Справа № 380/9423/24
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2024 рокусправа № 380/9423/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Мартинюка В.Я.

розглянувши у письмовому провадженні у м.Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОЛАН ІНГРЕДІЄНТИ" до Львівської митниці про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКОЛАН ІНГРЕДІЄНТИ" звернулося в суд з позовом до Львівської митниці, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA209000/2024/100015/2 від 09.01.2024 року.

В обґрунтування позову зазначає, що у повному обсязі здійснив оплату партії товарів у відповідності до умов контракту та надав відповідачу усі документи, які містять об`єктивні і достовірні дані, що піддаються обчисленню та підтверджують заявлену митну вартість за ціною інвойсу № від 03.01.2024 року, що є невід`ємною частиною контракту, на підставі якого товар імпортується. Стверджує, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах без роз`яснення у чому саме такі розбіжності полягають, який їх вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Відповідач у відзиві зазначає, що перевірив усі документи, що подавались разом із митною декларацією і на підставі цього встановив розбіжності та відсутність всіх необхідних документів, що стали законною підставою для витребування додаткових документів. Вказує, що вимога посадових осіб Львівської митниці про витребування додаткових документів була правомірною та необхідною для можливості оцінки наявних ризиків щодо можливого заниження митої вартості, необхідністю у зв`язку з цим перевірки даних щодо правильності формування ціни на задекларований товар, а також підтвердження того наскільки обґрунтованою є декларування митної вартості товару. Стверджує, що відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які містяться у рахунках та довідці сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу. Посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України. Зазначає, що оскільки митна вартість була визначена Львівською митницею Держмитслужби за резервним методом, посилання в рішенні на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи відповідає вимогам вказаного нормативного документа. Номер і дата митної декларації в рішенні також вказані. врахування умов продажу, фізичних характеристик імпортованого товару, якість, репутація на ринку виробника товару є умовами застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів. При цьому вказані умови не притаманні для шостого (резервного) методу визначення митної вартості товару, передбаченого ст. 64 МК України. Зазначає, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в тому числі обрано метод визначення митної вартості товарів. Натомість митний орган має довести обґрунтованість сумнівів.

Ухвалою суду від 07.05.2024 року відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 24.06.2024 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 05.08.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.

Позивачем було подано відповідачу відповідну електронну митну декларацію.

09.01.2024 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100015/2, у якому зазначено наступні порушення:

- у CMR у гр.16, 22 «підпис та штамп відправника» міститься відтиск штампу із перевізником, документи, що висвітлюють договірні відносини із такими суб`єктами при виконанні угоди відсутні;

- згідно довідки про транспортні витрати 2023-16864 виданої для пред`явлення в митні органи, а не для проведення розрахунків, встановлено, що розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 1811, 4 км, а вартість 133597,99 грн., що становить 73,75 грн/км, відстань по території України 793 км, а вартість 70000 грн., що становить 88,27 грн./км). Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень на транспорті визначено єдині засади формування собівартості перевезень на транспорті. Очевидним є той факт, що довідки про транспортні витрати 2023-16864 містять відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину. Які сформовані з порушенням принципу пропорційного розподілу. Виникають сумніви щодо достовірності розподілу транспортних витрат, оскільки з урахуванням вищої вартості паливно-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів за кордоном, а також наявності платних доріг, вартість за 1 км перевезення товару за межами митної території України пропорційно менша, ніж вартість за 1 км перевезення товару на території України;

- відповідно до п.2.2 договору на перевезення від 03.07.2023 №2351 подається заявка, однак такий документ не надано до митного оформлення;

- у митного органу наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена митна вартість не ґрунтується на дійсній вартості імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ;

- надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена;

- експортна декларація країни відправлення 24FRD259 не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення, які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару;

- митна декларація не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту, оскільки номер фактури, що вказано у експортній МД не відповідає номеру фактури, який надано до митного оформлення, а також вартість в експортній становить 33725 євро, а згідно фактури, яка надана до митного оформлення, вартість товару 33174,77 євро, у зв`язку з чим наведені в ній відомості є неостаточними.

За результатами перевірки митної декларації або документа, що її замінює, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України відповідачем було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA209230/2024/000040, якою позивача повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з наступних причин: неможливість завершення митного оформлення у зв`язку з невірно заповненими графами 12,45,43,44,46,47 в МД, відповідно до рішення про коригування митної вартості від 09.01.2024 року №UA209000/2024/100015/2 (порушено умови декларування передбачені п.1, п.8 ст.257 МКУ, ст.55 МКУ, ПКМУ від 21.05.12 №450).

Не погоджуючись із згаданим рішенням про коригування митної вартості позивач звернувся із даним позовом до суду.

Змістом спірних правовідносин є рішення про коригування митної вартості товарів прийняті Львівською митницею Державної митної служби України №UA209000/2024/100015/2 від 09.01.2024 року.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - МК України).

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.2 ст.52 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою цієї ж норми передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено частиною третьою ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно із ч.2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною третьою ст.54 МК України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 ст.54 МК України).

Згідно із ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно із ч.2 ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною третьою цієї ж норми передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч.2 ст.64 МК України).

Щодо наявності у CMR у гр.16, 22 «підпис та штамп відправника» відтиску штампу із іншим перевізником.

В матеріалах справи наявний договір транспортного експедирування №2351 від 03.07.2023 року, укладений між позивачем (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Девік Консалтинг», відповідно до якого замовник замовляє, а експедитор бере на себе обов`язок за плату і за рахунок замовника протягом дії даного договору організовувати виконання визначених даним договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів замовника автомобільним транспортом по території України та інших держав.

Підпунктом 4.2.3 п.4.2 розділу 4 вказаного договору передбачено, що експедитор вправі залучати до виконання перевезення третіх осіб.

Зазначена обставина пояснює наявність у гр.16, 22 «підпис та штамп відправника» CMR відтиску штампу із іншим перевізником.

Щодо порушення з приводу наявності у митного органу інформації з приводу вищої митної вартості подібного товару та наявності підстави вважати, що заявлена митна вартість не ґрунтується на дійсній вартості імпортованих товарів.

Суд звертає увагу, що зазначене порушення є лише припущенням відповідача, оскільки він зазначив, що зазначена обставина привела до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару.

Однак, вказаний аргумент не може бути покладений в основу даного рішення, з огляду на викладене.

Більше того, в матеріалах наявні інші достатні докази, які підтверджують заявлену позивачем митну вартість імпортованого ним товару.

Щодо ненадання позивачем заявки до митного оформлення.

Суд звертає увагу, що ч.2 ст.53 МК України містить вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Серед вказаного переліку відсутня необхідність надавати контролюючому органу будь-які заявки на перевезення.

Відтак, такі твердження відповідача не беруться судом до уваги.

Щодо непропорційності розміру транспортних витрат відносно всього кілометражу перевезення товару.

Відповідно до п.3.1 розділу 3 уже згаданого договору транспортного експедирування вартість перевезення обумовлюється сторонами на кожен рейс в заявці. Вартість послуг транспортного експедирування складається з вартості послуг експедитора, вартості перевезення, вартості додаткових послуг.

В матеріалах справи наявна заявка №30/145 від 18.12.2023 року до вказаного договору, відповідно до якої маршрут перевезення товару Feurs (Франція) с.Чайки, Бучанський район, Київська область, дата і час завантаження 04.01.2024 року, термін доставки вантажу 12-15.01.2024 року, сума фрахту 5250 євро по курсу НБУ на день завантаження + вартість ЕХ.

Позивачем долучено також рахунок на оплату №2 від 03.01.2024 року, відповідно до якого вартість міжнародних транспортних послуг по маршруту Feurs, Франція Чоп складає 133597 грн. 99 коп., Чоп Чайки, Україна 70000 грн. 00 коп., експедиційні послуги по території України 15645 грн. 34 коп., разом 219243 грн. 33 коп., з ПДВ 222372 грн. 40 коп.

У довідці про транспортні витрати для пред`явлення в митні органи України №2023-16864 від 04.01.2024 року вартість транспортних витрат повністю співпадає із вартістю витрат зазначеній у рахунку на оплату №2 від 03.01.2024 року.

Окрім того, до матеріалів справи долучений акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №2 від 11.01.2024 року, складений про те, що виконавцем (ТзОВ «Девік Консалтинг») були виконані наступні роботи (надані послуги): міжнародні транспортні послуги по маршруту Feurs, Франція Чоп - 133597 грн. 99 коп., Чоп Чайки, Україна 70000 грн. 00 коп., експедиційні послуги по території України 15645 грн. 34 коп., разом 219243 грн. 33 коп., з ПДВ 222372 грн. 40 коп.

Також до справи долучено платіжну інструкцію №423 від 26.01.2024 року з приводу оплати транспортних послуг у розмірі 222372 грн. 40 коп.

Зазначені документи у своїй сукупності вказують на те, що перевезення імпортованого позивачем товару здійснювалося у строгій відповідності до договору транспортного експедирування та відповідної заявки на перевезення, зокрема, сплачена сума транспортних послуг повністю відповідає заявленій позивачем вартості цих послуг.

Жодних інших аргументів на спростування цієї обставини контролюючим органом не надано.

Більше того, твердження щодо непропорційності розміру транспортних витрат є лише його припущенням та не знаходить свого підтвердження матеріалами справи.

Щодо твердження з приводу того, що експортна декларація країни відправлення 24FRD259 не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення, які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару; номер фактури, що вказано у експортній МД не відповідає номеру фактури, який надано до митного оформлення, а також вартість в експортній становить 33725 євро, а згідно фактури, яка надана до митного оформлення, вартість товару 33174,77 євро.

Суд звертає увагу, що експортна декларація не є основним документом, який підтверджує митну вартість товару.

Більше того, позивачем надано відповідачу інші достатні документи, які у повній мірі підтверджують митну вартість імпортованого ним товару.

Відтак, зазначене твердження відповідача носить формальний характер та судом до уваги не береться.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року у справі №813/1350/14 зазначив наступне: «Товариство не відповідає за заповнення митної декларації країни відправлення, яка оформляється у відповідності до законодавства Китаю, та внесення до неї відповідної інформації».

Як наслідок, з урахуванням зазначеної правової позиції суд дійшов висновку, що позивач жодним чином не відповідає за заповнення митної декларації країни відправлення.

У даному випадку згадана митна декларація оформлялась відповідно до законодавства Франції.

Щодо твердження відповідача, що подані до митного оформлення та надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар.

В уже згаданій постанові від 14.01.2020 року у справі №813/1350/14 Верховний Суд вказав, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Окрім того, суд звертає увагу, що матеріали справи та подані позивачем контролюючому органу документи (пакувальний лист; інвойс; міжнародна товарно-транспортна накладна; рахунок на оплату №2 від 03.01.2024 року; довідка про транспортні витрати; підтвердження страхування вантажу; контракт №26 від 17.08.2023 року; договір транспортного експедирування №2351 від 03.07.2023 року; технічна інформація щодо товару; атестація; заявка до договору транспортного експедирування; акт здачі-приймання робіт №2 від 11.01.2024 року; платіжна інструкція №423; витяги з виписки по особовим рахункам та інші документи) у повній мірі дозволяли відповідачу встановити митну вартість імпортованого позивачем товару.

Окрім того, суд звертає увагу, що у відповідності до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 29.04.2021 року у справі №810/1822/16 Верховним Судом зроблені наступні висновки: «Митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності; у випадку ж коригування митним органом митної вартості товару рішення про таке коригування повинно містити мотиви його прийняття».

У спірних правовідносинах встановлені факти спростовують викладені відповідачем посилання, які викликали у нього сумніви та породили зазначені ним причини щодо неможливості перевірки наданих позивачем документів.

При цьому, зі змісту оскаржуваного позивачем рішення не вбачається, який саме показник ціни придбаного товару, на думку митного органу, був сумнівним чи помилковим.

Підсумовуючи викладене, можна прийти до висновків, що вказані документи містять достатньо відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомості щодо ціни.

Щодо визначення митної вартості за методом 2 ґ.

Як передбачено пунктами 1, 2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, з наступними змінами та доповненнями, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Окрім того, у постанові від 08.02.2019 року у справі №825/648/17 Верховний Суд зазначив наступне: «У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів».

Однак, оскаржувані рішення не містять жодних пояснень щодо зроблених контролюючим органом коригувань на обсяги партій ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, тощо.

Такі обставини також вказують на необґрунтованість спірних рішень при визначенні митної вартості за методом 2ґ, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування їх є підставними та підлягають задоволенню.

При цьому, судом не беруться до уваги інші посилання відповідача, з огляду на встановлені обставини.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення не відповідає критеріям правомірності та обґрунтованості передбаченим п.1 та п.3 ч.2 ст.2 КАС України, а тому підлягає скасуванню.

Відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо судового збору, то у відповідності до ст.139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів, прийняте Львівською митницею Державної митної служби України №UA209000/2024/100015/2 від 09.01.2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України (адреса: м.Львів, вул.Тадеуша Костюшка, 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОЛАН ІНГРЕДІЄНТИ" (адреса: вул.Митрофана Довнар-Запольського, 5, м.Київ; ) 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМартинюк Віталій Ярославович