Справа № 320/15672/24
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2024-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишиної О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного управління Пенсійного фонду України про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного управління Пенсійного фонду України про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного управління Пенсійного фонду України про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, направити його позов на розгляд до того ж суду та у тому ж складі, а також, прийняти окрему ухвалу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу, перегляд якої можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що, звертаючись до Київського окружного адміністративного суду з позовом, ОСОБА_1 просив:

- визнати порушення прав відповідачами на право позивача на перерахунок пенсії;

- зобов`язати відповідачів провести перерахунок пенсії у розмірі 40000 грн на місяць;

- відшкодувати моральну шкоду у порядку ст.63 Конституції у розмірі по одному 1000000 (один мільйон) грн за рахунок коштів кожної фізичних відповідачів, тобто 2 мільйона.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

Даною ухвалою суду позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду шляхом надання до суду:

- уточненої позовної заяви з визначенням належного суб`єктного складу учасників справи та пред`явленням позовних вимог до належного відповідача;

- уточненої позовної заяви з обґрунтування позовної вимоги про стягнення моральної шкоди з доказами та наведеним розрахунком;

- надання до суду доказу надсилання копії позовної заяви з додатками на адресу всіх заявлених відповідачів у справі.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції вказав, що в позовній заяві відповідачем визначено відповідачем Головне управління Пенсійного фонду України, проте за кодом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань найменування вказаного державного органу - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Також, суд першої інстанції зазначив, що позивачем визначено відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Відповідно до долученого до позовної заяви копії рішення від 22.03.2024 №33, вказані особи є підписантами зазначеного рішення та займають посади заступника начальника відділу перерахунків пенсій №2 ( ОСОБА_6 ) та головний спеціаліст ( ОСОБА_7 ) Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Водночас, суд першої інстанції звернув увагу на те, що Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не можуть виступати відповідачами у спірних правовідносинах, оскільки, здійснюючи посадові обов`язки та приймаючи рішення, вказані особи діють від імені Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Відтак, належним відповідачем у справі має виступати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, шо з наданої позовної заяви суд не може встановити належний суб`єктний склад учасників справи.

Крім того, суд першої інстанції вказав, що однією із позовних вимог даної позовної заяви є стягнення на користь позивача моральної шкоди, проте, з аналізу мотивів вказаної вимоги не вбачається обґрунтувань заявленого розміру відшкодування моральної шкоди, а також не надано жодних доказів на підтвердження обставин взаємозв`язку вчинення відповідачами оскаржуваних дій із негативними наслідками для позивача у вигляді моральної шкоди, тому необхідно обґрунтувати розрахунками з доказами на підтвердження відповідно до вимог пп.4,5 ч. 5 ст. 160 КАС України.

Також, судом першої інстанції встановлено, що позивачем через систему «Електронний суд», тобто в електронній формі, було подано до суду позовну заяву. Проте, суду не надано доказів направлення позовної заяви та доданих до неї документів всім заявленим відповідачам.

На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем подано до суду першої інстанції додаткові пояснення, в яких зазначив, що у своїй позовній заяві все написав з урахуванням ст. 160 КАС України, а тому, не вбачає підстав для усунення недоліків у справі.

Постановляючи оскаржувану ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року про повернення позовної заяви, суд першої інстанції вказав, що недоліки, встановлені ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 не усунуто, тобто позовна заява підлягає поверненню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що ним правильно визначено відповідачів у справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Щодо неподання доказів направлення позовної заяви та доданих до неї документів всім заявленим відповідачам, апелянт зазначає, що позовну заяву подав через підсистему «Електронний суд» і саме ця система провела надсилання копії позову до відповідачів.

Надаючи оцінку вищевказаним висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п. 3, 6 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Положеннями пункту 2 частини 1 статті 160 КАС України передбачено, що в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

У відповідності до пункту 4 частини 5 статті 161 КАС України, в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Матеріали справи свідчать, що позивачем у позовній заяві визначено відповідачами, зокрема, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, вказані особи є підписантами рішення від 22.03.2024 №33 та займають посади заступника начальника відділу перерахунків пенсій №2 (Жанна Малахова) та головний спеціаліст ( ОСОБА_7 ) Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

В силу приписів частини 4 статті 46 КАС України, відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Водночас, пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що працівники Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не можуть виступати відповідачами у спірних правовідносинах, оскільки, здійснюючи посадові обов`язки та приймаючи рішення, вказані особи діють від імені Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Тому, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Відповідно до приписів частин 1-2 статті 161 КАС України, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

У разі подання позовної заяви та доданих до неї документів в електронній формі через електронний кабінет до позовної заяви додаються докази надсилання її копії та копій доданих документів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.

Матеріали справи свідчать, що позовну заяву позивачем подано до Київського окружного адміністративного суду з використанням системи «Електронний суд», тобто, в електронній формі.

Таким чином, в силу вимог частини 2 статті 161 КАС України, позивач повинен був додати до позовної заяви докази надсилання її копії та копій доданих документів іншим учасникам справи.

З даного приводу, апелянт вказує, що позовну заяву подав через підсистему «Електронний суд» і саме ця система провела надсилання копії позову до відповідачів.

Колегія суддів вважає такі доводи апелянта необґрунтованими, оскільки, як вбачається з квитанції №851873 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС від 05.04.2024, позовну заяву та додані до неї документи було доставлено до Електронного кабінету тільки Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

Разом з тим, відсутні докази надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи - визначеним в позовній заяві відповідача ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не усунуто недоліки, встановлені ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.04.2024, а тому, наявні підстави для повернення позовної заяви.

З приводу висновку суду першої інстанції про те, що однією із позовних вимог даної позовної заяви є стягнення на користь позивача моральної шкоди, проте, з аналізу мотивів вказаної вимоги не вбачається обґрунтувань заявленого розміру відшкодування моральної шкоди, а також не надано жодних доказів на підтвердження обставин взаємозв`язку вчинення відповідачами оскаржуваних дій із негативними наслідками для позивача у вигляді моральної шкоди, тому необхідно обґрунтувати розрахунками з доказами на підтвердження відповідно до вимог пп.4,5 ч. 5 ст. 160 КАС України, колегія суддів зазначає, що обставини про наявність підстав для стягнення моральної шкоди можуть бути встановлені судом під час розгляду справи по суті.

Щодо вимоги апелянта про постановлення окремої ухвали, слід зазначити наступне.

Згідно ст. 324 КАС України, суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 249 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Так, відповідно до ч. 1-2 ст. 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Отже, окрема ухвала дає можливість суду відреагувати на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли, для встановлення винних осіб та притягнення їх до юридичної відповідальності. Окрема ухвала є реакцією на ті порушення, що не усуваються постановою, а також на причини й умови вчинення порушень, щоб запобігти їх повторенню у майбутньому.

При цьому, вказаними нормами процесуального закону встановлено саме право адміністративного суду, а не обов`язок, у разі виявлення під час розгляду справи порушення закону, постановити окрему ухвалу та направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, а також, поставити питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Таким чином, основною підставою, яка надає можливість суду постановити окрему ухвалу є виявлення під час розгляду справи факту порушення суб`єктами владних повноважень вимог закону, внаслідок чого в окремій ухвалі має бути чітко вказано, які саме заходи слід вжити для усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Оскільки, винесення окремої ухвали є правом суду, а не обов`язком, а також, матеріали справи не містять доказів на підтвердження існування підстав щодо необхідності винесення окремої ухвали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання апелянта про винесення окремої ухвали.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом, відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Суд апеляційної інстанції, також, враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому, підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.