Справа № 362/4452/24
Суддя: Дорошенко В. М.
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа362/4452/24
Провадження 2-а/362/34/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2024 р. м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Київській області, відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області про скасування постанови про по справі про адміністративне правопорушення серія ГВА № 109844 від 30.03.2024

встановив:

Позивачка через представника звернувся до суду з позовом до відповідачів з вимогою скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серія ГВА № 109844 від 30.03.2024 (далі - оскаржувана постанова), а провадження у справі закрити.

Позов обґрунтований тим, що 30.03.2024 поліцейським СРПП ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції Дорошок В.І. складено постанову серія ГВА № 109844 про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Вказану постанову вважає незаконно та просить її скасувати, оскільки кожен має право звертатись до поліції для захисту, а поліція зобов`язана відреагувати на її звернення і вжити заходів для охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки та порядку». Не заперечує факт виклику працівників поліції, зауваживши, що підставою такого виклику слугувало те, що вона проживає в одній кімнаті у гуртожитку з ОСОБА_2 , вони не є подружжям, однак останній вважає позивачку своєю власністю, постійно ображає і провокує її на сварки. 30.03.2024 між ними знову виник побутовий конфлікт, який переріс у суперечку, ОСОБА_2 поводив себе неадекватно, кричав, лаявся, бігав по гуртожитку. Через це позивачка викликала працівників поліції по лінії «102». Правоохоронці опитали усіх очевидців події, встановили обставини виклику, оформили оскаржувану постанову. Про наявність оскаржуваної постанови дізналася лише після отримання рішення з виконавчої служби, так як копія оскаржуваної постанови не була направлена на адресу позивачки, а при розгляді цієї справи не була належним чином ознайомлена з правами та обов`язками.

Суд ухвалою від 01.07.2024 відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач (відділ поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області) позов не визнав. У відзиві на позов зазначає, що 30.03.2024 надійщло повідомлення від позивачки про те, що 63-річний сусід ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, неадекватно себе поводить, кричить. Прибувши на місце події, поліцейський встановив, що даний факт не знайшов свого підтвердження. Наголосив, що поліцейський при виявленні правопорушення та винесенні постанови діяв у порядку та на підставі Закону України «Про Національну поліцію», ним дотримано положення КУпАП щодо порядку розгляду справи та ухвалення рішення на виконання вимог ст. ст. 268, 279, 283 КУпАП. Крім того при розгляді справи здійснювався відеозапис події на бодікамеру поліцейського. На підтвердження своєї позиції відповідачем надано диск з відеозаписом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Вивчивши надані сторонами докази, суд установив таке.

Відповідно до постанови серії ГВА № 109844 від 30.03.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, 30.03.2024 о 15.30 год. у АДРЕСА_1 , громадянка ОСОБА_1 здійснила хибний виклик поліції через спецлінію 102, повідомивши про адміністративне правопорушення.

Той факт, що ОСОБА_1 здійснила виклик поліції у вказаний час та місці, не заперечується і самою позивачкою, яка вважала, що громадянин ОСОБА_2 вчиняв щодо неї адміністративне правопорушення.

Однак позивачка не надала суду жодних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 будь-якого правопорушення (пояснень свідків, рішення уповноважених органів з цього приводу, фото/відео фіксацію події тощо).

Водночас судом досліджено відеозапис події, який надано суду відповідачем.

Так, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху (п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію»).

Враховуючи застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису, який здійснено відповідно до вимог закону і можливий для відтворення, вказаний відеозапис суд визнає належним і допустимим доказом у даній справі.

З цього доказу вбачається факт прибуття працівників поліції на місце події за викликом позивачки, яка виходить правоохоронцям на зустріч. З дозволу позивачки поліцейські заходять до кімнати, де вона проживає. Там перебуває чоловік, який на канапі читає газету. Чоловік представляється ОСОБА_2 та надає свої документи. Пояснює, що проживає з ОСОБА_1 в одній кімнаті за яку спільно сплачують оренду. Щодо виклику заявниці стверджує, що жодних дій не вчиняв, позивачка все вигадала, натомість саме вона провокує конфлікти, а того дня вдарила його декілька разів пор голові. Надалі позивачка починає сварку з ОСОБА_2 та погрожує йому у присутності поліцейських. Працівники поліції заслуховують пояснення обох і оформляють оскаржувану постанову, знайомлять позивачку з її змістом, остання категорично відмовляється підписувати постанову та отримувати її копію.

Як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної постанови, при прийнятті рішення про накладення адміністративного стягнення поліцейським було здійснено виїзд на місце події, було з`ясовано наявності умислу позивачки на повідомлення поліції неправдивих відомостей, тобто було встановлено наявність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, була проведена належна оцінка наявних доказів та повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Крім того вказані обставини, які зафіксовані на відеозаписі (щодо викликів поліції), також підтверджуються даними електронного рапорту інспектора СРПП ВП № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області Осіпова Д.В. від 31.07.2024, встановленої форми, складеними на підставі витягу з ЄО № 3084, відповідно до якого: 30.03.2024 о 15:03 год. надійшло повідомлення зі служби 102: заявник повідомив, що сусід ОСОБА_2 якому приблизно 63 роки в стані алкогольного сп`яніння неадекватно себе поводить, бігає по будинку та кричить

Водночас позивачем не надані дані, які б свідчили про вчинення будь-якого злочину, правопорушення або інших непередбачених законом дій, які б порушували її права, інтереси або створювали загрозу її здоров`ю, життю або майну, які б були обґрунтованою правдивою підставою для виклику екстрених служб, а саме поліції.

Так само позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своєї позиції, лише висловлено суб`єктивну думку, що вона викликала поліцію, бо щодо неї вчиняли адміністративне правопорушення.

Таким чином, у суду є підстави вважати, що позивач здійснив виклик поліції безпідставно, оскільки не потребував захисту свого життя або здоров`я, своїх прав або життя, здоров`я або прав інших осіб.

Поліцейським складено постанову про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП, у присутності особи та їй оголошено, однак вона відмовився від її отримання і підпису постанови.

Посилання позивачки про те, що її не повідомлено про час та місце розгляду справи, не ознайомлено з її правами та обов`язками спростовується дослідженими судом матеріалами справи.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Суд зазначає, що обумовлений ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності не звільняє позивача від обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, у визначеному ч. 1 зазначеної статті порядку.

Своєю чергою, відповідач у порядку ч. 2 ст. 77 КАС України належними та допустимими доказами довів правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки суд установив факт здійснення нею неправомірного виклику працівників поліції за що передбачена відповідальність за ст. 183 КУпАП.

З огляду на викладене, твердження позивачки про незаконність і необґрунтованість постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які спростували б факт вчинення адміністративного правопорушення, надано не було. Підтвердження наявності обставин, що виключають адміністративну відповідальність належними і допустимими доказами у ході судового розгляду доведено не було. Своєю чергою, відповідач виконав процесуальний обов`язок доказування та надав суду відповідні докази.

За викладених обставин суд констатує наявність у діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, правомірність притягнення її до відповідальності згідно з оскаржуваною постановою та, відповідно, відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

У силу ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на позивачку.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72-79, 139, 241, 242-246, 286, 293 КАС України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Київській області та відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області про скасування постанови про по справі про адміністративне правопорушення серія ГВА № 109844 від 30.03.2024.

Залишити без змін постанову від 30 березня 2024 року серії ГВА № 109844 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень, винесену щодо ОСОБА_1 поліцейським СРПП ВП № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області лейтенантом поліції Дорошком В`ячеславом Івановичем.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Суддя В.М. Дорошенко