Справа № 569/8277/24
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2024-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 569/8277/24 пров. № А/857/16874/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Качмара В.Я., Пліша М.А.,

за участі секретаря судового засідання Кулабухової М.М.,

представника позивача Слаква-Марчук Н.В.,

представника відповідача Добровчан К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 червня 2024 року у справі № 569/8277/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Кондратюк Віталії Анатоліївни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Першко О.О. у письмовому провадженні у м. Рівне 10 червня 2024 року, дата складення судового рішення 10 червня 2024 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також- ОСОБА_1 , позивач) звернулася із адміністративним позовом до Інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Кондратюк Віталії Анатоліївни (далі також інспектор, відповідач 1), Департаменту патрульної поліції (далі також ДПП, відповідач 2), в якому просила суд:

- змінити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ № 857219 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі також - КУпАП) у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. за завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, а саме поліції;

- звільнити позивача від адміністративної відповідальності за малозначністю скоєного та обмежитись усним зауваженням на підставі статті 22 КУпАП.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 червня 2024 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржила позивач, покликаючись на його необґрунтованість, безпідставність, а також прийняття такого без з`ясування усіх обставин справи, що мають істотне значення, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що під час здійснення вказаного адміністративного правопорушення, а саме повідомлення ОСОБА_1 про те, що вона має намір підірвати будинок, екіпаж патрульної поліції вже перебував біля неї і працівники поліції чітко бачили, що насправді такого наміру ОСОБА_1 не мала, тобто жодних шкідливих наслідків своїми діями вона не спричинила, збитків не заподіяла, відтак, просить змінити постанову та звільнити від адміністративної відповідальності за малозначністю скоєного, обмежившись усним зауваженням.

Тобто, обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

Відповідачі не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник апелянта наполягала на задоволенні апеляційної скарги, представник відповідача 2 проти задоволення такої заперечувала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що інспектором винесена постанова від 01 квітня 2024 року серії ГАБ № 857219 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Як зазначено у вказаній постанові, 31 березня 2023 року о 23 год. 23 хв. у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме викликала працівників патрульної поліції погрожуючи підірвати будинок, хоча на меті цього не мала, з метою пожартувати.

Із витягу з інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал національної поліції України» (далі також ІКС «ІПНП») вбачається, що 31 березня 2024 року о 23 год. 23 хв. оператором лінії « 102» було прийнято виклик від ОСОБА_1 , про те, що заявниця погрожує підірвати будинок, чим саме не вказала, кинула слухавку.

Також, з витягу із ІКС «ІПНП» вбачається, що відносно позивача за період з 23 лютого 2023 року по 01 квітня 2024 року винесено чотири постанови за адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183 КУпАП.

Згідно з оскаржуваною постановою інспектор, враховуючи, що позивач скоїла адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183 КУпАП, постановила застосувати до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

При цьому, позивач не заперечує сам факт вчинення нею наведеного правопорушення.

Вважаючи, що жодних шкідливих наслідків своїми діями позивач не спричинила, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи рішення про звільнення порушника від адміністративної відповідальності, суд виходить за межі своєї компетенції тим самим втручаючись в дискреційні повноваження відповідача.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції і надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, зазначає наступне.

Статтею 183 КУпАП передбачена відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Відповідно до приписів статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Аналіз викладеного порушення у спірній Постанові вказує на те, що позивачу інкримінується завідомо неправдивий виклик поліції за допомогою телефонної лінії « 102» та погрози підірвати будинок.

Позивач, не заперечуючи факт вчинення адміністративного правопорушення, просить суд змінити постанову та на підставі статті 22 КУпАП звільнити від адміністративної відповідальності за малозначністю скоєного.

Так, згідно статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, відповідно до статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені статтею 183 КУпАП, розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відтак, враховуючи наведені приписи законодавства, суд зауважує, що уповноваженим суб`єктом, наділеним виключними дискреційними повноваженнями звільняти порушника від адміністративної відповідальності, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, у даних спірних правовідносинах, є виключно органи Національної поліції, як органи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статті 183 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що прийнявши рішення про звільнення порушника від адміністративної відповідальності, суд першої інстанції вийде за межі своєї компетенції тим самим втрутившись в дискреційні повноваження відповідачів, що не відповідає загальним принципам та засадам адміністративного судочинства.

Вищенаведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 266/3228/16-а та від 26.05.2020 у справі № 520/2098/17.

Частиною третьою статті 286 КАС України передбачено виключний перелік повноважень місцевого загального суду як адміністративного до яких віднесено повноваження залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи), скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи те, що суд хоча і наділений повноваженнями змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, натомість, повноваження щодо вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності на підставі статті 183 КУпАП є виключною компетенцією уповноваженого органу, в даному випадку - працівників органів і підрозділів Національної поліції, і саме цьому органу (посадовій особі) законодавцем надано право звільняти порушника від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 268, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 червня 2024 року у справі № 569/8277/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді В. Я. Качмар
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 22.08.24