію з експорту, імпорту товарів (уключаючи незавершені розрахунки за операцією), сума якої (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату здійснення операції) є меншою, ніж розмір, передбачений статтею 20 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - незначна сума), крім дроблення операцій з експорту товарів або дроблення валютних операцій;

2) застосовуються з урахуванням установлених Національним банком за поданням Кабінету Міністрів України, відповідно до абзацу другого частини першої статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» (далі - Закон про валюту), винятків та (або) особливостей для окремих товарів, та (або) галузей економіки.

За приписами абзацу першого частини першої статті 20 Закону України від 06 грудня 2019 року №361-IX «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (чинний з 28 квітня 2020 року) фінансові операції є пороговими, якщо сума, на яку здійснюється кожна із них, дорівнює чи перевищує 400 тисяч гривень або дорівнює чи перевищує суму в іноземній валюті, банківських металах, інших активах, еквівалентну за офіційним курсом гривні до іноземних валют і банківських металів 400 тисяч гривень на момент проведення фінансової операції.

Відповідно до пункту 23 розділу II Положення №5 розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного пунктом 21 розділу II цього Положення, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення, у повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в Україні в банку.

24 лютого 2022 року Правління Національного банку України прийняло Постанову №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (Постанова №18).

Постановою Правління Національного банку України від 04 квітня 2022 року №68 внесено зміни до Постанови №18, доповнивши її пунктами 14-2 14-4. Зокрема, згідно з пунктом 14-2 Постанови №18 граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 90 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.

Пунктом 14-3 Постанови №18 визначено випадки, на які граничні строки розрахунків, зазначені в пункті 14-2 цієї постанови, не поширюються, та умови застосування цих строків для окремих товарів та (або) галузей економіки (відповідають за змістом приписам пункту 22 розділу ІІ Положення №5).

Також відповідно до пункту 14-4 Постанови №18 розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного в пункті 14-2 цієї постанови, з урахуванням вимог пункту 14-3 цієї постанови в повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 14-3 цієї постанови стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в банку в Україні.

Надалі постановою Правління Національного банку України від 07 червня 2022 року №113 «Про внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року №18» змінено з 08 червня 2022 року граничні строки розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами з 90 до 120 днів, а постановою Правління Національного банку України від 07 липня 2022 року №142 «Про внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року №18» - з 120 до 180 днів з 09 липня 2022 року.

Частиною п`ятою статті 13 цього Закону установлено, що порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

За правилами частин шостої, сьомої названої статті у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

У разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується. У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено. У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.

Аналізуючи наведені норми Закону №2473-VIII, слід дійти висновку про те, що порушення резидентом встановлених Національним банком України строків проведення розрахунків за зовнішньоекономічними операціями тягнуть за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором або ж вартості недопоставленого товару. При цьому така пеня не нараховується в разі настання форс-мажору чи подання резидентом позовної заяви до суду про стягнення з нерезидента заборгованості. Водночас встановлений Національним банком України граничний строк проведення розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів може бути подовжений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі відповідного висновку.

З метою врегулювання порядку здійснення банками валютного нагляду за дотриманням резидентами встановлених Національним банком України граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів Правління Національного банку України постановою від 02 січня 2019 року №7 затвердило Інструкцію №7.

Пунктом 5 розділу ІІ Інструкції №7 (зі змінами) передбачено, що банк згідно з вимогами цієї Інструкції здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів резидента, які передбачають розрахунки в грошовій формі (уключаючи розрахунки резидента з нерезидентом на території України), що здійснюються через цей банк.

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 розділу ІІ Інструкції №7 банк здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентом граничних строків розрахунків за: операцією резидента з імпорту товарів, якщо на дату оплати резидентом товару [а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - на дату здійснення банком платежу на користь нерезидента (дату списання коштів з рахунку банку)] нерезидентом не була здійснена поставка за операцією з імпорту товару з оформленням типів МД, зазначених у підпункті 3 пункту 9 розділу III цієї Інструкції, та відображенням інформації про таке оформлення у реєстрі МД, або документів, зазначених у підпунктах 3, 4 пункту 9 розділу III цієї Інструкції, або в банку немає інформації про здійснення поставки за такою операцією.

Згідно з підпунктом 2 пункту 7 розділу II Інструкції №7 банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати здійснення платежу (списання коштів з рахунку клієнта), а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - здійснення банком платежу на користь нерезидента (списання коштів з рахунку банку) - за операціями з імпорту товарів.

Датою здійснення платежу на користь нерезидента - постачальника товару вважається дата здійснення банком платежу на користь нерезидента - постачальника товару, якщо оплата зобов`язань резидента за операцією з імпорту товару здійснюється за рахунок коштів, отриманих від банку на підставі кредитного договору без зарахування цих коштів на поточний рахунок такого резидента в банку.

Відповідно до пункту 9 розділу III Інструкції №7 банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків:

якщо сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів не перевищує незначної суми. У разі здійснення розрахунків за експорт, імпорт товарів в іноземній валюті сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів визначається за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату останньої події за відповідною операцією (остання дата платежу/надходження грошових коштів, дата поставки товару, дата зарахування зустрічних однорідних вимог) (підпункт 1);

у разі імпорту продукції, яка ввозиться в Україну, - після отримання інформації з реєстру МД про здійснення поставки за імпортною операцією з оформленням МД типу IM-40 «Імпорт», IM-41 «Реімпорт», ІМ-51 «Переробка на митній території», IM-72 «Безмитна торгівля», IM-75 «Відмова на користь держави», IM-76 «Знищення або руйнування» (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню) або після пред`явлення резидентом документа (крім МД), який використовується для митного оформлення продукції (якщо на продукцію, що імпортується, згідно із законодавством України не оформляється МД) (підпункт 3).

Приписами підпункту 5 пункту 10 та підпункту 5 пункту 12 Інструкції №7 встановлено, що банк, крім підстав, передбачених у пункті 9 розділу III цієї Інструкції, має право завершити здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за наявності: документів про припинення зобов`язань за операціями з експорту, імпорту товарів зарахуванням зустрічних однорідних вимог у разі дотримання сукупності таких умов: вимоги випливають із взаємних зобов`язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання. Зменшення суми грошових коштів, які мають надійти на користь резидента від нерезидента як оплата за експорт товару або вартості товарів, що імпортуються, допускається за умови, якщо протягом виконання зобов`язань за договором: відбувається повернення сплачених імпортером коштів повністю або частково - на суму цих коштів.

У цій справі не є спірною та обставина, що між компанією Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. (продавець) та ТзОВ «Престиж Продукт.К» (покупець) укладено контракт від 25 травня 2021 року №25052021 (а.с.27-28).

Відповідно до пункту 1.1 контракту від 25 травня 2021 року №25052021 зобов`язується поставити та передати покупцю товар згідно з інвойсами, які є невід`ємною частиною контракту. Умови поставки СРТ-Київ (пункт 2.1).

За умовами пункту 3 цього контракту оплата відбувається як у вигляді відстрочки на 90 днів від вартості замовлення, так і у вигляді передоплати відповідно до виставленого продавцем рахунку про вартість товару, а поставка товару здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту надходження замовлення від покупця.

Додатковою угодою від 16 червня 2021 року (а.с.33) пункт 3 контракту доповнено підпунктами 3.4 та 3.5, згідно з якими у випадку непоставки товару продавець повертає суму авансового платежу не пізніше 60 календарних днів від дня отримання авансу. У випадку виникнення заборгованості по недопоставленому товару сторони мають право робити зарахування зустрічних одноразових вимог між іншими контрагентами на підставі угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог.

З матеріалів справи видно, що на виконання умов контракту від 25 травня 2021 року №25052021 ТзОВ «Престиж Продукт.К» платіжними інструкціями від 05 січня 2023 року №206JBKLN1 (а.с.31) та від 11 квітня 2023 року №214JBKLN4 (а.с.32) перерахувало компанії Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. передоплату за товар у сумі 30325,00 доларів США та 7328,50 доларів США відповідно.

За змістом акта позапланової перевірки за наданими позивачем письмовими поясненнями та первинними документами на запит ГУ ДПС у м. Києві від 28 вересня 2023 року №32051/1/26-15-07-08-03 та запит ГУ ДПС у Волинській області від 14 березня 2024 року №ЕКПП/13472/6 вже у ході самої перевірки (сторінка 3) відповідач встановив, що за контрактом від 25 травня 2021 року №25052021 ТзОВ «Престиж Продукт.К» здійснило передоплату на рахунок нерезидента на загальну суму 438377,95 доларів США (14862714,84 грн), а від нерезидента Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. надійшов товар загальною вартістю 476031,45 доларів США.

Відзив на позов дублює ці твердження в акті перевірки.

Поряд з тим опис обставин в акті перевірки є нелогічним, бо виходить, що ТзОВ «Престиж Продукт.К» має заборгованість перед продавцем-нерезидентом, що у такому випадку не відповідає висновкам в акті перевірки про те, що станом на 07 березня 2024 товар на суму 37653,50 доларів США не надійшов та фірма Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. товар передоплату в сумі 37653,50 доларів США не повернула; протермінована дебіторська заборгованість становить 37653,50 доларів США, в тому числі сума, що підлягає валютному контролю - 30325,00 доларів США.

Спірним податковим повідомленням-рішенням позивачу нараховано пеню за порушення граничних строків розрахунків (до 03 липня 2023 року) по валютній операції від 05 січня 2023 року на суму 30325,00 доларів США. При цьому відповідач виходив з того, що сума незавершених розрахунків за операцією від 11 квітня 2023 року - 7328,50 доларів США (граничний строк розрахунків 07 жовтня 2023 року) не перевищує незначної суми (пеня не нараховується).

За позицією відповідача, згідно з пунктом 14-6 Постанови №18 (зі змінами) банк не має права завершити здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операцією з експорту/імпорту товарів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог. З цих підстав не взято до уваги надані позивачем документи про зарахування зустрічних позовних вимог та переведення боргу.

Між тим судом встановлено, що між компанією Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. та ТзОВ «Престиж Продукт.К» також було укладено контракт від 01 березня 2022 року №01032022 (а.с.29-30).

На виконання умов цього контракту 27 березня 2023 року на митну територію України ТзОВ «Престиж Продукт.К» надійшов товар (кондитерські вироби) на загальну суму 22996,50 доларів США, що підтверджується вантажно-митною декларацією типу №23UA12U4, відповідно до якої відправником товару є компанія Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. (а.с.35-37).

З 28 березня 2023 року у позивача перед Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. виникла заборгованість у розмірі 22996,50 доларів США.

Угодою від 31 березня 2023 року, укладеною між ТзОВ «Престиж Продукт.К» та компанією Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. (а.с.37 зворот 38), сторони, маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди на підставі статті 601 Цивільного кодексу України про зарахування зустрічних однорідних вимог, що випливають за контрактами: від 01 березня 2022 року №01032022 (де Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. є кредитором, а ТзОВ «Престиж Продукт.К» - боржником при виконанні грошового зобов`язання у сумі 22996,50 доларів США) та контрактом від 25 травня 2021 року №25052021 (де Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. є боржником, а ТзОВ «Престиж Продукт.К» - кредитором при виконання грошового зобов`язання у сумі 30325,00 доларів США) (пункт 1.1).

Як слідує з пункту 2 цієї угоди, заборгованість, яка існувала за договорами, передбаченими пунктом 1.1 угоди, є погашеною у розмірі 22995,50 доларів США шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог та ТзОВ «Престиж Продукт.К» не є зобов`язаною стороною за контрактом від 01 березня 2022 року №01032022 в частині оплати за товар, які були поставлені за вантажною митною декларацією від 27 березня 2023 року №612312 на суму 22996,50 доларів США, яка підлягає зарахуванню за цією угодою (пункт 2.1); компанія Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. не є зобов`язаною стороною в частині повернення передоплати на суму 22996,50 доларів США, яка була перерахована за платіжною інструкцією від 05 січня 2023 року №206JBKLN1 в рамках виконання контракту від 25 травня 2021 року №25052021 (підпункт 2.2). Підписання цієї угоди свідчить про відсутність будь-яких претензій сторін одна до одної (пункт 3 угоди).

Отже, фактично з 31 березня 2023 року заборгованість за контрактом від 25 травня 2021 року №25052021 з урахуванням угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 31 березня 2023 року зменшена до 7328,50 доларів США (30325,00 доларів США (аванс) - 22995,50 доларів США (сума, яка погашена шляхом зарахування зустрічних вимог). Незавершена валютна операція у сумі 7328,50 доларів США (граничний строк завершення якої до 03 липня 2023 року) в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленого Національним банком України на дату здійснення операції, не перевищує розміру, передбаченого статтею 20 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», тобто 400000,00 грн.

Крім того, з письмових пояснень позивача від 13 та 15 березня 2023 року та підтверджуючих документів, які були надані в межах податкової перевірки (а.с.58 зворот 62), встановлено, що 20 червня 2023 року ТзОВ «Престиж Продукт.К» перерахувало на рахунок Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. передоплату за товар (кондитерські вироби) у розмірі 14657,00 доларів США за контрактом від 01 березня 2022 року №01032022, що підтверджується платіжною інструкцією №228 (а.с.39).

З наявних у матеріалах справи документів також встановлено, 02 жовтня 2023 року між компанією Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. (первісний боржник), ТзОВ «Престиж Продукт.К» (кредитор) та ТзОВ «Альфа Бест» (новий боржник) укладено договір про переведення боргу (а.с.39 зворот - 41), яким врегульовано відносини, пов`язані із заміною зобов`язаної сторони (первісного боржника) у зобов`язанні, що виникло на підставі контрактів від 25 травня 2021 року №25052021 та від 01 березня 2022 року №01032022, а також додатків до них, укладених між первісним боржником та кредитором, в частині непогашених грошових зобов`язань, які на день укладення цього договору становлять сумарно 21985,50 доларів США (пункт 1).

Так відповідно до пункту 1.1 договору загальний розмір грошового зобов`язання, передбаченого пунктом 1 цього договору, складається з сум, які були перераховані кредитором на рахунок первісного боржника, в рамках виконання контрактів, однак на які не було поставлено товар та які не були повернуті кредитору, а саме: 7328,50 доларів США за платіжною інструкцією від 11 квітня 2023 року №214; 14657,00 доларів США за платіжною інструкцією від 20 червня 2023 року №228.

Отже, загальна заборгованість компанії Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. перед позивачем у вигляді передоплати за товари у сумі 21985,50 доларів США, які не було поставлено, за умовами договору від 02 жовтня 2023 року була переведена на ТзОВ «Альфа Бест».

Натомість у ТзОВ «Альфа Бест» (покупець) обліковувалась заборгованість за міжнародним контрактом від 04 квітня 2023 року №1 у розмірі 85011,80 доларів США перед компанією Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. (продавець), що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період з 01 січня 2023 року по 21 вересня 2023 року (а.с.41 зворот - 44, 53).

У той же час на дату укладення договору про переведення боргу на підставі договору поставки від 01 листопада 2021 року №127 (а.с.54 зворот - 57) у ТзОВ «Престиж Продукт.К» (покупець) перед ТзОВ «Альфа Бест» (постачальник) обліковувалась заборгованість, строк виконання якої настав, у загальному розмірі 26969034,23 грн, про що наявний акт звірки взаємних розрахунків за період 01 вересня 2023 року 02 жовтня 2023 року (а.с.57 зворот).

02 жовтня 2023 року ТзОВ «Престиж Продукт.К» та ТзОВ «Альфа Бест» уклали угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог (а.с.58), які виникли на підставі договору поставки від 01 листопада 2021 року №127, де ТзОВ «Альфа Бест» є кредитором, а ТзОВ «Престиж Продукт.К» - боржником при виконанні грошового зобов`язання в сумі 26969034,23 грн, та договору про переведення боргу від 02 жовтня 2023 року, де сторона ТзОВ «Альфа Бест» є боржником, а ТзОВ «Престиж Продукт.К» є кредитором при виконанні грошового зобов`язання в сумі 21985,50 доларів США, що при перерахунку за офіційним курсом НБУ на дату складання договору (36,57 грн) еквівалентно 804009,74 грн (пункт 1). За умовами пункту 2 цієї угоди заборгованість, яка існувала за договорами, передбаченими пунктом 1 цієї угоди, є погашеною у розмірах, передбачених пунктом 2.1 угоди, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Із змісту пункту 2.1 угоди від 02 жовтня 2023 року вбачається, що з моменту набрання чинності цією угодою ТзОВ «Престиж Продукт.К» не є зобов`язаною за договором поставки від 01 листопада 2021 року №127 в частині, яка підлягає зарахуванню за цією угодою, а ТзОВ «Альфа Бест» не є зобов`язаною за договором про переведення боргу від 02 жовтня 2023 року у повному обсязі. При цьому підписання цієї угоди свідчить про відсутність претензій сторін одна до одної (пункт 3).

Таким чином, в результаті укладення названих договору та угоди заборгованість компанії Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. перед ТзОВ «Престиж Продукт.К» за контрактами зменшилась на 21985,50 доларів США; заборгованість ТзОВ «Альфа Бест» перед компанією Slim Dis Ticaret Ltd. Sti. за контрактом від 04 квітня 2023 року №1 зменшилась на 21985,50 доларів США; заборгованість «Престиж Продукт.К» перед ТзОВ «Альфа Бест» за угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 02 жовтня 2023 року зменшилась на 804009,74 грн, що еквівалентно 21985,50 доларів США станом на дату укладення угоди, що свідчить про те, що фактично відтоку валютної виручки за кордон не відбулось.

Згідно із положеннями частини четвертої статті 6 та частини першої статті 14 Закону №959-ХІІ суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України, та самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Відповідно до статей 627, 628 Цивільного кодексу України сторони вільні у виборі виду договору та його умов, а згідно зі статтею 629 цього Кодексу укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» Цивільного кодексу України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 Кодексу), зокрема зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (стаття 601). Аналогічні положення закріплені у статті 203 Господарського кодексу України, згідно з частиною третьою якої господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Також суд наголошує на тому, що про можливість припинення зобов`язання за зовнішньоекономічним договором зарахуванням зустрічних однорідних вимог зазначено і в підпункті 5 пункту 10 розділу ІІІ Інструкції №7.

При тлумаченні наведених норм слід виходити з того, що зустрічність вимог передбачає одночасну участь сторін у двох зобов`язаннях, де кредитор за одним зобов`язанням є боржником в іншому. Тобто, сторони одночасно беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, і навпаки. Що ж до однорідності вимог, то вона визначається їхньою правовою природою та матеріальним змістом (вираженням) і не залежить від підстав, що зумовили виникнення зобов`язань. Це означає, що вимоги вважаються однорідними, якщо зобов`язання сторін стосовно одна до одної мають бути виконані однаково, тоді як підстави виникнення зобов`язань можуть бути різними.

Із цього приводу Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду та Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в низці судових рішень дотримуються послідовної позиції щодо умов, яким мають відповідати вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, зокрема, вони мають: «1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань із передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог поширюється на їхню правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги» (постанови від 31 січня 2020 року у справі № 1340/3649/18; від 16 квітня 2019 року у справі №911/483/18; від 21 листопада 2018 року у справі №755/9929/15-ц).

В контексті наведеного із змісту угоди від 31 березня 2023 року (а.с.37 зворот-38) вбачається, що сторони домовилися про зарахування зустрічних однорідних вимог за контрактами від 01 березня 2022 року №01032022 та від 25 травня 2021 року №25052021.

Докази того, що угода про зарахування зустрічних однорідних вимог визнана судом недійсною або не відповідає вимогам чинного законодавства, відсутні.

Суд повторює, що чинним законодавством не заборонено та не обмежено законні форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, що не передбачають, власне, надходження іноземної валюти на рахунок резидента. Так само законодавство на час виникнення спірних правовідносин не пов`язує застосування інституту зарахування однорідних зустрічних вимог з певними видами договорів як обов`язковою умовою припинення зобов`язання у такий спосіб, крім випадків, коли зарахування не допускається.

Наведене відповідає висновкам Верховного Суду у постановах від 15 серпня 2024 року у справі №580/4079/23, від 07 лютого 2023 року у справі №813/1342/16, від 19 вересня 2023 року у справі №804/15956/15, від 29 липня 2021 року у справі №817/1200/15.

Оскільки резидент є вільним у виборі форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями з-поміж тих, що не суперечать законам України, то перебування таких операцій на валютному контролі саме по собі не спричиняє безумовного наслідку у вигляді застосування штрафних санкцій (пені), передбачених частиною п`ятою статті 13 Закону №2473-VIII. Припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог є складовою гарантованого Конституцією України права на свободу підприємницької діяльності та може бути обмежено виключно законами України.

У постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі №817/1200/15, від 19 вересня 2023 року у справі №804/15956/15 зазначено, що у разі припинення зобов`язання за зовнішньоекономічним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у строк, встановлений нормами Закону для розрахунків у іноземній валюті, підстави для притягнення резидента до відповідальності за порушення термінів розрахунків у іноземній валюті відсутні, незалежно від підстав виникнення зустрічних однорідних вимог та складу учасників зарахування зустрічних однорідних вимог.

Аналізуючи обставини, що склалися у цій справі, суд зазначає, що зі змісту контрактів, наявних первинних документів, а також договорів (угод) про зарахування зустрічних вимог вбачається, що між суб`єктами господарювання виникли зустрічні вимоги, які є грошовими, тобто однорідними, між сторонами відсутній спір (пункт 3 угоди від 31 березня 2023 року, пункт 3 угоди від 02 жовтня 2023 року) щодо характеру зобов`язань, їх змісту, умов виконання, умов проведення розрахунків за контрактами, вони відповідають критеріям, дотримання яких відповідно до підпункту 5 пункту 10 розділу III Інструкції №7 є передумовою для зняття банком цих розрахунків з валютного нагляду.

З приводу позиції відповідача в акті перевірки від 21 березня 2024 року №6324/07-07/41098985 та у відзиві на позов про те, що відповідно до пункту 14-6 Постанови №18 з 06 вересня 2022 року банк не має права завершити здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операцією з експорту/імпорту товарів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, то слід зауважити, що ця норма спрямована на врегулювання діяльності саме банків у сфері валютного нагляду і не поширюється на господарську діяльність суб`єктів господарювання та не містить вимоги чи обмеження способів припинення зобов`язань.

Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2023 року у справі №813/1342/16, за змістом яких зважаючи на те, що чинним законодавством України передбачено право сторін зовнішньоекономічних операцій на застосування такої форми розрахунків, як зарахування (залік) зустрічних однорідних (грошових) вимог, таке право не може бути скасоване підзаконними актами, листами Національного Банку України тощо.

Суд також враховує, що відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону №2473-VIII у разі якщо норма цього Закону чи нормативно-правового акта Національного банку України, виданого на підставі цього Закону, або норми інших нормативно-правових актів Національного банку України допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків резидентів та нерезидентів у сфері здійснення валютних операцій або повноважень органів валютного нагляду, така норма трактується в інтересах резидентів та нерезидентів.

Тому посилання ГУ ДПС у Волинській області на пункт 14-6 Постанови №18 не може бути покладено в обґрунтування наявності порушень з боку позивача.

Суд відхиляє доводи відповідача з посиланням на висновки Верховного Суду у справі №140/10623/23, оскільки вони не релевантні до обставин цієї справи. Так у згаданій постанові висновки стосуються застосування пункту 14-4 Постанови №18 (в редакції станом на 04 квітня 2022 року) про те, що грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в банку в Україні, тобто, за операціями резидента з експорту товарів мають надійти саме грошові кошти. У розглядуваній справі обставини стосуються взаєморозрахунків сторін контракту щодо імпорту товару, тоді як застереження у пункті 14-4 Постанови №18 стосується розрахунків нерезидента із резидентом щодо операцій з експорту товарів. Тому наведені висновки прийняті за інших фактичних обставин.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на підставі пункту 86.7. статті 86 ПК України на акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 21 березня 2024 року №6324/07-07/41098985 подано заперечення від 09 квітня 2024 року №24-04/9-р (а.с.19 зворот - 22), яке згідно з листом від 15 квітня 2024 року №5907/6/03-20-07-07-06 залишено без розгляду у зв`язку з порушенням терміну подачі (а.с.23).

Пунктом 86.7 статті 86 ПК України обумовлено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Згідно з підпунктом 86.7.1 пункту 86.7 статті 86 ПК України акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу.

Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

При розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу.

За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Підпунктом 86.7.3 пункту 86.7 статті 86 ПК України установлено, що платник податків має право брати участь у процесі розгляду матеріалів перевірки особисто або через свого представника. Безпосередньо під час розгляду матеріалів перевірки платник податку має право надавати письмові та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду.

За змістом пункту 86.1 статті 86 ПК України матеріали перевірки - це: акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною; заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду); пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу.

З наведених норм слідує, що після проведення перевірки платник податків має право у разі незгоди з висновками акту перевірки подати до контролюючого органу свої заперечення на нього, а також додаткові документи. Також платник податку має право надати власні пояснення безпосередньо в процесі розгляду вже поданих заперечень на акт перевірки і всі ці пояснення та документи мають бути враховані контролюючим органом при прийнятті рішення за результатами розгляду заперечень. Рішення за результатами розгляду заперечень платника податків на акт перевірки контролюючий орган повинен прийняти у вигляді висновку та направити його платнику податків. При цьому, як заперечення на акт перевірки, так і подані платником податків разом з ними документи, а також висновок контролюючого органу за результатами їх розгляду є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Як свідчать матеріали справи, акт перевірки направлений ГУ ДПС у Волинській області на адресу позивача 22 березня 2024 року був отриманий останнім 26 квітня 2024 року, що не є спірним (констатовано у листі відповідача від 15 квітня 2024 року №5907/6/03-20-07-07-06). Отже, останнім днем для подання позивачем заперечень на акт перевірки - 09 квітня 2024 року.

Статтею 42 ПК України визначено порядок листування платників податків та контролюючих органів. Відповідно до названої статті платник податків може подавати документи до контролюючих органів двома способами: шляхом надіслання поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; через електронний кабінет платника податків.

Державна податкова служба України в загальнодоступному інформаційно-довідковому ресурсі «ЗІР» роз`яснила, що платник податків має право подати заперечення на акт перевірки через електронний кабінет платника податків. Меню «Листування з ДПС» приватної частини Електронного кабінету дозволяє платнику податків надіслати заперечення до акта перевірки до відповідного органу ДПС. Форма підготовки такої кореспонденції передбачає заповнення короткого змісту та завантаження сканованого документа (файл у форматі pdf із обмеженням розміру до 5 МБ).

Підпунктом 69.18 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, з метою захисту прав платників, збереження та захисту даних надання електронних сервісів та приймання електронних документів від платників податків здійснюються у робочі дні з 8 години до 20 години.

Позивач через електронний кабінет платника 09 квітня 2024 року (робочий день) о 19:08 подав заперечення на акт перевірки (а.с.64).

Між тим відповідач заперечення на акт перевірки не розглянув, як встановлено пунктом 86.7 ПК України, а залишив їх без розгляду, при цьому вказав, що заперечення надійшло о 8:50 10 квітня 2024 року (такі докази суду не надано).

На думку суду, оскільки ПК України передбачено можливість приймання електронних документів від платників податків у робочі дні з 8 години до 20 години, то позивач у встановленому порядку та строк подав такі заперечення на акт перевірки, що зобов`язувало відповідача розглянути їх.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування» (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року, «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року та ін.). Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Державні органи, які не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

На думку суду, у розглядуваному випадку має місце обмеження прав позивача на розгляд його заперечень на акт перевірки та недотримання принципу «належного урядування» при прийнятті рішення за результатами перевірки, оскільки визначальним є не дата отримання заперечень відповідачем, а дата їх надіслання платником, тобто, у строк протягом десяти робочих днів з наступного дня після отримання акта перевірки. Іншими словами, у контролюючого органу зберігається обов`язок належного реагування на заперечення платника податків, подане у часових межах для вчинення ним відповідних дій.

Отже, у розглядуваному випадку суд погоджується з тим, що мало місце порушення контролюючим органом прав позивача при прийнятті рішення за результатами позапланової перевірки.

Висновки відповідача про наявність підстав для нарахування пені на підставі частини п`ятої статті 13 Закону №2473-VІІІ є також безпідставними та такими, що здійснені без належного аналізу первинних документів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення від 16 квітня 2024 року № про нарахування ТзОВ «Престиж Продукт.К» пені за порушення граничних строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, яке з огляду на встановлені судом обставини у сукупності та проаналізовані вище нормативно-правові акти слід визнати протиправним та скасувати, тобто позов необхідно задовольнити повністю.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За приписами підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» (далі Закон №3674-VI) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Поряд з тим згідно з частиною третьою статті 4 Закону №3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскарження податкового повідомлення-рішення про накладення на позивача фінансових санкцій (нарахування пені) спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна. Тому вимоги про скасування такого рішення є вимогами майнового характеру.

Цей позов подано до суду в електронній формі через систему «Електронний суд», що передбачає застосування коефіцієнту для пониження відповідного розміру ставки судового збору).

Отже, у цьому разі розмір судового збору становить 9900,64 грн (825053,44 грн х 1,5%) х 0,8).

Позивач відповідно до платіжної інструкції від 07 травня 2024 року №1911 (а.с.14) сплатив судовий збір у сумі 24224,00 грн, зарахування якого до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджується випискою (а.с.70).

У зв`язку із задоволенням позову на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Волинській області необхідно стягнути судовий збір у сумі 9900,64 грн. Питання про повернення надміру сплаченого судового збору може бути вирішено за клопотанням особи, яка його сплатила, відповідно до статті 7 Закону №3674-VI.

Доказів понесення інших судових витрат матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж Продукт.К.» (43020, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Рівненська, будинок 48, ідентифікаційний код юридичної особи 41098985) до Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44106679) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 16 квітня 2024 року №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж Продукт.К.» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судові витрати у сумі 9900,64 грн (дев`ять тисяч дев`ятсот грн 64 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк