Справа № 200/2877/24
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року справа №200/2877/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року у справі № 200/2877/24 (головуючий І інстанції Тарасенко І.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 29.04.2024 № 98 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 з 23.05.2024 пенсію за віком на пільгових умовах згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за його заявою від 22.04.2024, зарахувавши при цьому до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею, який дає право на пенсію згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди роботи позивача з 17.07.1989 по 07.12.1989, з 30.01.1992 по 05.02.1997 учнем гірничомонтажника з повним робочим днем під землею, з 06.02.1997 по 19.04.1997 гірничомонтажником з повним робочим днем під землею на шахті Родіна Виробничого об`єднання Первомайськвугілля та період проходження строкової військової служби з 23.12.1989 по 29.12.1991, а також до загального страхового стажу періоди отримання допомоги по безробіттю з 11.02.2010 по 06.02.2011, з 11.04.2014 по 16.10.2014, з 21.04.2015 по 10.07.2015, з 27.04.2016 по 12.10.2016.

В обґрунтування позову зазначив, що рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним, оскільки відповідачем протиправно не зараховано спірні періоди роботи позивача до його пільгового стажу.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 29.04.2024 № 98 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 22 квітня 2024 року ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зарахувавши періоди роботи ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1: з 17.07.1989 по 07.12.1989, з 30.01.1992 по 05.02.1997 учнем гірничомонтажника з повним робочим днем під землею, з 06.02.1997 по 19.04.1997 гірничомонтажником з повним робочим днем під землею на шахті Родіна Виробничого об`єднання Первомайськвугілля та період проходження строкової військової служби з 23.12.1989 по 29.12.1991, а також до загального страхового стажу періоди отримання ОСОБА_1 допомоги по безробіттю з 11.02.2010 по 06.02.2011, з 11.04.2014 по 16.10.2014, з 21.04.2015 по 10.07.2015, з 27.04.2016 по 12.10.2016.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 726,72 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 242,24 грн.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

За матеріалами електронної пенсійної справи страховий стаж складав 27 років 05 місяців 06 днів, в тому числі стаж роботи на пільгових умовах за Списком № 1 відсутній.

До страхового стажу позивача не зараховано: періоди отримання допомоги по безробіттю згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 03.12.2001 з 11.02.2010 по 06.02.2011, з 11.04.2014 по 16.10.2014, з 21.04.2015 по 10.07.2015, з 27.04.2016 по 12.10.2016, оскільки відсутні дані в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

До пільгового стажу не зараховано: періоди роботи за Списком № 1 згідно пільгових довідок № 128 (3 екземпляри) від 23.04.2012 з 23.06.1989 по 16.07.1989, з 17.07.1989 по 07.12.1989, з 30.01.1992 по 31.01.1992, з 01.02.1992 по 01.07.1992, з 02.07.1992 по 09.09.1992, з 10.09.1992 по 09.06.1993, з 30.06.1993 по 01.07.1996, з 13.07.1996 по 05.02.1997, з 06.02.1997 по 19.04.1997 на шахті Родіна ДП Первомайськвугілля, , оскільки довідка видана підприємством, яке знаходиться станом на 24.02.2022 на тимчасово окупованій території (місто Первомайськ Луганської області), на час звернення позивача у підприємства змінилися керівник та місце реєстрації підприємства (місто Гірське Попаснянський район Луганська область). Довідки пільгового характеру потребують зустрічної перевірки підприємства щодо підстав видачі.

В зв`язку з відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області правомірно прийнято рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на зазначене, суд надає оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив про відсутність справи в паперовому вигляді та що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України). Також, щодо інституту відновлення втраченого судового провадження в адміністративній справі у зв`язку з запровадженням ЄСІТС зазначено, що втрата судового провадження стосується справ, які були сформовані в паперовій формі.

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначений лист Верховного Суду, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Встановлені обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_3 .

Позивач є внутрішньо переміщеною особи та проживає у м. Охтирка Сумської області, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 5920- від 19.03.2024 та перебуває на обліку у Головному управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

22 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, який уповноважений розглянути подану заяву ОСОБА_1 .

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій від 29 квітня 2024 року № 98 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком (на пільгових умовах за Списком № 1) відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового пільгового стажу.

В рішенні зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 станом на день звернення становив: 27 років 05 місяців 06 днів. Пільговий стаж роботи за Списком № 1 відсутній.

Відповідачем до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано: періоди отримання допомоги по безробіттю згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 03.12.2001 з 11.02.2010 по 06.02.2011, з 11.04.2014 по 16.10.2014, з 21.04.2015 по 10.07.2015, з 27.04.2016 по 12.10.2016, оскільки відсутні дані в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

До пільгового стажу не зараховано: періоди роботи за Списком № 1 згідно пільгових довідок № 128 (3 екземпляри) від 23.04.2012 з 23.06.1989 по 16.07.1989, з 17.07.1989 по 07.12.1989, з 30.01.1992 по 31.01.1992, з 01.02.1992 по 01.07.1992, з 02.07.1992 по 09.09.1992, з 10.09.1992 по 09.06.1993, з 30.06.1993 по 01.07.1996, з 13.07.1996 по 05.02.1997, з 06.02.1997 по 19.04.1997 на шахті Родіна ДП Первомайськвугілля, , оскільки довідка видана підприємством, яке знаходиться станом на 24.02.2022 на тимчасово окупованій території (місто Первомайськ Луганської області), на час звернення позивача у підприємства змінилися керівник та місце реєстрації підприємства (місто Гірське Попаснянський район Луганська область). Довідки пільгового характеру потребують зустрічної перевірки підприємства щодо підстав видачі.

Як свідчить трудова книжка позивача, він з 17.07.1989 по 07.12.1989 (записи №№ 3, 4), з 30.01.1992 по 05.02.1997 (записи №№ 6, 7) працював учнем гірничомонтажника з повним робочим днем під землею; з 06.02.1997 по 19.04.1997 (записи №№ 7, 8) працював гірничомонтажником з повним робочим днем під землею на шахті Родіна Виробничого об`єднання Первомайськвугілля.

Позивачем надані уточнюючі довідки щодо спірних періодів роботи, які відповідачем не прийняті, оскільки довідки видані підприємством, яке знаходиться станом на 24.02.2022 на тимчасово окупованій території (місто Первомайськ Луганської області), на час звернення позивача у підприємства змінилися керівник та місце реєстрації підприємства (місто Гірське Попаснянський район Луганська область).

Запис №№ 5, 6 трудової книжки свідчить, що позивач з 23.12.1989 по 03.01.1992 проходив службу в армії.

Факт отримання позивачем допомоги по безробіттю підтверджується записами трудової книжки серії № НОМЕР_1 з 11.02.2010 по 06.02.2011 (записи №№ 18, 19), з 11.04.2014 по 16.10.2014 (записи №№ 22, 23), з 21.04.2015 по 10.07.2015 (записи №№ 26, 27), з 27.04.2016 по 12.10.2016 (записи №№ 30, 31).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що записами трудової книжки підтверджено пільговий характер роботи позивача, позивач на момент призову на військову службу працював на посаді учнем гірничомонтажника з повним робочим днем під землею, а періоди одержання допомоги по безробіттю за нормами законодавства передбачають зарахування цього періоду до страхового стажу.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті (…).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах (…).

На підставі статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації вимагається в двох випадках:

1) відсутність трудової книжки;

2) відсутність в трудовій книжці відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

В спірні періоди роботи позивача застосовувалися Списки № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Ради міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173; постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162.

Посади, на яких працював позивач у спірні періоди, передбачені вищезазначеними Списками № 1.

Записами в трудовій книжці позивача підтверджується зайнятість позивача повний робочий день під землею на посадах, які передбачені Списком № 1, затвердженим постановами Ради міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173; Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

З огляду на вищевикладене пенсійним органом протиправно не зараховано відповідно до записів трудової книжки до пільгового стажу позивача періоди його роботи за Списком № 1: з 17.07.1989 по 07.12.1989, з 30.01.1992 по 05.02.1997 учнем гірничомонтажника з повним робочим днем під землею, з 06.02.1997 по 19.04.1997 гірничомонтажником з повним робочим днем під землею на шахті Родіна Виробничого об`єднання Первомайськвугілля.

Щодо доводів відповідача про надання уточнюючих довідок підприємствами, які знаходяться на непідконтрольній українській владі території, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України (далі - Закон № 1207), тимчасово окупованою територією визначено сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 Закону № 1207 на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

На підставі частини першої статті 17 Закону № 1207 у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Як визначеною статтею 18 Закону № 1207 громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 9 Закону № 1207 державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з цим, у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах Лоізіду проти Туреччини (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), Кіпр проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

При цьому, у виняткових випадках визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи викладене, до спірних правовідносин можливо застосувати загальні принципи (Намібійські винятки), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення як громадянину, який працював на роботах зі шкідливими умовами праці.

Крім того, як правильно визначив суд першої інстанції, уточнюючі довідки були видані у 2012 році, коли місто Первомайське Луганської області знаходилось на підконтрольній українській владі території.

Таким чином, посадовими особами Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області застосовано формалізм, та протиправно не враховано усі докази щодо наявності у позивача пільгового стажу, а отже й протиправно не зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 17.07.1989 по 07.12.1989, з 30.01.1992 по 05.02.1997, з 06.02.1997 по 19.04.1997.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоду проходження ним строкової військової служби з 23.12.1989 по 29.12.1991, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (…)

Отже, період строкової військової служби повинен зараховуватися до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо особа на момент призову на строкову військову служби працювала за професією, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Як свідчать записи трудової книжки позивача, він з 23.12.1989 по 03.01.1992 проходив службу в армії.

Оскільки на момент призову на військову службу позивач працював на посаді учня гірничомонтажника з повним робочим днем під землею, звільнений 07.12.1989 в зв`язку з призовом на строкову військову службу (записи трудової книжки №№ НОМЕР_4 , 4), тому період строкової військової служби позивача з 23.12.1989 по 29.12.1991 підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Щодо врахування до страхового стажу періоду отримання позивачем допомоги по безробіттю суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із статтею 56 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також, зокрема, а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

На підставі пункту 1 статті 31 Закону України Про зайнятість населення від 01.03.1991 № 803-XII (далі Закон №803, в редакції, чинній на час отримання позивачем матеріальної допомоги) безробітні після закінчення строку виплати допомоги по безробіттю можуть одержувати протягом 180 календарних днів матеріальну допомогу по безробіттю у розмірі до 75 процентів встановленої законодавством мінімальної заробітної плати за умови, що середньомісячний сукупний доход на члена сім`ї не перевищує встановленого законодавством неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Як визначено в пункту ж частини першої статті 4 Закону № 803 держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні: включення періоду перепідготовки та навчання нових професій, участі в оплачуваних громадських роботах, одержання допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю до загального трудового стажу, а також до безперервного трудового стажу.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття від 02.03.2000 № 1533-III (далі - Закон № 1533), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає страхуванню на випадок безробіття та за який сплачено страхові внески (нею, роботодавцем).

Статтею 21 Закону № 1533 передбачено, що страховий стаж обчислюється як сума періодів, протягом яких особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та сплачувала страхові внески особисто або через рахунки роботодавця та роботодавцем.

Період, протягом якого застрахована особа була звільнена відповідно до цього Закону від сплати страхових внесків або отримувала виплати за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, крім пенсій усіх видів, включається до страхового стажу.

До страхового стажу прирівнюється трудовий стаж, набутий працівником за час роботи на умовах трудового договору (контракту) до набрання чинності цим Законом.

На підставі абзацу третього частини першої статті 24 Закону № 1058 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Отже, законодавством передбачено можливість зарахування до страхового стажу періоду протягом якого особа отримувала допомогу по безробіттю.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.04.2022 у справі № 638/7217/16-а.

З огляду на вищевикладене, відповідач протиправно не врахував до страхового стажу позивача періоди отримання ним допомоги по безробіттю з 11.02.2010 по 06.02.2011, з 11.04.2014 по 16.10.2014, з 21.04.2015 по 10.07.2015, з 27.04.2016 по 12.10.2016.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року у справі № 200/2877/24 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року у справі № 200/2877/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 26 серпня 2024 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 26 серпня 2024 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв