Справа № 280/2915/23
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 серпня 2024 року м. Дніпросправа № 280/2915/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року (суддя Чернова Ж.М.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в м.Києві, щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу, з урахуванням довідок та трудової книжки;

зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Запорізькій області призначити пенсію за віком на пільгових умовах позивачу з урахуванням періодів роботи: з 23.07.1986 по 15.02.1988 на посаді «майстра» пересувної механізованої колони (ПМК) №131 тресту «Мелітопольагробуд»; з 15.02.1988 по 30.09.1997 на посаді «виконробу» «Приморський Райагробуд»; з 01.10.1997 по 14.04.2001 на посаді «виконробу» ТОВ «Приморський Райагробуд».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою призначення пенсії на пільгових умовах 07.02.2023 та 08.02.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з проханням призначити йому пенсію на пільгових умовах. Зазначено, що листом від 24.02.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Вказує, що відповідно до трудової книжки позивач працював на підприємстві з пільговим стажем з 23.07.1986 по 14.04.2001. В трудовій книжці чітко зазначено, що позивач працював у вищевказаний період та відповідно отримував заробітну плату та сплачував різного роду платежі. Вважає відмову відповідача необґрунтованою та протиправною. Просить задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заначено, що чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючих довідок, наказів, відомостей тощо підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи. Позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться всі відповідні записи про спірний період роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства. Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці позивача у відповідача немає, а тому останні безпідставно не взяті до уваги відповідачем при розгляді заяви позивача про призначення пенсії.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернуся через веб-портал до ГУ ПФУ у Запорізькій області із заявою про призначення/ перерахунок пенсії від 06.02.2023, в якій просив призначити пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мін`юсті України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок), заяви, які подаються особами, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію, за місцем проживання.

Пунктом 4.2 вказаного Порядку визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням зазначеного Порядку заява про призначення пенсії з доданими документами була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного Фонду України в м. Києві.

Рішенням Головного управлінням Пенсійного Фонду України в м. Києві від 15.02.2023 №35 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки заявник не досяг пенсійного віку.

Відповідно до рішенням від 15.02.2023 №35 загальний страховий стаж враховано повністю та складає 41 рік 10 місяців 15 днів.

В подальшому, на відповідне звернення позивача, Головне управління Пенсійного Фонду України у Запорізькій області листом від 24.02.2023 повідомило позивача про те, що для визначення права на пенсію на пільгових умовах органи ПФУ приймають уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій, передбачені Постановою №637 та документи для проведення атестації робочих місць за умовами відповідно до постанови КМУ від 01.08.1997. Перевіркою обставин звернення позивача встановлено, що останній звернувся 07.02.2023 через вебпортал з заявою про призначення пенсії за вислугу років. Повторно позивач звернувся 08.02.2023 з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових уомвах. За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного Фонду України в м. Києві було розглянуто звернення позивача та винесено рішення від 05.02.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю документів, які дають право на зниження пенсійного віку.

На звернення позивача, Департамент пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг листом від 07.04.2023 повідомив позивача про те, що період який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи визначає підприємство шляхом надання уточнюючої довідки (додаток 5 до Порядку №637). Стаж роботи в шкідливих умовах після 21.08.1992 зараховується до пільгового стажу за результатами атестації робочих місць за умовами праці, проведеної на підприємстві. Зазначено, що для підтвердження пільгового стажу на Комісії необхідно звертатися із відповідною заявою згідно з додатком 2 до Порядку 18-1 та необхідними документами. Також зазначено, що уточнюючі довідки про пільговий стаж характер роботи до заяви від 08.02.2023 про призначення пенсії не були надані. У зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону. Крім того, повідомлено, що до звернення позивач долучив копію довідки про пільгових характер роботи від 09.01.2023 №1 за період роботи за Списком №2 з 01.09.2020 по 31.01.2021 відповідно до додатку 5 Порядку №637, однак, зазначеної тривалості пільгового стажу за Списком №2 недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах.

На звернення позивача, Головне управління Пенсійного Фонду України у Запорізькій області листом від 12.04.2023 позивачу роз`яснено, що для визначення права на пенсію на пільгових умовах у разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється відповідно до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за №1231/13105 (далі - Порядок 18-1).

Позивач, вважаючи дії Головного управлінням Пенсійного Фонду України в м. Києві протиправними, та з вимогами про зобов`язання Головне управління Пенсійного Фонду України у Запорізькій області призначити пенсію за віком на пільгових умовах, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу (6 років 3 місяців) на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону 1058, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (Порядок № 383).

Пунктом 1 цього Порядку визначено, що він регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів "а", "б" статті 13 та статті 100 Закону № 1788-XII.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (приклади у додатках 1, 2).

Зміст наведених норм права свідчить про те, що право на пільгову пенсію мають особи, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, чинними у період такої роботи. При цьому для зарахування періоду роботи на посадах, віднесених до Списку № 2 у період до 21 серпня 1992 року необхідне підтвердження документами відповідних умов праці, а за період після 21 серпня 1992 року - підтвердження результатів проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 КЗпП України, ст. 62 Закону № 1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої, або ж необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 04.03.2020 у справі № 367/945/17 та від 27.04.2020 у справі № 367/4230/17.

Встановлено, що записами у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 підтверджується факт роботи позивача в періоди:

з 23.07.1986 по 15.02.1988 у ПМК-131 на посаді майстра (наказ №96-к від 22.07.1986 ) повний робочий день по будівництву будівель та споруд житлового та соціально-побутового призначення. 15.02.1988 був звільнений по переводу у Приморський Райагробуд.(наказ №12-к від 15.02.1988);

з 15.02.1988 (наказ № 6-к від 15.02.1988) по 28.02.1989 працював майстром лінійної дільниці;

з 01.03.1989 переведен виконроб (наказ №87-п від 27.02.1989 ), згодом звільнений в зв`язку з реорганізацією по переводу 30.09.1997 (наказ №72-к від 27.09.1997);

з 01.10.1997 прийнятий по переводу в ТОВ «Приморський Райагробуд» на посаду виконроб (наказ №62-к від 01.10.1997 );

з 14.04.2001 звільнений за ст.40 п.1 КЗпП скорочення штату (наказ №117-к від 13.04.2001).

У даний період виконував обов`язки особи відповідальної за будівництво нових об`єктів житлового та соціально-побутового призначення повний робочий день, що підтверджується довідкою Приморського Райагробуду №125 від 11.04.2001 (на двох аркушах.)

Відповідно до історичної довідки основним завданням об`єднання «Райміжколгоспбуд» було здійснення підрядного будівництва виробничих, культурно- побутових і житлових об`єктів, місцевих і внутрішньогосподарських об`єктів в колгоспах, благоустрій сіл, будівництво та реконструкція власної виробничої бази, виробництво будівельних матеріалів і конструкцій для виконання програми підрядних робіт і надання допомоги колгоспам, які виконують будівництво госпспособом, місцевими будівельними матеріалами і конструкціями. Дані вищевказані посади позивача передбачені в Списку №2.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є саме трудова книжка.

До того ж, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників подаються лише за умови, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.

В постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Отже, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. Водночас контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Тому, до стажу, який надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, необхідно зарахувати періоди роботи спірні періоди позивача, оскільки не проведення атестації робочих місць не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, адже як було зазначено вище відповідальність за її проведення покладається на власника підприємства, а не працівника.

Згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції;

У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.

Із матеріалів справи, а саме з даних трудової книжки позивача слідує, що записи про спірні періоди роботи, займану нею посаду/професію містять покликання на відповідні накази про прийом на роботу, звільнення і переведення, а тому повністю відповідають вимогам законодавства.

При цьому колегія суддів зазначає, що надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організації або їх правонаступників або інших документів на підтвердження пільгового стажу, потрібно виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17.

У відповідності до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наведене у сукупності та взаємозв`язку дає підстави вважати, що позивач у спірний період працював на посадах передбачених Списком № 2. Тобто, позивач працював за професіями які підлягають зарахуванню до пільгового стажу.

Отже, колегія суддів у сукупності з відомостями зазначеними у трудовій книжці позивача, вважає доведеним пільговий період роботи позивача.

Також колегія суддів зазначає, що на позивача не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за неналежний порядок подання підприємством документації обліку спеціального стажу, отже вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Таким чином, матеріали справи містять належні усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження стажу, зокрема Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1 (далі Порядок № 22-1) та Порядком № 637, які підтверджують роботу позивача.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить висновку про наявність підстав для зарахування спірних періодів роботи до спеціального стажу.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Отже, колегія суддів зазначає, що відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні спірного періоду роботи позивача до стажу (пільгового).

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29 травня 2018 року у справі № 800/341/17 (9991/944/12) і від 12 листопада 2019 року у справі № 9901/21/19 зазначила, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що належними є способи захисту, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який забезпечує виконання її приписів. Визначення ефективного судового захисту пов`язане з відповідним змістом заявлених позовних вимог, тобто з визначенням належного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів особи.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача колегія суддів виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 березня 2019 року у справі №817/498/17 наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Окрім того, Верховний Суд у своїй судовій практиці неодноразово покликався на те, що «ефективний засіб правового захисту» у розумінні ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції.

Колегія суддів зазначає, що позиція Європейського суду з прав людини та Верховного Суду свідчить про необхідність встановлення такого способу відновлення порушеного права, при якому можливість прийняття подальших протиправних рішень буде виключена.

Враховуючи наведене вже вище, колегія суддів визнає необґрунтованим прийняте рішення від 15.02.2023 № 35 Головного управлінням Пенсійного Фонду України в м. Києві про відмову у призначені позивачу пенсії за віком відповідно до п.1 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на викладене, слід визнати протиправним та скасувати рішення від 15.02.2023 № 35 Головного управлінням Пенсійного Фонду України в м. Києві про відмову у призначені позивачу пенсії за віком відповідно до п.1 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, слід зобов`язати Головне управлінням Пенсійного Фонду України в м. Києві зарахувати до пільгового стажу роботи позивача період його роботи з 23.07.1986 по 15.02.1988 на посаді «майстра» пересувної механізованої колони (ПМК) №131 тресту «Мелітопольагробуд»; з 15.02.1988 по 30.09.1997 на посаді «виконробу» «Приморський Райагробуд»; з 01.10.1997 по 14.04.2001 на посаді «виконробу» ТОВ «Приморський Райагробуд», та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.02.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на встановлені обставини справи, наведені норми законодавства, вимоги позивача, колегія суддів дійшла висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, суд першої інстанції внаслідок порушення норм матеріального права, неправильно вирішив справу що суті спору, внаслідок чого рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 та 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 139, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року скасувати.

Прийняти у справі нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.02.2023 №35 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії відповідно до п.1 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах від 08.02.2023 відповідно до п.1 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2, період роботи: з 23.07.1986 по 15.02.1988 на посаді «майстра» пересувної механізованої колони (ПМК) №131 тресту «Мелітопольагробуд»; з 15.02.1988 по 30.09.1997 на посаді «виконробу» «Приморський Райагробуд»; з 01.10.1997 по 14.04.2001 на посаді «виконробу» ТОВ «Приморський Райагробуд».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2684 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров