Справа № 420/13885/24
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2024-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) середнього заробітку за період з 04.05.2018 року по 04.11.2018 року, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю виключення зі списків особового складу частини, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 08 лютого 1995 року №100;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ) (РНОКПП: НОМЕР_3 ) середній заробіток за період з 04.05.2018 року по 04.11.2018 року, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю виключення зі списків особового склад) частини, відповідно до постанови Кабінет) Міністрів Украйни "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 08.02.1995 року №100.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому протиправно не нарахували та не виплатили середній заробіток за період з 04.05.2018 року по 04.11.2018 року, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передували місяцю виключення зі списків особового складу частини, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 08 лютого 1995 року №100. Підставою для його нарахування є невчасний розрахунок по індексації грошового забезпечення.

Відповідачем наданий відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнали та зазначили, що стаття 117 КЗпП України не розповсюджується на грошове забезпечення військовослужбовців. Оскільки при нарахуванні і виплаті позивачу належних при звільненні сум був відсутній спір щодо їх розміру, підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст. 117 КЗпП України відсутні. У задоволенні позову просить відмовити.

Судом встановлені такі обставини по справі.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.05.2018 №116 старшого солдата контрактної служби ОСОБА_2 , оператора 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира НОМЕР_4 окремої механізованої бригади від 03 травня 2018 року №76-рс з військової служби у запас відповідно до частини восьмої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу за пунктом «б» (за станом здоров`я), та вважається таким, що справи та посаду здав 03 травня 2018 року.

З 03 травня 2018 року виключений зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення, з котлового забезпечення виключений з 03 травня 2018 року і направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 року у справі №420/4712/23 визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 23.05.2016 року по 28.02.2018 року (включно), враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01 січня 2008 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 23.05.2016 року по 28.02.2018 року (включно), враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01 січня 2008 року.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік.

19.06.2023 року рішення суду набрало законної сили. 27.04.2024 року на виконання рішення суду позивачеві виплачено індексацію грошового забезпечення у сумі 70630,68 грн.

Дослідивши позиції сторін викладені у їх заявах по суті, оцінивши надані докази та приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Спір у цій справі виник у зв`язку із бездіяльністю відповідача щодо виплати на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, внаслідок несвоєчасної виплати індексації грошового забезпечення.

Позивач зазначає, що оскільки його було виключено зі списків особового складу 03.05.2018 року, а виплату індексації відповідачем здійснено 27.04.2024 року, то за період з 04.05.2018 року до 04.11.2018 року йому підлягає нарахуванню та виплата середнього заробітку.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Статтями 116, 117 КЗпП України, в редакції на момент звільнення позивача з військової служби та виключення зі списків прикордонного загону, було передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

В свою чергу, статтею 117 КЗпП України в редакції Закону № 2352-IX від 01.07.2022 року, яка діяла на момент виплати позивачу індексації грошового забезпечення та на момент звернення позивача до суду, за затримку виплати якої позивач і просить нарахувати середній заробіток, передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання щодо періоду, за який підлягає виплаті позивачу середній заробіток за час затримки виплати індексації, розміру середнього заробітку, суд виходить з наступного.

Оскільки період затримки розрахунку з позивачем підпадає під попередню редакцію ст. 117 КЗпП України, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення статті 117 КЗпП України в попередній редакції.

За висновком Верховного Суду у Постановах від 29 січня 2024 року у справі № 560/9586/22 та від 29 лютого 2024 року у справі № 460/42448/22, у разі коли спірний період стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні одночасно охоплюється дією редакцій статті 117 КЗпП України, як до змін, внесених Законом № 2352-ІХ та і після їх внесення, то за такого правового врегулювання спірний період варто умовно поділяти на 2 частини: до набрання змінами чинності 19.07.2022 року і після цього.

При цьому, ВС зазначено, що період до 19.07.2022 року (до набрання чинності Законом № 2352-ІХ) регулюється редакцією статті 117 КЗпП України, до внесення у неї змін Законом № 2352-ІХ, тобто без обмеження строком виплати у шість місяців.

Таким чином, період затримки виплати індексації розраховується з наступного дня після звільнення позивача, тобто з 04.05.2018 р. до 04.11.2018 р. (як у позові просить позивач), що становить 185 календарних днів.

Згідно із наданою довідкою від 29.05.2024 року №2385 середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 за період березень квітень 2018 року (61) складає 256,76 грн.

Таким чином, сума середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні по індексації складає 47500,60 грн (185 х 256,76 грн).

Суд відхиляє позицію відповідача щодо нерозповсюдження приписів ст. 117 КЗпП України на грошове забезпечення військовослужбовців, оскільки грошове забезпечення є тотожним заробітній платі, а неврегульовані нормами спеціального закону правовідносини щодо виплати грошового забезпечення, регулюються нормами КЗпП України.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відповідно до ст. 139 КАС України.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 241-246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахувания та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з період з 04.05.2018 року до 04.11.2018 року.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.05.2018 року до 04.11.2018 року у сумі 47500,60 грн (сорок сім тисяч п`ятсот гривень 60 коп.).

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.