Справа № 140/6385/24
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року ЛуцькСправа № 140/6385/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України до Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Ковельської окружної прокуратури звернувся із позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України до Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності щодо невиконання вимог чинного законодавства України із забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Городище пізнього середньовіччя Дуліби-1, розташоване поблизу лівого берега р. Турія за 2 км на північний захід від с. Дуліби Турійської територіальної громади Ковельського району, та неподання до Міністерства культури та інформаційної політики України пропозицій про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; зобов`язання вчинити дії, спрямовані на забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини Городище пізнього середньовіччя Дуліби-1, розташоване поблизу лівого берега р. Турія за 2 км на північний захід від с. Дуліби Турійської територіальної громади Ковельського району, та подання пропозицій до Міністерства культури та інформаційної політики України про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на території Турійської селищної ради Ковельського району наявний об`єкт культурної спадщини Городище пізнього середньовіччя Дуліби-1, розташований поблизу лівого берега р. Турія за 2 км на північний захід від с. Дуліби Турійської територіальної громади Ковельського району.

Вказаний об`єкт культурної спадщини занесений до переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Волинської області за видом «археологія» наказом управління культури і туризму облдержадміністрації від 29.12.2009 №151.

Поряд із цим, як встановлено із інформації Міністерства культури та інформаційної політики України в Державному реєстрі нерухомих пам`яток України, як місцевого, так і національного значення, відсутня інформація про вказану пам`ятку археологічної спадщини.

Інформація про земельну ділянку, як землі історико-культурного призначення, під пам`яткою археології Городище пізнього середньовіччя Дуліби-1, розташований поблизу лівого берега р. Турія за 2 км на північний захід від с. Дуліби Турійської територіальної громади Ковельського району у Державному земельному кадастрі також відсутня.

Позивач вважає, що невнесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України щойно виявленого об`єкту культурної спадщини Городище пізнього середньовіччя Дуліби-1, розташований поблизу лівого берега р. Турія за 2 км на північний захід від с. Дуліби Турійської територіальної громади Ковельського району, який перебуває у такому статусі уже п`ятнадцятий рік поспіль та не має статусу пам`ятки, сприяє її використанню не за призначенням та, як наслідок, можливому знищенню. Вказане стосується і земельної ділянки, яка відповідно до вимог чинного законодавства належить до земель історико-культурного призначення та є виключно державною власністю.

Вищезазначене являє виключний випадок та дає підстави для захисту Ковельською окружною прокуратурою інтересів держави в судовому порядку.

З огляду на вказане прокурор просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що занесенню об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України передує визначена послідовна робота спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини на всіх рівнях. Тобто підготовка органом охорони культурної спадщини облдержадміністрації (Департаментом) подання до МКІП про надання пропозицій щодо занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток здійснюється на основі поданих відповідних пропозицій виконавчого органу місцевого самоврядування (відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, комунальної власності та охорони культурної спадщини Турійської селищної ради). Турійська селищна рада з відповідними пропозиціями до Департаменту не зверталася.

Зазначила, що керівнику Ковельської окружної прокуратури Волинської області, який звертається в інтересах держави в особі МКІП з відповіді Департаменту від 16.05.2024 №1107/02.1-24/2-24 на запит Ковельської окружної прокуратури від 09.05.2024 №52-1798ВИХ-24 відомо та не заперечується, що інформація щодо замовлення селищною радою облікової або науково-проєктної документації на об`єкт у Департаменті відсутня. Таким чином, у зв`язку з відсутністю облікової документації на об`єкт у відповідача станом на поточну дату відсутні правові підстави для звернення з відповідним поданням до Міністерства культури та інформаційної політики України.

Департамент листами від 14.09.2023 №1458/07/2-23, від 30.04.2024 №3635/44/2-24, від 03.05.2024 №1027/02.1-22/2-24, від 06.06.2024 №1245/02.1-22/24 виконавчим органам сільських, селищних і міських рад, як спеціально уповноваженим органам охорони культурної спадщини на відповідній території неодноразово наголошував щодо необхідності забезпечення виготовлення облікової документації, а також вжиття заходів по встановленню меж земельних ділянок, на яких знаходяться пам`ятки, виготовленню документації із землеустрою або проєктів землеустрою та науково-проектної документації щодо встановлення меж та режимів використання територій на пам`ятки тощо.

Разом з тим, Турійська селищна рада листом від 14.06.2024 №951/03.03//2-24 не заперечує свої повноваження в частині виготовлення облікової документації.

Вважає, що вказане вище спростовує факт протиправної бездіяльності Департаменту в частині невиконання вимог чинного законодавства України із забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини.

У відповіді на відзив представник позивача вказав, що ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» не визначає черговості занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру, натомість, положення п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» чітко визначають те, що саме відповідач подає пропозиції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Подання таких пропозицій відповідачем до МКІП жодним чином не залежить від того, чи надходили або не надходили до нього відповідні пропозиції від виконавчого органу Турійської селищної ради. Порядком обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженим наказом Міністерства культури України від 11 березня 2013 року №158, з урахуванням змін, внесених наказом Міністерства культури України №158 від 01.03.2024 (далі - Порядок №158), врегульовано систему обліку об`єктів культурної спадщини незалежно від їх видів та типів.

Вказаний Порядок №158 у всіх редакціях, зокрема від 04.12.2015, від 20.08.2019 та від 12.04.2024 передбачав, що пропозиції про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України подаються до МКІП саме органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласної, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Норми Порядку №158 у всіх редакціях не надають відповідачу можливість бездіяти у питаннях надання пропозицій центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини про занесення об`єктів культурної спадщини до Реєстру, а навпаки зобов`язує відповідача вчинити такі дії.

Разом з цим, норми Порядку №158 у всіх редакціях також не визначають черговості подання пропозицій про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Зазначив, що рішення про занесений до переліку нововиявлених (щойно виявлених) пам`яток архітектури місцевого значення, розташованих на території Турійської селищної ради, зокрема, Городище пізнього середньовіччя Дуліби-1, розташований поблизу лівого берега р. Турія за 2 км на північний захід від с. Дуліби Турійської територіальної громади Ковельського району, прийнято наказом управлінням культури Волинської обласної державної адміністрації (відповідач є правонаступником) від 29.12.2009 №151 органом, який в силу норм Порядку №158, зобов`язаний забезпечити виготовлення облікової документації на вказану пам`ятку та подати пропозиції МКІП про занесення об`єкту до Реєстру.

Таким чином, відповідачу достовірно відомо про згаданий об`єкт культурної спадщини, оскільки саме за його наказом та на підставі інших супутніх документів доданих до позовної заяви, відповідний об`єкт включений до Переліку щойно виявлених.

Крім цього, посилання відповідача на висновки Верховного Суду у постановах від 09.11.2022 (справа № 260/437/21) та від 29.01.2024 (справа № 260/2285/21) у даному випадку є безпідставними, оскільки у жодній з цих постанов судом не зроблено висновку про те, що орган виконавчої влади обласної державної адміністрації повинен в обов`язковому порядку очікувати надходження пропозицій про занесення об`єкту до Реєстру від органу охорони культурної спадщини нижчого рівня і тільки тоді звертатися з аналогічними пропозиціями до МКІП.

Щодо не визначення нормами чинного законодавства конкретних строків для подання пропозицій про занесення об`єктів культурної спадщини до Реєстру.

Представник позивача вказав, що відповідно до положень ст.ст. 3, 6, 14, 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» та вимоги Порядку №158, відповідач, як уповноважений орган охорони культурної спадщини Волинської обласної державної адміністрації, зобов`язаний був забезпечити складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини: Городище пізнього середньовіччя Дуліби-1, розташований поблизу лівого берега р. Турія за 2 км на північний захід від с. Дуліби Турійської територіальної громади Ковельського району та подати пропозиції до МКІП про занесення його до Державного реєстру нерухомих пам`яток України ще до 29.12.2012 (3 роки після внесення пам`ятки до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини).

При цьому, відповідач у своєму відзиві жодним чином не пояснює та не посилається на обставини, які перешкоджали останньому звернутися до МКІП із пропозиціями про занесення до Реєстру вказаного об`єкту культурної спадщини у період із грудня 2009 року (з моменту внесення об`єкту до Переліку) і по теперішній час, що беззаперечно вказує на бездіяльність відповідача.

Також відповідач стверджує, що відповідно до п. 2.1 розділу ІІ Порядку №158 виявлення нерухомих об`єктів культурної спадщини та складання на них відповідної облікової документації забезпечують виключно виконавчі органи сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини.

Також Відповідач посилається на рішення Турійської селищної ради від 08.06.2023 №42/15, якою затверджено Програму охорони та збереження культурної спадщини на території Турійської селищної ради територіальної громади на 2023-2025 роки.

Одним із заходів вказаної Програми є розробка і виготовлення науково-облікової документації на щойно виявлені об`єкти культурної спадщини. Однак сукупний аналіз вимог п. 1.2, п. 2.1, п. 4.8 Порядку №158 вказує на те, що забезпечення складання облікової документації на щойно виявлені об`єкти культурної спадщини покладено виключно на уповноважений орган (п. 1.2 Порядку №158), яким є відповідач, а не на органи місцевого самоврядування, як це намагається довести відповідач.

Представник позивача просив адміністративний позов задовольнити.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що на території Турійської селищної ради Ковельського району наявний об`єкт культурної спадщини Городище пізнього середньовіччя Дуліби-1, розташований поблизу лівого берега р. Турія за 2 км на північний захід від с. Дуліби Турійської територіальної громади Ковельського району.

Вказаний об`єкт культурної спадщини занесений до переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Волинської області за видом «археологія» наказом управління культури і туризму облдержадміністрації від 29.12.2009 №151.

Департамент культури, молоді та спорту Волинської ОДА листом від 16.05.2024 №1107/02.1-24/2-24 повідомив, що до Державного реєстру нерухомих пам`яток України об`єкт не внесено через відсутність облікової документації, яка відповідає вимогам Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури та інформаційної політики України від 11.03.2013 № 158 (у редакції наказу Мінкультури від 27.06.2019 № 501) та яка по даний час не розроблена, у зв`язку із відсутністю фінансування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 121 Конституції України на органи прокуратури покладено функції представництва інтересів громадян і держави в судах у випадках визначених законом.

Право на звернення прокурора або його заступника до адміністративного суду в інтересах держави передбачено статтею 24 Закону України «Про прокуратуру» та статтею 53 КАС України.

Частиною другою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з частиною четвертою статті 53 КАС України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 53 КАС України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Відповідно до ст. 29 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. Права суб`єкта комунальної власності від імені та в інтересах територіальних громад здійснюють відповідні ради.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про культуру» об`єкти культурного призначення - цілісні майнові комплекси клубних закладів (клубів, будинків культури, палаців культури тощо), парків культури та відпочинку, бібліотек, музеїв, архівів історико-культурних заповідників, театрально-видовищних закладів (театрів, філармоній, концертних організацій, музичних колективів, ансамблів тощо), кінотеатрів, інших закладів культури; пам`ятки культурної спадщини, предмети колекцій, зібрання, фонди, будівлі, споруди культурного призначення та інші культурні цінності.

Культурна спадщина - сукупність успадкованих людством від попередніх поколінь об`єктів культурної спадщини (п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини»).

Об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини»).

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини» до органів охорони культурної спадщини належить, зокрема, обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Відповідно до п. 2.1. розділу ІІ Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 №158, з урахуванням змін, внесених наказом Міністерства культури України №158 від 01.03.2024 (далі - Порядок №158) виявлення нерухомих об`єктів культурної спадщини та складання на них відповідної облікової документації забезпечують уповноважені органи, а також районні державні адміністрації, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини, зокрема виконують функції Замовника та укладають з цією метою контракти на виявлення, дослідження нерухомих об`єктів культурної спадщини для їх взяття на облік та подальшої державної реєстрації.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції серед іншого належить подання пропозицій центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та про внесення змін до нього.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження вжиття заходів щодо виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт археології - Городище пізнього середньовіччя Дуліби-1, розташований поблизу лівого берега р. Турія за 2 км на північний захід від с. Дуліби Турійської територіальної громади Ковельського району, а також не ініціюванні, на підставі розроблених облікових документів, питання про внесення даного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Вказане підтверджується інформацією, наданою Волинською ОДА Департаменту культури, молоді та спорту від 16.05.2024 №1107/02.1-24/2-24 та інформацією, наданою Міністерством культури та інформаційної політики України від 20.05.2024 №06/15/4576-24.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що така бездіяльність відповідача є протиправною та вважає за необхідне зобов`язати Департамент культури, молоді та спорту Волинської ОДА вжити заходів щодо забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини Городище пізнього середньовіччя Дуліби-1, розташоване поблизу лівого берега р. Турія за 2 км на північний захід від с. Дуліби Турійської територіальної громади Ковельського району, та подання пропозицій до Міністерства культури та інформаційної політики України про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

Позивачем доведено правомірність звернення до суду з позовом та наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Департаменту культури, молоді та спорту Волинської ОДА щодо невиконання вимог чинного законодавства України із забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Городище пізнього середньовіччя Дуліби-1, розташоване поблизу лівого берега р. Турія за 2 км на північний захід від с. Дуліби Турійської територіальної громади Ковельського району, та неподання до Міністерства культури та інформаційної політики України пропозицій про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та зобов`язання відповідача вжити заходів спрямованих на забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини Городище пізнього середньовіччя Дуліби-1, розташоване поблизу лівого берега р. Турія за 2 км на північний захід від с. Дуліби Турійської територіальної громади Ковельського району, та подання пропозицій до Міністерства культури та інформаційної політики України про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи те, що позивачем свідки у справі не залучались, експертизи не проводились, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації щодо невиконання вимог чинного законодавства України із забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Городище пізнього середньовіччя Дуліби-1, розташоване поблизу лівого берега р. Турія за 2 км на північний захід від с. Дуліби Турійської територіальної громади Ковельського району, та неподання до Міністерства культури та інформаційної політики України пропозицій про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Зобов`язати Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації вжити заходів спрямованих на забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини Городище пізнього середньовіччя Дуліби-1, розташоване поблизу лівого берега р. Турія за 2 км на північний захід від с. Дуліби Турійської територіальної громади Ковельського району, та подання пропозицій до Міністерства культури та інформаційної політики України про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачі: Ковельська окружна прокуратура (45000, Волинська область, місто Ковель, вулиця Шевченка, 7, код ЄДРПОУ ) в інтересах Міністерства культури та інформаційної політики України (01601, місто Київ, вулиця Івана Франка, 19, );

Міністерство культури та інформаційної політики України (01601, місто Київ, вулиця Івана Франка, 19, ).

Відповідач: Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 9, )

Суддя В.В. Дмитрук