Справа № 140/4471/24
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2024-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року ЛуцькСправа № 140/4471/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач), відповідно до якого просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення військової частини НОМЕР_1 , оформлене наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2022 №413, щодо позбавлення ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 01.04.2022 по 30.04.2022;

2) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 01.04.2022 по 30.04.2022 в розрахунку до 100 000,00 гривень на місяць пропорційно часу участі у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення)).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 у період з 24.02.2022 по 08.03.2024 проходив військову службу в Збройних Силах України, проте, всупереч приписів постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, не отримував додаткову винагороду у розмірі 100000, 00 грн за період з 01.04.2022 по 30.04.2022.

Вважає протиправними дії відповідача щодо невиплати за місяць щомісячної додаткової винагороди, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 29.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з огляду на те, що у зв`язку з вчиненням позивачем 27.04.2024 діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 119 Кримінального Кодексу України і пов`язане з проходженням військової служби та внесенням відомостей за даним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в діях військової частини НОМЕР_1 відсутня протиправна бездіяльність щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 Позивачу за період з 01.04.2022 по 30.04.2022 рік та відповідно відсутні правові підстави нарахувати та виплатити додаткової винагороди передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 позивачу за період з 01.04.2022 по 30.04.2022 включно в розрахунку до 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах (з урахуванням фактично виплачених сум грошового забезпечення за вказаний період).

У відповіді на відзив позивач просив задовольнити позов повністю, з підстав викладених у позовній заяві.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що згідно наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 04.03.2024 № 93-РС ОСОБА_1 звільнено з військової служби та виключено із списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З картки особового рахунка Позивача за 2022 рік вбачається, що останньому у період з березня 2022 року по травень 2022 року (включно) нараховувалась і виплачувалась додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, в розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях, окрім квітня 2022 року, в якому відповідна додаткова винагорода взагалі не нараховувалась і не виплачувалась.

Листом від 30.03.2024 №221/дос44701 в/ч НОМЕР_1 зазначила, що у зв`язку вчиненням позивачем дій, які мали ознаки кримінального правопорушення за статтею 119 частиною 1 Кримінального Кодексу України та внесенням відомостей за даним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань, додаткова винагорода за квітень 2022 року не виплачувалась.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2022 №413, прийнятого на підставі рішення Міністра оборони України від 07.03.2022 № 248/1217 вирішено не виплачувати додаткову винагороду за квітень 2022 року Позивачу з причини вчинення останнім дій, які мають ознаки кримінального правопорушення.

Позивач вважає, що таке рішення відповідача є протиправним, порушує його майнові та соціальні права, а тому змушений звернутися до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 65 Конституції України визначено, що громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб, правил внутрішнього порядку у військовій частині визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV.

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачений, зокрема, обов`язок військовослужбовців щодо додержання Конституції України та законів України, Військової присяги.

Постановою від 28 лютого 2022 року №168 Кабінет Міністрів України установив на період дії воєнного стану виплату військовослужбовцям Збройних Сил України та іншим силовим структурам додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби) в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

На час виникнення спірних правовідносин питання невключення до наказу виплати додаткової винагороди військовослужбовців у разі вчинення інших дій (бездіяльності), які мають ознаки адміністративного або кримінального правопорушення - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення, було врегулювано лише рішенням Міністра оборони України №248/1298 від 25.03.2022.

Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України (дія якого застосовується із 24.02.2022). Таким чином, прийняття Міністром оборони України рішення у вигляді телеграми №248/1298 від 25.03.2022 з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, якою серед іншого було визначено питання невиплати додаткової винагороди, в силу пункту 17 Порядку №260 було здійснено ним на виконання своїх повноважень.

У пункті 10 рішення Міністра оборони України, зокрема встановлено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн або 30 000,00 грн не включаються військовослужбовці:

- усунені від виконання службових обов`язків з дня видання такого наказу у військовій частині;

- перебували у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння - за місяць у якому здійснено таке правопорушення;

- у разі вчинення інших дій (бездіяльності), які мають ознаку адміністративного або кримінального правопорушення за місяць, у якому здійсненне таке правопорушення.

На підставі системного аналізу норм Закону №2011-ХІI, Постанови №168, Порядку №260 та рішення Міністра оборони України №248/1298 суд дійшов висновку, інструкція Міністра оборони України, доведена телеграмою №248/1298 від 25 березня 2022, є належним джерелом права в розумінні Конституції України та КАС України.

З матеріалів справи суд встановив, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 02.05.2022 №413 вказано не виплачувати ОСОБА_1 додаткову винагороду за квітень 2022 року у зв`язку із вчинення дій, які мають ознаки кримінального правопорушення (ЄРДР №0000086).

Отже, позивачу правомірно не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168 за спірні періоди у зв`язку із вчиненням ним порушень, які мають ознаки кримінального правопорушення, і такі порушення знайшли своє підтвердження в матеріалах справи.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені обставини справи та оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 257, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, від мови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф.А. Волдінер