Справа № 260/3525/24
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 рокум. Ужгород№ 260/3525/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Рейті С.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Тернопільській області), в якому просить:

1) Визнати незаконним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області № 53 від 04.03.2024 року про відмову в призначенні пільгової пенсії згідно з п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

2) Зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 з 28.03.2024 року пільгову пенсію, згідно з п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.03.2024 року, позивач звернулася до ГУ ПФУ в Закарпатській області, як до територіального органу Пен сійного фонду України, за місцем своєї реєстрації, із заявою на призначення пенсії на пільгових умовах. Заява позивача була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Тернопільській області, рішенням якого від 04.03.2024 року за № 53 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

При цьому, зі змісту спірного рішення, позивачу не зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 21.03.1991 року по 16.10.2002 року, згідно довідки № НСК 07-28 виданої 12.03.2024 року, виданої АТ «Українська залізниця» регіональна філія «Південна залізниця» структурний підрозділ «служба кадрової політики і соціальних питань» Харківський регіональний відділ управління персоналом, оскільки в пільговій довідці відсутнє посилання на первинні документи (довідка видана на підставі архівної довідки), окрім того документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності повинні бути підписані посадовими особами підприємства (керівником, бухгалтером та начальником відділу кадрів).

Позивач вважає, що відмовляючи у зарахуванні пільгового стажу та у призначенні їй пенсії, відповідач порушив її право на соціальний захист та право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою судді від 27.05.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

05.06.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого, відповідач заперечує проти вимог позовної заяви. Щодо стажу роботи позивачки повідомляє що за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. До пільгового стажу не може бути зарахований період: з 21.03.1991 по 16.10.2002, згідно пільгової довідки №НСК 07-28 виданої 12.03.2024 року, виданої АТ "Українська залізниця", оскільки в пільговій довідці відсутнє посилання на первинні документи.

Таким чином, у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відсутні правові підстави для призначення позивачці пенсії за вислугу років, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

26.07.2024 року до суду надійшли заперечення на відзив, в яких позивач вказує, що згідно з записами в трудовій книжці, що є основним документом, підтверджуючим трудову діяльність, ОСОБА_1 працювала на станції Куп`янськ -Сортувальний Південної залізниці з 21.03.1991 року по 16.10.2002 року на посаді оператора сортувальної гірки залізничної станції. З 16.10.2002 року по 11.11.2002 року була переведена на посаду прибиральника виробничих приміщень. З 11.11.2002 року по 06.01.2017 року знову призначена оператором сортувальної гірки Куп`янськ-Сортувальний Південної залізниці.

Отже, ОСОБА_1 має календарний пільговий стаж, що дає право на призначення пільгової пенсії за списком №2 , становить 25 років 09 місяців 22 дні, в тому числі: 11 років 06 місяців 25 днів - за період з 21.03.1991 року по 16.10.2002 року та 14 років 01 місяць 25 днів - за період з 11.11.2002 року по 06.01.2017 рік.

Крім того, вказує, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 року № 938, рішення правління AT «Укрзалізниця» від 04.12.2018 року протоколу №Ц-64/91 Ком.т. регіональну філію «Південна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» перейменовано на регіональну філію «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця».

На підставі Положення про структурний підрозділ «Служба кадрової політики і соціальних питань» регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» затвердженого наказом директора виконавчого регіональної філії «Південна залізниця» від 24.04.2023 року №235/Н Служба кадрової політики і соціальних питань забезпечує діяльність виробничого підрозділу «Харківська дирекція залізничних перевезень» з питань кадрового обліку.

Керівником Акціонерного Товариства «Українська залізниця» регіональної філії «Південна залізниця» структурного підрозділу «Служба кадрової політики та соціальних питань» Харківського регіонального відділу є заступник начальника служби - начальника Харківського регіонального відділу управління персоналом, якому згідно з п. 1 довіреності, посвідченої 19.12.2023 року приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Ісаєнко О.В., зареєстрованої в реєстрі №1138, надано право підписання довідок, з приводу будь-яких питань, що пов`язані із представництвом інтересів Довірителя. Посада головного бухгалтера у цьому підрозділі непередбачена. Таким чином твердження відповідача про те, що уточнююча довідка для підтвердження трудової діяльності підписана не належною особою є таким що не відповідає дійсності.

Відтак, 25.02.2022 року позивач досягла встановленого віку 50 років, має загальний стаж роботи понад 25 років, при цьому її стаж роботи в якості оператора сортувальної гірки залізничної станції сумарно становить понад 25 років, та вказані докази у своїй сукупності підтверджують наявність пільгового стажу позивачки, оскільки особливий характер роботи позивачки підтверджується трудовою книжкою та первинними документами та надає їй право на призначення пенсії на пільгових умовах, ОСОБА_1 вважає , що наявні всі підстави для задоволення її позовних вимог.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

28.03.2024 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон 1788-ХІІ).

За принципом екстериторіальності вказану заяву було розглянуто ГУ ПФУ в Тернопільській області, рішенням якого за № 53 від 04.03.2024 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком з огляду на відсутність необхідного пільгового стажу.

При цьому, зі змісту спірного рішення, позивачу не зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 21.03.1991 року по 16.10.2002 року, згідно довідки № НСК 07-28 виданої 12.03.2024 року, виданої АТ «Українська залізниця» регіональна філія «Південна залізниця» структурний підрозділ «служба кадрової політики і соціальних питань» Харківський регіональний відділ управління персоналом, оскільки в пільговій довідці відсутнє посилання на первинні документи (довідка видана на підставі архівної довідки), окрім того документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності повинні бути підписані посадовими особами підприємства (керівником, бухгалтером та начальником відділу кадрів).

Вважаючи відмову в призначенні пенсії протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом про зобов`язання призначити їй пенсію.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені.

Відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають: робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України - після досягнення 50 років, за наявності на 11.10.2017 року страхового стажу 21 рік 6 місяців, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

Пунктом 2-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VІІІ мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Законом № 2148-VІІІ також були внесені зміни до пункту 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-XII, який було викладено в наступній редакції: «До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії».

Аналіз наведених норм дає можливість дійти висновку, що пенсія за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону № 1788-XII може бути призначена особам, які мають стаж, необхідний для її призначення, станом на 11 жовтня 2017 року.

Пунктом 1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія. Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії, в тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Згідно ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Згідно п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції; стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування; стосовно жінок, які працюють на вирощуванні, збиранні та післязбиральному обробленні тютюну, - про зайнятість на перелічених роботах протягом повного сезону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583 "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення" затверджено, зокрема, Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років (далі Список №583), до якого включено наступні професії та посади: бригадири магістральних залізниць, зайняті на поточному утриманні, ремонті колій та штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів; електромонтери і електромеханіки контактної мережі магістральних залізниць; кондуктори вантажних поїздів; кочегари паровозів і парових кранів на залізничному ходу; майстри (шляхові, мостові, тунельні) магістральних залізниць, зайняті на поточному утриманні, ремонті колій і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів; машиністи автомотрис і мотовозів; машиністи і помічники машиністів паровозів і парових кранів на залізничному ходу; машиністи і помічники машиністів тепловозів; машиністи і помічники машиністів електровозів; машиністи і помічники машиністів дизель-поїздів; машиністи і помічники машиністів електропоїздів (секцій); машиністи-інструктори локомотивних бригад; механіки рефрижераторних поїздів (секцій); монтери колії магістральних залізниць, зайняті на поточному утриманні, ремонті колій і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів; оглядачі вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; оглядачі-ремонтники вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; поїзні диспетчери і старші поїзні диспетчери; регулювальники швидкості руху вагонів; ремонтники штучних споруд магістральних залізниць на дільницях з інтенсивним рухом поїздів; складачі поїздів; слюсарі по ремонту рухомого складу магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; чергові по станціях позакласних і 1 класу, зайняті прийманням відправленням і пропусканням поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом; чергові та оператори сортувальних гірок на станціях позакласних і 1 класу.

Як вбачається, з матеріалів справи, звертаючись до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 надано трудову книжку НОМЕР_1 від 21.05.1991 року.

Згідно запису № 1 від 21.03.1991 року ОСОБА_1 прийнята на посаду оператором сортувальної гірки 4-го розряду.

Згідно запису № 2 від 19.05.1991 року ОСОБА_1 переведена оператором сортувальної гірки 5-го розряду.

Згідно запису № 3 від 11.05.1994 року ОСОБА_1 звільнена за власним бажанням (наказ № 266 від 11.05.1994 року).

Згідно запису № 4 від 30.05.1994 року відмінено наказ № 266 від 11.05.1994 року про звільнення позивача та залишено її працювати на тій же посаді.

Згідно запису № 5 від 16.10.2002 року ОСОБА_1 переведена на посаду прибиральника виробничих приміщень.

Згідно запису № 6 від 11.11.2002 року ОСОБА_1 переведена оператором сортувальної гірки 5-го розряду.

Згідно запису № 10 від 06.01.2017 року ОСОБА_1 звільнена за угодою сторін.

При цьому, записи в трудовій книжці НОМЕР_1 від 21.05.1991 року внесені відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, та не містять будь-яких виправлень.

Згідно довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої АТ «Українська залізниця» регіональна філія «Південна залізниця» структурний підрозділ «служба кадрової політики і соціальних питань» Харківський регіональний відділ управління персоналом від 12.03.2024 року № НСК 07-28, ОСОБА_1 працювала повний робочий день на станції Куп`янськ-Сортувальний Південної залізниці і за період з 21.03.1991 року (Наказ № 139 від 23.03.1991 року) по 16.10.2002 року (Наказ № 262 від 16.10.2002 року) виконувала: професія оператор сортувальної гірки по залізничній станції (позакласна) зайнятого прийманням, відправленням і пропусканням поїздів на магістральних дільницях залізниці з особливо інтенсивним рухом (понад 50 вантажних поїздів за добу), які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах.

Довідка від 12.03.2024 року № НСК 07-28 відповідає формі, затвердженій додатком № 5 до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органи» Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Таким чином, у разі наявності сумнівів щодо повноважень осіб, які підписали довідку від 12.03.2024 року № НСК 07-28, відповідач не був позбавлений можливості звернутися до органу який її видав.

В той же час, будь-яких доказів на підтвердження звернення пенсійного органу щодо отримання документів щодо ОСОБА_1 відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суду не надано.

Згідно з роз`ясненням Міністерства соціального забезпечення України від 18.11.1992 №25 "Про деякі питання призначення пенсій на пільгових умовах та пенсій за вислугу років", відповідно до ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають зазначені в ній категорії працівників згідно з затвердженими Кабінетом Міністрів України переліками і списками. Якщо в ці переліки і списки включені професії та посади під загальною назвою, то правом на пенсію за вислугу років користуються працівники всіх найменувань по цих професіях та посадах, тобто старші, головні, провідні, а також помічники.

При цьому, професія позивача (оператор сортувальної гірки) належить до переліку професій, передбачених Списком №583, що дають право на пенсію за вислугу років відповідно до ст.55 Закону №1788-ХІІ.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Отже, вищевказана норма гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і в оцінці дотримання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Відповідно до вимог ст.14 Конвенції, користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь - якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32)), а також право на певні суми соціальних виплат , у тому числі, у разі їх невиплаті є втручанням у право на мирне володіння майном (п.34. рішення ЄСПЛ по справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та 71378/10), рішення набуло статусу остаточного від 26 вересня 2014 року. «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (див. рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia) [ВП], заява № 44912/98, п. 52, ЄСПЛ 2004-IX). Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами (див. вищенаведене рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Кореску v. Slovakia), п. 50; «Anheuser-Busch Inc. проти Португалії» (Anheuser-Busch Inc. v. Portugal) [ВП], заява № 73049/01, п. 65, ЄСПЛ 2007-І).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Колишній Король Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011 року ).

Таким чином, суд дійшов висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. а ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є протиправною, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 04.03.2024 року № 53 підлягає скасуванню.

Разом з тим, позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 28.03.2024 року, задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Частиною 4 ст. 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що відповідач, наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. А суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови в призначенні пенсії слугувало, на думку відповідача, відсутність необхідного спеціального стажу у зв`язку з ненаданням довідок, передбачених додатком № 5 Порядку.

При цьому, дотримання позивачем під час звернення із заявою про призначення пенсії, інших вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, в тому числі під час вирішення питання про зарахування до спеціального стажу періодів роботи з 11.11.2002 року по 06.01.2017 року, пенсійним органом не перевірялось.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що під час прийняття рішення № 53 від 04.03.2024 року про відмову в призначенні пенсії згідно п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідачем не враховано усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачу, як наслідок, відповідач допустив неналежний розгляд поданої ОСОБА_1 заяви від 28.03.2024 року про призначення пенсії за вислугу років.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням ч. 4 ст. 245 КАС України, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд дійшов до висновку, що порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 53 від 04.03.2024 року про відмову у призначенні пенсії; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.02.2024 року про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Тернопільська область, м. Тернопіль, Майдан Волі, буд. 3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 53 від 04.03.2024 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.03.2024 року про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

4. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

6. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

СуддяС.І. Рейті