Справа № 140/20286/23
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2024-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/20286/23 пров. № А/857/4966/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 січня 2024 року (суддя Денисюк Р.С., ухвалене в м. Луцьку) у справі № 140/20286/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску та пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,-

В С Т А Н О В И В:

19 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 07.07.2023 № UA 205140/2023/000477/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску та пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 205140/2023/002607.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 січня 2026 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржив відповідач- Волинська митниця, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в позові.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзив, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 21.06.2023 ОСОБА_1 у компанії ALBA GmbH м. Bad Bentheim (Німеччина) придбав транспортний засіб легковий автомобіль марки Renault, модель Kadjar 1.5 D, що був у вжитку, календарний рік виготовлення 2017, тип двигуна дизельний, обєм двигуна 1461 куб. см, потужність -81 квт, кузов № НОМЕР_1 , тип кузова універсал, за ціною 5480 євро, що підтверджується рахунком № 4014947 dsl 21/06/2023.

В подальшому 06.07.2023 декларантом позивача ТзОВ Інтерброк-Транс з метою митного оформлення придбаного транспортного засобу було подано до Волинської митниці ДФС митну декларацію №23UA25U4. У графі 42 якої зазначено фактурну вартість товару у сумі 5480 євро. Митна вартість становить 229956,14 грн, яку визначено за першим методом за курсом валюти 39,7848 грн за 1 євро, з урахуванням витрат на транспортування (а.с. 64). Для підтвердження митної вартості декларантом до митної декларації додано такі документи (графа 44 та доповнення №1): рахунок-фактура (інвойс) № 4014947 від 21.06.2023; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 30.06.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення № 1 від 06.07.2023; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 199/23 від 06.07.2023; внутрішній договір (доручення) № 458 від 04.07.2023; договір про надання послуг митного брокера № 4-07 від 06.07.2023; висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом № 199/23 від 06.07.2023; заява на посвідчення від 06.07.2023; платіжні доручення, що підтверджують сплату митних та інших платежів № 79СН-Е5КХ-ТВТС-1ВХА від 04.07.2023; № ХХХВ-С517-172В-А0НА від 06.07.2023; митну декларацію країни-відправлення №23NLLJMOB3AYP5WD51 від 03.07.2023; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону FY 056946 від 13.12.2019; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного проживання або тимчасового проживання на території України АК 695954 від 17.11.1999.

Волинська митниця здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, в електронному повідомленні з посиланням на розбіжності у поданих документах декларанту запропоновано подати такі документи: рахунки про здійснення платежів (чеки, платіжні документи); договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару; документи, що підтверджують витрати на транспортування (документально підтверджені всі витрати, понесені покупцем).

Декларант на електронне повідомлення митниці листом від 07.07.2023 повідомив, що всі необхідні документи для визначення митної вартості задекларованого товару були надані та додаткові документи надаватись не будуть. Просив прийняти рішення на підставі наявних документів.

Як вбачається з матеріалів справи, Волинська митниця 07.07.2023 прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA205140/2023/000477/2. Як зазначено у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, митна вартість, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять розбіжності. Такими розбіжностями відповідач визначив: 1) відповідно до вимог статті 368 МК України не подано до митного оформлення касових або товарних чеків, які містять відомості про цей товар; 2) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 видано в країні Німеччина 29.06.2023, тобто пізніше, ніж виданий інвойс № 4014947 - 21.06.2023, що свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання транспортного засобу; 3) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №199/23 від 06.07.2023 містить інформацію лише про вартість відновлювального ремонту в сумі 1968 євро та визначення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ.

У спірному рішенні також вказано, що зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в митного органу на рівні 10000 євро за МД № UA204080/2023/7766 від 15.06.2023.

Як наслідок, коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205140/2023/002607. У цій же картці відмови митний орган роз`яснив можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення після проведення декларування товару відповідно до положень статті 257 МК України, здійснивши коригування митної вартості товару відповідно до рішення про коригування митної вартості від 07.07.2023 № UA205140/2023/000477/2.

Як вбачається із матеріалів справи, спірний товар було випущено у вільний обіг за МД №23UA54U0 від 10.07.2023.

ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся в суд з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Положеннями частин 1, 2 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України. У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.4 ст. 53 МК України, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Статтею 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно норм статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як передбачено статтею 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Здійснивши аналіз наведених норм суд першої інстанції вірно зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, витребовувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

З матеріалів справи вбачається, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) декларант подав разом із МД №23UA25U4 від 06.07.2023 документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, а саме: рахунок-фактура (інвойс) № 4014947 від 21.06.2023; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 30.06.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення № 1 від 06.07.2023; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 199/23 від 06.07.2023; внутрішній договір (доручення) № 458 від 04.07.2023; договір про надання послуг митного брокера № 4-07 від 06.07.2023; висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом № 199/23 від 06.07.2023; заява на посвідчення від 06.07.2023; платіжні доручення, що підтверджують сплату митних та інших платежів № 79СН-Е5КХ-ТВТС-1ВХА від 04.07.2023; № ХХХВ-С517-172В-А0НА від 06.07.2023; митну декларацію країни-відправлення №23NLLJMOB3AYP5WD51 від 03.07.2023; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону FY 056946 від 13.12.2019; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного проживання або тимчасового проживання на території України АК 695954 від 17.11.1999.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

З наявних в матеріалах справи документів, зокрема, завіреного перекладу рахунку № 4014947 від 21.06.2023, вбачається, що ОСОБА_1 придбав у компанії ALBA GmbH м. Bad Bentheim (Німеччина) транспортний засіб - автомобіль марки Renault, модель Kadjar 1.5 D, що був у вжитку, календарний рік виготовлення 2017, тип двигуна дизельний, обєм двигуна 1461 куб. см, потужність -81 квт, кузов № НОМЕР_1 , тип кузова універсал, за ціною 5480 євро. Вказаним рахунком визначено ідентифікаційні ознаки товару, кількість, ціну.

Компанією ALBA GmbH м. Bad Bentheim (Німеччина) 21.06.2023 сформовано лист щодо виставлення рахунку для здійснення оплати за вказаний автомобіль марки Renault, модель Kadjar 1.5 D, що був у вжитку, календарний рік виготовлення 2017, тип двигуна дизельний, обєм двигуна 1461 куб. см, потужність -81 квт, кузов № НОМЕР_1 , тип кузова універсал, в сумі 5480 євро.

Ціна товару в рахунку № 4014947 від 21.06.2023 5480 євро відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №23UA25U4 від 06.07.2023 (графа 22) (а.с. 38).

Як вірно зазначено судом першої інстанції, ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс) згідно з частиною другою статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару. Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни транспортного засобу подані позивачем документи не містили.

Разом з тим однією із підстав, якою відповідач обґрунтовує рішення про коригування митної вартості товарів, є та обставина, що декларантом позивача не подано до митного оформлення касових або товарних чеків, які містять відомості про цей товар, тобто не зазначено чіткий розрахунок за поставлений товар.

Щодо такого твердження суд першої інстанції вірно зазначив таке.

Пунктом 4 статті 53 МК України передбачено, що документами, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено.

Частиною 1 статті 368 МК України визначено, що для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, банківських виписках, електронних повідомленнях з інтернет-магазинів, інших документах, які містять відомості про вартість таких товарів.

З матеріалів справи слідує, що на підтвердження того, що вартість переміщуваного товару становить 5480 євро позивачем до митного органу подавався рахунок-фактура №4014947 від 21.06.2023.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що Інвойс (іншими словами рахунок-фактура, англ. Invoice, франц. Facture, нім. Rechnung, італ. Fatture) - у міжнародній комерційній практиці документ, що надається продавцем покупцеві та містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони поставлені покупцеві, формальні особливості товару (колір, вага ті інші), умови поставки і відомості про відправника та одержувача. Виписка інвойсу свідчить про те, що (крім випадків, коли постачання здійснюється по передоплаті) у покупця з`являється обов`язок оплати товару відповідно до зазначених умовами, а також про те, що товар відвантажено відповідно до умов поставки.

Колегія суддів зазначає, що фактично інвойс є розрахунково-платіжним документом, що передбачає виставлення певних сум до оплати покупцям за товари, що поставляються (або вже фактично поставлені) чи послуги, що надаються (або фактично надані).

Як вбачається з наданого до митного оформлення рахунку № 4014947 від 21.06.2023 (інвойс), такий містить номер, дату складання, найменування та реквізити продавця і покупця, платіжні реквізити, найменування товару, його ціну, валюту, ставки та розмір податку, місце завантаження.

Відтак колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що наданий до митного оформлення рахунок-фактура може бути самостійною підставою для визначення вартості товару.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.06.2023 ОСОБА_1 здійснив оплату вказаного автомобіля за готівкові кошти в сумі 5480 євро, що підтверджується квитанцією № 4014947, та така містить усі необхідні реквізити, що дають можливість ідентифікувати придбаний транспортний засіб.

Тому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вказаними документами підтверджується факт сплати позивачем коштів в зазначеній сумі в готівковій формі на рахунок продавця за придбаний транспортний засіб та такі рахунки не містять в собі будь-яких розбіжностей в числових значеннях, вартості автомобіля.

Разом з тим слід зазначити, що ненадання митному органу касового або товарного чеку, не може беззаперечно свідчити про те, що заявлена митна вартість товару є помилковою.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач при купівлі вищевказаного автомобіля в договірні відносини з третіми особами, крім продавця, зазначеного у рахунку№ 4014947 від 21.06.2023, не вступав.

Положенням пункту 6 частини 2 статті 53 МК України передбачено, що декларант має обов`язок подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, транспортні витрати на транспортування товару до кордону України за МД №23UA25U4 від 06.07.2023 у розмірі 300 євро були включені до митної вартості товару відповідно до пункту 10 статті 58 МК України, а на підтвердження понесених таких витрат разом з МД було надано довідку про транспортні витрати № 1 від 06.07.2023, відповідно до якої вартість транспортування легкового автомобіля марки Renault, модель Kadjar 1.5 D, що був у вжитку, календарний рік виготовлення 2017, тип двигуна дизельний, об`єм двигуна 1461 куб. см, потужність -81 квт, кузов № НОМЕР_1 по маршруту від м. Bad Bentheim (Німеччина) до п/п Устилуг (Україна) становить 300 євро.

Зважаючи на викладене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що наявними в матеріалах справи документами спростовується позиція митниці про те, що митна вартість товару нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел, оскільки подані декларантом документи підтверджують ціну товару, яка підлягала сплаті за такий автомобіль.

Доводи представника апелянта про те, що транспортні витрати в сумі 300 євро не підтверджені чеками або квитанцією про оплату апеляційний суд відхиляє, оскільки такі мотиви не були викладені в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару.

З приводу твердження відповідача про те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 видано в країні Німеччина 29.06.2023, пізніше, ніж виданий інвойс № 4014947 - 21.06.2023, що свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання транспортного засобу, то суд першої інстанції вірно таке до уваги не прийняв, оскільки як слідує із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 датою первинної реєстрації автомобіля є 30.06.2017. Більше того, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не є документом в розумінні митного законодавства, який підтверджує митну вартість товару.

Твердження митного органу про те, що висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №199/23 від 06.07.2023 містить інформацію лише про вартість відновлювального ремонту в сумі 1968 євро та визначення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ, суд першої інстанції вірно відхилив, оскільки у вказаному звіті № 199/23 про оцінку транспортного засобу, складеному суб`єктом оціночної діяльності ПП ОСОБА_2 зазначено, що вартість автомобіля Renault, модель Kadjar, кузов № НОМЕР_1 , що ввозиться на митну територію України на дату оцінки складає 5475 євро.

Відтак, з урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості самого товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідач не довів наявність розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача ґрунтуються виключно на його необґрунтованих припущеннях, а не на достовірних відомостях.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що безпідставною є вимога митного органу надати договір з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається, а також рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, оскільки доказів того, що позивач вступав у договірні відносини із третіми особами матеріали справи не містять.

Також безпідставною є вимога митного органу надати рахунки про здійснення платежів третім особам, оскільки доказів про понесення позивачем таких витрат матеріали справи не містять.

Окрім цього слід зазначити, що вимога митного органу надати бухгалтерські документів є доцільною, якщо з документів продавця не вдається однозначно визначити вартість товару, ціну за одиницю. Проте ненадання таких документів продавцем не може ставитися в залежність від можливості митного оформлення покупцем товару за основним методом, якщо для цього у нього є документи, які містять відомості про складові митної вартості.

Відтак суд першої інстанції вірно зазначив, що висновок у спірному рішенні про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у МД, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Також судом першої інстанції вірно враховано, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Пунктами 2, 4 частини 2 статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Як передбачено пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Зважаючи на наведене суд першої інстанції вірно вказав, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Разом з тим у спірних рішеннях митний орган лише вказав номер та дату МД, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказані рішення обґрунтованим та мотивованим. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Щодо митної декларації МД UA204080/2023/7766 від 15.06.2023 рівень митної вартості 10000 євро, яка була використані відповідачем для визначення митної вартості при прийнятті спірного рішення, то суд першої інстанції вірно зазначив, що можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірного рішення відповідач керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а опирався вже на наявну в митного органу цінову інформацію.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення у даному випадку не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Відтак, враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому подані документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас підтверджували числове значення митної вартості товару.

Щодо спрацювання системи управління ризиками, то слід зазначити, що це є підставою для контролюючого органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції і не може бути безумовною підставою для відмови в митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю. Різниця між митною вартістю товару, задекларованого особою, та митною вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про заниження митної вартості декларантом і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками ( відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 30.06.2022 по справі №280/1824/19).

Зважаючи на все викладене вище, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу, а відтак рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 07.07.2023 № UA 205140/2023/000477/2 підлягає скасуванню.

Частинами 1,2 статті 256 МК України передбачено, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Суд першої інстанції вірно вказав, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є похідною від рішення про коригування митної вартості.

Відтак, оскільки картка відмови в митному оформленні (випуску) товару № UA 205140/2023/002607 винесена з причини невизнання митної вартості товару за вартістю, визначеною декларантом, та у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 07.07.2023 № UA 205140/2023/000477/2, яке судом визнано протиправним і скасовано, тому вказана картка відмови також підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Також колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що враховуючи предмет спору, незначну складність справи, заявлене представником відповідача клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною 9 статті 139 КАС України на користь позивача підставно стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 січня 2024 року у справі №140/20286/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга