Справа № 280/5927/24
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року Справа № 280/5927/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ»

до Тернопільської митниці

про визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ» (далі ТОВ «ТД «АМТ», позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Тернопільської митниці (далі митниця, відповідач), в якому з урахуванням уточнення (вх. №29935 від 26.06.2024) позивач просить суд визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товару, а саме: №UA403070/2024/000003/2 від 03.01.2024, №UA403070/2024/000005/2 від 04.01.2024, №UA403070/2024/000019/2 від 09.01.2024, №UA403070/2024/000007/2 від 05.01.2024.

На обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначає, що позивач виконав вимоги ст. 53 Митного кодексу України та надав повний пакет документів для підтвердження заявленої митної вартості, отже позивачем надано всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів), які переміщувались через митний кордон України, документи відповідали характеру угоди, а посилання відповідача на виявлені під час перевірки поданих документів розбіжності є безпідставними та необґрунтованими. Вказує, що твердження відповідача про наявність розбіжностей у наданих документах на підтвердження розрахованої декларантом митної вартості не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки зазначені в Рішеннях підстави для коригування митної вартості, визначеної декларантом - жодним чином не впливають на розрахунок і на числові значення задекларованої митної вартості товарів в спірному випадку. З урахуванням наведеного, вважає, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого Товариством товару та протиправність оскаржених рішень №UA403070/2024/000003/2 від 03.01.2024, №UA403070/2024/000005/2 від 04.01.2024, №UA403070/2024/000019/2 від 09.01.2024, №UA403070/2024/000007/2 від 05.01.2024 про коригування митної вартості товарів.

Ухвалою судді від 01.07.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 11.07.2024 на адресу суду через систему «Електронний суд» надіслав відзив (вх. №32426), у якому вказує, що під час здійснення митного контролю за митними деклараціями позивача митницею було опрацьовано інформацію, яка міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами опрацювання якої виявлено, що в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності. Крім того, у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару оскільки вартість раніше оформлених в попередніх періодах митними органами таких товарів є значно вищою. Враховуючи дану інформацію заявлена до митного оформлення митна вартість не може бути визнана. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Зауважує, що метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень ч. 4 ст. 57 Митного кодексу України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями ст. 59-63 цього Кодексу. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 Митного кодексу України. На підставі вищевикладеного, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представником позивача до суду через систему «Електронний суд» направлено відповідь на відзив (вх. №33128 від 16.07.2024), у якій додатково наголошує, що передбачене ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 Митного кодексу України. Зазначає, що жодна з розбіжностей (на думку митниці) у поданих Товариством документах, не були визначені відповідачем як чинник розбіжностей при визначенні переліку документів, що вимагалися від позивача в процесі консультацій щодо митного оформлення задекларованих товарних партій (в електронних повідомленнях). Просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Згідно з офіційними відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ТОВ «ТД «АМТ»» () зареєстровано юридичною особою 14.02.2019, номер запису: 0089253. Види діяльності позивача є: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); 45.11 Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами; 45.40 Торгівля мотоциклами, деталями та приладдям до них, технічне обслуговування і ремонт мотоциклів; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.43 Оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення; 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткованням; 47.42 Роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткованням у спеціалізованих магазинах; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет; 52.10 Складське господарство; 52.24 Транспортне оброблення вантажів; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування

10.11.2020 позивачем (Покупець) уклало з компанією Taizhou MengHui Machinery Co., LTD (Китай) (Продавець) зовнішньоекономічний контракт № MENHUI-1-2021 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікації (Додатку), яка є невід`ємною частиною даного контракту.

В подальшому компанією Taizhou MengHui Machinery Co., LTD відповідно до умов даного зовнішньоекономічного Контракту, Специфікації №11 від 15.05.2023, рахунків-фактур: №TZMH20230712A-1 від 08.09.2023, №TZMH20230712A-2 від 08.09.2023, №TZMH20230712A-3 від 08.09.2023, №TZMH20230712В від 27.09.2023 було здійснено поставку товарів (обприскувачі акумуляторні) декількома товарними партіями на підставі однієї специфікації (п. 2.1 Контракту). Зазначена товарна партія поставлялась на умовах FOB згідно з міжнародними торговельними правилами «ІНКОТЕРМС 2010».

Щодо підстав винесення митницею рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2024/000003/2 від 03.01.2024 судом встановлено наступне.

01.01.2024 уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення ОСОБА_1 , було подано до митного оформлення митну декларацію (надалі МД) типу ІМ40ДЕ № 24UA03U0, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар: «Переносні пристосування для розбризкування та розпилення рідин для садівництва, виробництва торговельної марки "Vitals"/"NOWA": переносні оприскувачі ранцевого типу, з автономним живленням, що складаються з поліетиленового бака з фільтром (V=16л) та агрегатним відсіком з вбудованими електронасосом, регулятором тиску та джерелом живлення з приладами контролю заряду, до насосу якого під`єднується телескопічна штанга з розпилюючою насадкою та сполучним шлангом, в комплекті з приладдям для обслуговування: обприскувачі акумуляторні: -мод.OP 1516m -1902шт.; -мод.Sm 116m -69шт. Галузь застосування у садівництві, сільському господарстві для боротьби зі смітною рослинністю, дезінфекції».

До даної митної декларації, як вбачається із інформації, що міститься в гр. 44 МД, уповноваженою особою позивача до митного оформлення були подані наступні документи: пакувальний лист № б/н від 08.09.2023; рахунок-фактура (інвойс) № TZMH20230712A-1 від 08.09.2023; коносамент № SZX230804104 від 14.09.2023; автотранспортна накладна № UA-1912-2AMT від 19.01.2023; декларація про походження товару № TZMH20230712A-1 від 08.09.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару № 132 від 03.08.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару № 180 від 29.11.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №23-PBT-4316 від 21.11.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 23-PBT-4402 від 19.12.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Заявка №35-1-1 від 29.08.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Заявка №35-2 від 29.08.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Додаткова угода №6 від 22.11.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - специфікація № 11 від 15.05.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № MENHUI-1-2021 від 10.11.2020; договір (контракт) про перевезення № 1092022 від 01.09.2022.

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, Товариству було направлено електронне повідомлення наступного змісту: «Початок консультації з митним органом: У зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості та наявними розбіжностями, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме фактурну вартість та витрати на страхування (якщо здійснювалось). Прошу відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України надати документи: якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України прошу надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи».

У відповідь листом вих. №003-02/01 від 02.01.2024 декларантом додатково надано митниці: прайс-лист від 03.05.2023, комерційну пропозицію виробника від 10.05.2023, виписки з банківського рахунку декларанта за серпень та листопад 2023 року та платіжні інструкції завірені банком, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.

Так, 03.01.2024 митним органом прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2024/000003/2, відповідно до якого митна вартість товарів визначена за резервним методом (6) та становить на рівні 19,2960 дол. США за одиницю, а загальна вартість партії товару 38032,42 дол. США.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару: страхових документів, якщо таке страхування здійснювалося, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; каталоги, специфікації; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару. Подані до митного оформлення банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (платіжні доручення №№ 132, 180) містять суми, які значно перевищують вартість оформлюваного товару та не можуть бути однозначно прийняті, як підтвердження заявленої ціни. За результатами застосування системи аналізу ризиків згенеровано наступні митні формальності за кодами "105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів" та "106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів". Відповідно, митним органом розпочато процедуру консультації з декларантом та надіслано електронні повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. Встановлено, що перевезення товару згідно поданих до митного контролю та оформлення документів (заявки на міжнародне морське перевезення від 29.08.2023 №35-1-1, рахунку про транспортні витрати від 21.11.2023 №23-PBT-4316) здійснювалося морським видом транспорту із порту «Нінгбо» (Китай) до порту призначення «Рига» (Латвія). Згідно з п. 4.1 договору транспортно-експедиторського обслуговування від 01.09.2022 № 1092022 оплата послуг за даним Договором та винагороди Експедитора (P&B Terminal SIA) здійснюється Клієнтом (ТОВ «ТД «АМТ») протягом 10 днів з моменту виставлення рахунка-фактури (дата виставлення 21.11.2023), також у рахунку про транспортні витрати від 21.11.2023 №23-PBT-4316 міжнародне морське перевезення зазначено конкретну дату (термін сплати рахунку), однак декларантом не надано до митного контролю та оформлення банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати за надані послуги згідно зазначеного вище рахунку. Крім того, перевезення вантажу від порту призначення до митного кордону здійснювалося автомобільним видом транспорту перевізником ФОП ОСОБА_2 , проте декларантом не надано документів, що підтверджують комерційні відносини із даним перевізником. Декларантом надіслано Лист №003-02/01 та повідомлено митний орган про відсутність можливості надати додаткові документи.

Враховуючи це, позивачем було подано митну декларацію №24UA04U0 від 04.01.2024. Різниця митних платежів (028 - ПДВ) від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої митницею, склала 86 602,16 грн. Розрахунок різниці в митних платежах зазначено в графах 47 «Нарахування платежів», «В» «Подробиці розрахунків» зазначеної вище ЕМД.

Щодо підстав винесення митницею рішення про коригування митної вартості №UA403070/2024/000005/2 від 04.01.2024 судом встановлено наступне.

01 січня 2024 року уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення ОСОБА_1 , було подано до митного оформлення МД типу ІМ40ДЕ №24UA04U9, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар: «Переносні пристосування для розбризкування та розпилення рідин для садівництва, виробництва торговельної марки "Vitals": переносні оприскувачі ранцевого типу, з автономним живленням, що складаються з поліетиленового бака з фільтром (V=16л) та агрегатним відсіком з вбудованими електронасосом, регулятором тиску та джерелом живлення з приладами контролю заряду, до насосу якого під`єднується телескопічна штанга з розпилюючою насадкою та сполучним шлангом, в комплекті з приладдям для обслуговування: обприскувачі акумуляторні, мод.Sm 116m -1931шт. Галузь застосування - у садівництві, сільському господарстві для боротьби зі смітною рослинністю, дезінфекції».

До даної митної декларації, як вбачається із інформації, що міститься в гр. 44 МД, уповноваженою особою позивача до митного оформлення були подані наступні документи: пакувальний лист № б/н від 08.09.2023; рахунок-фактура (інвойс) № TZMH20230712A-2 від 08.09.2023; коносамент № SZX230804104 від 14.09.2023; автотранспортна накладна № UA-1912-1AMT від 19.12.2023; декларація про походження товару № TZMH20230712A-2 від 08.09.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару № 132 від 03.08.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару № 180 від 29.11.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 23-PBT-4316 від 21.11.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 23-PBT-4402 від 19.12.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Заявка №35-1-1 від 29.08.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Заявка №35-2 від 29.08.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Додаткова угода №6 від 22.11.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - специфікація № 11 від 15.05.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №MENHUI-1-2021 від 10.11.2020; договір (контракт) про перевезення № 1092022 від 01.09.2022.

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, Товариству було направлено електронне повідомлення від 01.01.2024 наступного змісту: «Відповідно до п.2 ст.264 Митного кодексу України прошу Вас представити до митного контролю та митного оформлення оригінали документів. Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України прошу надати документи, що підтверджують заявлену митну вартість, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування».

У відповідь листом вих. №001-02/01 від 02.01.2024 декларантом додатково надано митниці: прайс-лист від 03.05.2023, комерційну пропозицію виробника від 10.05.2023, виписки з банківського рахунку декларанта за серпень та листопад 2023 року та платіжні інструкції завірені банком, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.

Так, 04.01.2024 митним органом прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2024/000005/2, відповідно до якого митна вартість товарів визначена за резервним методом (6) та становить на рівні 19,3540 дол. США за одиницю, а загальна вартість партії товару 37372,57 дол. США.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару: страхових документів, якщо таке страхування здійснювалося, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; каталоги, специфікації; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару. Подані до митного оформлення банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (платіжні доручення №№ 132, 180) містять суми, які значно перевищують вартість оформлюваного товару та не можуть бути однозначно прийняті, як підтвердження заявленої ціни. За результатами застосування системи аналізу ризиків згенеровано наступні митні формальності за кодами "105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів" та "106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів". Відповідно, митним органом розпочато процедуру консультації з декларантом та надіслано електронні повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. Встановлено, що перевезення товару згідно з поданими до митного контролю та оформлення документів (заявки на міжнародне морське перевезення від 29.08.2023 №35-1-1, рахунку про транспортні витрати від 21.11.2023 №23-PBT-4316) здійснювалося морським видом транспорту із порту «Нінгбо» (Китай) до порту призначення «Рига» (Латвія). Згідно з п. 4.1 договору транспортно-експедиторського обслуговування від 01.09.2022 № 1092022 оплата послуг за даним Договором та винагороди Експедитора (P&B Terminal SIA) здійснюється Клієнтом (ТОВ «ТД «АМТ») протягом 10 днів з моменту виставлення рахунка-фактури (дата виставлення 21.11.2023), також у рахунку про транспортні витрати від 21.11.2023 №23-PBT-4316 міжнародне морське перевезення зазначено конкретну дату (термін сплати рахунку); в рахунку на відшкодування витрат на автомобільне перевезення від 19.12.2023 №23-PBT-4402 також зазначено конкретну дату (термін сплати рахунку). Проте декларантом не надано до митного контролю та оформлення банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати за надані послуги згідно з зазначеним вище рахунком. Крім того, перевезення вантажу від порту призначення до митного кордону здійснювалося автомобільним видом транспорту перевізником ФОП ОСОБА_2 , проте декларантом не надано документів, що підтверджують комерційні відносини із даним перевізником. Декларантом надіслано лист №002-02/01 та повідомлено митний орган про відсутність можливості надати додаткові документи.

Враховуючи це, позивачем було подано митну декларацію ЕМД №24UA34U0 від 05.01.2024. Різниця митних платежів (028 - ПДВ) від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої митницею, склала 73 837,39 грн. Розрахунок різниці в митних платежах зазначено в графах 47 «Нарахування платежів», «В» «Подробиці розрахунків» зазначеної вище ЕМД.

Щодо підстав винесення митницею рішення про коригування митної вартості №UA403070/2024/000007/2 від 05.01.2024 судом встановлено наступне.

04 січня 2024 року уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення ОСОБА_1 , було подано до митного оформлення МД типу ІМ40ДЕ №24UA06U4, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар: «Переносні пристосування для розбризкування та розпилення рідин для садівництва, виробництва торговельних марок "Vitals" /"Powercraft" / "NOWA": переносні оприскувачі ранцевого типу, з автономним живленням, що складаються з поліетиленового бака з фільтром (V=16,0л) та агрегатним відсіком з вбудованими електронасосом, регулятором тиску та джерелом живлення з приладами контролю заряду, до насосу якого під`єднується телескопічна штанга з розпилюючою насадкою та сполучним шлангом, в комплекті з приладдям для обслуговування: -мод.OP 1516m -2007шт.; -мод.Sm 116m -2000шт.; -мод.SP 116mg -2000шт. Галузь застосування - у садівництві, сільському господарстві для боротьби зі смітною рослинністю, дезінфекції».

До даної митної декларації, як вбачається із інформації, що міститься в гр. 44 МД, уповноваженою особою позивача до митного оформлення були подані наступні документи: пакувальний лист № б/н від 27.09.2023; рахунок-фактура (інвойс) № TZMH20230712B від 27.09.2023; коносамент № BW23090608 від 03.10.2023; накладна УМВС № від 02.12.2023; накладна УМВС № від 02.12.2023; накладна УМВС № від 02.12.2023; декларація про походження товару № TZMH20230712B від 08.09.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару № 132 від 03.08.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару № 180 від 29.11.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №L62735 від 21.11.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Довідка про транспортні витрати № б/н від 02.01.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Заявка №1/51 від 30.08.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Додаткова угода №6 від 22.11.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - специфікація № 11 від 15.05.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №MENHUI-1-2021 від 10.11.2020; договір (контракт) про перевезення № 2110/912/2019 від 21.10.2019.

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, Товариству було направлено електронне повідомлення наступного змісту: «Початок консультації з митним органом: У зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості та наявними розбіжностями, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме фактурну вартість та витрати на страхування (якщо здійснювалось). Прошу відповідно до ч. 2 ст.53 Митного кодексу України надати документи: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України прошу надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи».

У відповідь листом вих. №001-05/01 від 05.01.2024 декларантом додатково надано митниці: прайс-лист від 19.04.2023, комерційну пропозицію виробника від 10.05.2023, виписки з банківського рахунку декларанта за серпень та листопад 2023 року та платіжні інструкції завірені банком, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.

Так, 05.01.2024 митним органом прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2024/000007/2, відповідно до якого митна вартість товарів визначена за резервним методом (6) та становить на рівні 19,1250 дол. США за одиницю, а загальна вартість партії товару 114883,88 дол. США.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару: страхових документів, якщо таке страхування здійснювалося, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; каталоги, специфікації; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару. Подані до митного оформлення банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (платіжні доручення №№ 132, 180) містять суми, які значно перевищують вартість оформлюваного товару та не можуть бути однозначно прийняті, як підтвердження заявленої ціни. За результатами застосування системи аналізу ризиків згенеровано наступні митні формальності за кодами "105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів" та "106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів". Відповідно, митним органом розпочато процедуру консультації з декларантом та надіслано електронні повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. Встановлено, що перевезення товару згідно поданих до митного контролю та оформлення документів (заявки на міжнародне морське перевезення від 30.08.2023 № №1/51, рахунку про транспортні витрати від 30.12.2023 №L62735) здійснювалося морським видом транспорту із порту «Нінгбо» (Китай) до порту призначення «Гдиня» (Польща). Згідно з п. 4. договору транспортно-експедиторського обслуговування від 21.10.2019 № 2110/912/2019 оплата послуг за даним Договором та винагороди Експедитора здійснюється Клієнтом протягом 45 днів з моменту виставлення рахунка-фактури (дата виставлення 18.12.2023), проте у рахунку від 18.12.2023 № L62735 вказаний термін оплати рахунку 04.01.2024 року, однак декларантом не надано до митного контролю та оформлення банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати за надані послуги згідно зазначеного вище рахунку. Відповідно до залізничних накладних від 02.12.2023 № , № ; № до виконання перевезення вантажу залізничним транспортом залучалась третя особа- «PKP CARGO CONNET Sp.z.o.o..». Проте декларантом не надано жодних документів, які засвідчують договірні засади надання вказаних послуг та документів, які б містили інформацію щодо числових значень експедиторської винагороди за експедирування залізничного транспортування вантаж. Декларантом надіслано Лист №001-05/01 та повідомлено митний орган про відсутність можливості надати додаткові документи.

Враховуючи це, позивачем було подано митну декларацію ЕМД №24UA75U7 від 08.01.2024. Різниця митних платежів (028 - ПДВ) від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої митницею, склала 256 280,08 грн. Розрахунок різниці в митних платежах зазначено в графах 47 «Нарахування платежів», «В» «Подробиці розрахунків» зазначеної вище ЕМД.

Щодо підстав винесення митницею рішення про коригування митної вартості №UA403070/2024/000019/2 від 09.01.2024 судом встановлено наступне.

08 січня 2024 року уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення ОСОБА_1 , було подано до митного оформлення МД типу ІМ40ДЕ №24UA07U0, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар: «Переносні пристосування для розбризкування та розпилення рідин для садівництва, виробництва торговельной марки "NOWA": переносні оприскувачі ранцевого типу, з автономним живленням, що складаються з поліетиленового бака з фільтром (V=16л) та агрегатним відсіком з вбудованими електронасосом, регулятором тиску та джерелом живлення з приладами контролю заряду, до насосу якого під`єднується телескопічна штанга з розпилюючою насадкою та сполучним шлангом, в комплекті з приладдям для обслуговування: обприскувачі акумуляторні: -мод.OP 1516m -1974шт. Галузь застосування - у садівництві, сільському господарстві для боротьби зі смітною рослинністю, дезінфекції.».

До даної митної декларації, як вбачається із інформації, що міститься в гр. 44 МД, уповноваженою особою позивача до митного оформлення були подані наступні документи: пакувальний лист № б/н від 08.09.2023; рахунок-фактура (інвойс) № TZMH20230712A-3 від 08.09.2023; коносамент № SZX230804104 від 14.09.2023; автотранспортна накладна № UA-2012-2AMT від 20.12.2023; декларація про походження товару № TZMH20230712A-3 від 08.09.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару № 132 від 03.08.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару № 180 від 29.11.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Заявка №35-1-1 від 29.08.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Заявка №35-2 від 29.08.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Додаткова угода №6 від 22.11.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - специфікація № 11 від 15.05.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №MENHUI-1-2021 від 10.11.2020; договір (контракт) про перевезення № 1092022 від 01.09.2022.

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, товариству було направлено електронне повідомлення наступного змісту: «Початок консультації з митним органом: У зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості та наявними розбіжностями, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме фактурну вартість та витрати на страхування (якщо здійснювалось). Прошу відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України надати документи: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України прошу надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи».

У відповідь листом вих. №002-09/01 від 09.01.2024 декларантом додатково надано митниці: прайс-лист від 03.05.2023 року, комерційну пропозицію виробника від 10.05.2023, виписки з банківського рахунку декларанта за серпень та листопад 2023 року та платіжні інструкції завірені банком, додаткову угоду №6 від 22.11.2023, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.

Так, 09.01.2024 митним органом прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA403070/2024/000019/2, відповідно до якого митна вартість товарів визначена за резервним методом (6) та становить на рівні 19,2960 дол. США за одиницю, а загальна вартість партії товару 38090,30 дол. США.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару: страхових документів, якщо таке страхування здійснювалося, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; каталоги, специфікації; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару. За результатами застосування системи аналізу ризиків згенеровано наступні митні формальності за кодами "105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів" та "106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів". Відповідно, митним органом розпочато процедуру консультації з декларантом та надіслано електронні повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. Встановлено, що перевезення товару згідно поданих до митного контролю та оформлення документів (заявки на міжнародне морське перевезення від 29.08.2023 №35-1-1, рахунку про транспортні витрати від 21.11.2023 №23-PBT-4316) здійснювалося морським видом транспорту із порту «Нінгбо» (Китай) до порту призначення «Рига» (Латвія). Згідно з п. 4.1 договору транспортно-експедиторського обслуговування від 01.09.2022 № 1092022 оплата послуг за даним Договором та винагороди Експедитора (P&B Terminal SIA) здійснюється Клієнтом (ТОВ «ТД «АМТ») протягом 10 днів з моменту виставлення рахунка-фактури (дата виставлення 21.11.2023), також у рахунку про транспортні витрати від 21.11.2023 №23-PBT-4316 міжнародне морське перевезення зазначено конкретну дату (термін сплати рахунку), однак декларантом не надано до митного контролю та оформлення банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати за надані послуги згідно зазначеного вище рахунку. Крім того, перевезення вантажу від порту призначення до митного кордону здійснювалося автомобільним видом транспорту перевізником ФОП ОСОБА_3 , проте декларантом не надано документів, що підтверджують комерційні відносини із даним перевізником. Декларантом надіслано лист №002-09/01 та повідомлено митний орган про відсутність можливості надати додаткові документи.

Враховуючи це, позивачем було подано митну декларацію ЕМД №24UA30U0 від 09.01.2024. Різниця митних платежів (028 - ПДВ) від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої митницею, склала 87355,83 грн. Розрахунок різниці в митних платежах зазначено в графах 47 «Нарахування платежів», «В» «Подробиці розрахунків» зазначеної вище ЕМД.

Вважаючи прийняті відповідачем рішення про коригування митної вартості та картку відмови протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом про їх скасування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 1 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - МК України) законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

Частиною 1 статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

За приписами частини 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно з частиною 8 статті 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: 1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення; 2) відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору; 3) відомості про найменування країн відправлення та призначення; 4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери; 5) відомості про товари: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів; 6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про надання забезпечення сплати митних платежів: а) ставки митних платежів; б) застосування пільг зі сплати митних платежів; в) суми митних платежів; г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до статті 3-1 цього Кодексу; ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів; д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі надання забезпечення сплати митних платежів); 7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови; 8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України; 9) відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу; 10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).

У силу приписів статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частиною 1 статті 51, частиною 1 статті 52 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною 2 статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно із частинами 1, 2 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За приписами частини 1-3 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно із частиною 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частинами 2 та 3 статті 58 МК України закріплено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами 4, 5 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Пунктом 6 частини 10 статті 58 МК України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

У свою чергу, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, витрати на транспортування після ввезення (пункт 2 частини 11 статті 58 МК України).

Враховуючи зазначене, суд вражає за доцільне визначити те, що обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митного органу є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 18.05.2022 у справі № 620/1735/20.

Крім того, Верховним Судом ще у постановах від 20.02.2018 у справі №809/1884/16 та від 14.08.2018 у справі №826/5868/16 наголошувалося, що відповідно положень статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

При цьому, враховуючи фактичні обсяги партії товарів, для визначення митної вартості використовується найменша вартість із альтернативних, згідно наявної у митного органу інформації.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим дискреційні функції таких органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

Витребування документів, визначених частиною 3 статті 53 МК України, може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей щодо заявленої митної вартості товару, а саме: якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України: 1) містять розбіжності; 2) містять наявні ознаки підробки; 3) не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 4) не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Поряд з цим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.

В постанові від 20.03.2020 у справі № 480/4423/18 Верховний Суд також висловив правову позицію, відповідно до якої неподання декларантом документів, зазначених у частинах 2-4 статті 53 МК України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише у тому випадку, коли у органу доходів і зборів будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

У свою чергу, у постанові від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18 Верховним Судом наголошено, що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598). Отже, з системного аналізу наведених норм права випливає, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною 2 статті 55 Митного кодексу України, має також містити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

При цьому, згідно з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2021 у справі №540/2605/18, від 07.05.2020 у справі №1.380.2019.001625, від 07.02.2023 у справі №804/5961/16, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи інформації щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною 2 статті 53 Митного кодексу України.

На думку суду, подані декларантом відповідно до частини 2 статті 53 Кодексу документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Стосовно посилання митниці на не надання декларантом до митного контролю та оформлення банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортних витрат, судом встановлено наступне.

У вказаних спірних випадках декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару подані документи, передбачені частиною 2 статті 53 МК України. Надані декларантом в усіх спірних випадках документи містять всі необхідні дані про вантаж, його кількість, маршрут перевезення та вартість такого перевезення. В сукупності, надані позивачем документи на підтвердження транспортної складової, не містять розбіжностей, що дозволяє ідентифікувати зазначені документи як такі, що підтверджують складову митної вартості поставки товару та повною мірою підтверджують заявлену декларантом вартість перевезення спірних партій товару.

Під час декларування спірних товарних партій товару, митниці надавались Специфікація №11 від 15.05.2023 та Додаткова угода №6 від 22.11.2023 до цієї Специфікації. Згідно з наданими Специфікації та Додаткової угоди до неї, умовою оплати є здійснення попередньої оплати в розмірі 175178,94 дол. США та здійснення оплати в розмірі 150721,06 дол. США протягом 90 днів від дати фактичного отримання товару.

Товариством у кожному випадку декларування до митного органу надавались копії платіжних інструкцій №132 від 03.08.2023 та №180 від 29.11.2023 , якими було здійснено оплату товару, згідно умов Додаткової угоди №6.

Слід зазначити, що фактурна вартість задекларованого товару, як складова митної вартості підтверджена наданими позивачем до митниці документами: зовнішньоекономічним контрактом; Специфікацією №11 від 15.05.2023; інвойсами; пакувальними листами; платіжними інструкціями. Товар можливо ідентифікувати за відомостям в специфікації, рахунках-фактурі, пакувальних листах, прайс-листі, комерційній пропозиції.

При цьому надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товари та їх ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Щодо зауважень митниці, зазначених в рішеннях №UA403070/2024/000003/2, №UA403070/2024/000005/2 та №UA403070/2024/000019/2, що декларантом не надано до митного контролю та оформлення банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати за надані послуги згідно рахунку судом встановлено таке.

Вартість транспортних витрат на момент митного оформлення спірних товарних партій, підтверджувались, зокрема, наданими позивачем: рахунками на оплату послуг ТЕО №23-РВТ-4316 від 21.11.2023 та №23-РВТ-4402 від 19.12.2023; заявками на ТЕО № 35-1-1 та 35-2 від 29.08.2023 року; договором ТЕО №1092022 від 01.09.2022; коносаментом №SZX230804104 від 14.09.2023 року, а також автомобільними товаро-транспортно накладними (CMR) №UA-1912-2АМТ від 19.12.2023, №UA-1912-1АМТ від 19.12.2023, №UA-2012-2АМТ від 20.12.2023. В сукупності з наданих до митного оформлення документів вбачається, що в спірних випадках здійснювалось мультимодальне перевезення вантажу: морським транспортом, за маршрутом: порт Нінгбо, Китай порт Рига, Латвія та наземним (автомобільним) транспортом, за маршрутом: Рига, Латвія м. Дніпро, Україна. Вартість морського перевезення трьох контейнерів за вказаним маршрутом складає 3300,00 дол. США; вартість доставки трьох контейнерів автомобільним транспортом за вказаним маршрутом складає 3660,00 дол. США, в яку включено вартість винагороди за ТЕО за межами території України, та вартість винагороди за ТЕО на території України (не включається до митної вартості товару). Вантаж додатково не страхувався. Перевантаження контейнерів враховано у вартість перевезення. Отже, відповідно до наданих митниці документів, вартість морського перевезення одного контейнеру складає 1100,00 дол. США, вартість автомобільного перевезення одного контейнеру складає 1175,00 дол. США.

Таким чином, в кожному з трьох спірних випадків, декларантом на підтвердження транспортної складової митної вартості надано митному органу усі наявні документи, які в сукупності обґрунтовують надання транспортних послуг, їх об`єм та вартість, що в кожному з трьох випадків декларування складає 2 275,00 дол. США.

Щодо зауваження митниці, зазначеного в рішенні №UA403070/2024/000007/2, про ненадання позивачем до митного контролю та оформлення банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати за надані послуги згідно рахунку судом встановлено, що вартість транспортних витрат на момент митного оформлення спірної товарної партії, підтверджувалась, зокрема, наданими позивачем: договором фрахту №2110/912/2019 від 21.10.2019; коносаментом №BW23090608 від 03.10.2023; залізничними накладними №, №, № від 02.12.2023; рахунком на оплату послуг перевезення №L62735 від 18.12.2023 року; довідкою про транспортні витрати від 02.02.2024 року; заявкою на перевезення №1/51 від 30.08.2023. В сукупності з наданих до митного оформлення документів вбачається, що в спірному випадку здійснювалось мультимодальне перевезення вантажу: морським транспортом, за маршрутом: «Нінгбо, Китай Гдиня, Польща» та наземним (залізничним) транспортом, за маршрутом: «Гдиня, Польща митний перехід МостиськаМедика», «митний перехід МостиськаМедика Тернопіль, Україна». Вартість морського перевезення за вказаним маршрутом складає 3 000,00 дол. США; вартість доставки залізничним транспортом за вказаним маршрутом до кордону з Україною складає 3000,00 дол. США. Вантаж додатково не страхувався. Перевантаження контейнерів враховано у вартість перевезення.

Таким чином, декларантом на підтвердження транспортної складової митної вартості надано митному органу усі наявні документи, які в сукупності обґрунтовують надання транспортних послуг до кордону України, їх об`єм та вартість, що в даному випадку декларування складає 5445,00 дол. США.

Оплата Товариством вищезазначених рахунків була здійснена відповідно до платіжних інструкцій №21 від 31.01.2024 (рахунки №23-РВТ-4316, №23-РВТ-4402) та №31 від 07.02.2024 (рахунок №L62735), тобто поза межами процесу митного оформлення спірних товарних партій (копії платіжних інструкцій надано до суду разом з позовною заявою).

Суд наголошує, що оскільки законодавством не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, суд вважає, що надані позивачем до контролюючого органу документи щодо транспортних витрат є належним та допустимими доказами розміру таких витрат.

Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14 звернув увагу на те, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лигне договір про перевезення або фінансові га/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 21.11.2019 у справі №804/9754/15. від 25.05.2021 у справі №520/10386/20.

При цьому, судом враховано також, що під час консультацій між митницею та декларантом щодо митного оформлення спірних товарних партій, митницею не заявлялись вимоги про надання відповідних банківських платіжних документів

Щодо висновку відповідача про те, що наявні розбіжності в частині відсутності документів про залучення третіх осіб до перевезення.

З цього приводу судом встановлено, що у випадках декларування, за якими митницею прийняті Рішення №UA403070/2024/000003/2, №UA403070/2024/000005/2, №UA403070/2024/000019/2, для перевезення товарних партій з портів Китаю до кінцевого пункту призначення на території України декларантом був укладений Договір ТЕО №1092022 від 01.09.2023 з компанією-нерезидентом «P&B Terminal SIA» (Рига, Латвія), згідно з яким Експедитор бере на себе зобов`язання надати послуги з транспортно-експедиторського обслуговування, в тому числі організації перевезень різними видами транспорту, перевалки в портах та надання інших узгоджених послуг.

Позивач зазначає, що експедитор в рамках Договору ТЕО має право укладати від свого імені чи від імені Клієнта договори з портами, перевізниками та іншими організаціями на перевезення, перевалку, зберігання вантажів (п.2.1.2 Договору ТЕО). Для автомобільного перевезення вантажу з пункту «Рига, Латвія» до кінцевого пункту призначення «м. Дніпро, Україна» Експедитором самостійно були укладені договори з безпосередніми перевізниками, зокрема, з ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 . Послуги з автомобільного перевезення товарів у всіх трьох випадках були включені у рахунок №23-РВТ-4402 від 19.12.2023, оплата якого підтверджується платіжною інструкцією №21 від 31.01.2024.

Отже, у ТОВ «ТД «АМТ» відсутні будь-які відносини з зазначеними перевізниками, оплата цим перевізникам декларантом не здійснювалась. Договорами ТЕО не передбачений обов`язок Експедитора надавати Замовнику договори, укладені з третіми особами.

На підставі зазначеного можна дійти висновку, що для декларанта транспортні витрати утворюються виключно згідно з взаємодії з експедитором. В свою чергу, залучення експедитором будь-яких суб`єктів (на виконання обов`язку «організувати перевезення») характеризує лише обраний експедитором спосіб виконання наявних у нього зобов`язань, який не змінює розмір відповідної складової митної вартості для позивача, який розрахунки здійснював виключно з експедитором.

З приводу залучення Експедитором для виконання послуг з ТЕО інших осіб Верховний суд в постанові від 13.08.2020 по справі №804/4963/16 висловив правову позицію, що за умовами договору передбачено право експедитора укладати договори з іншими перевізниками з метою виконання умов договору експедирування та здійснює оформлення перевізних документів, як - то товарно-транспортні накладні та коносаменти. Вказана обставина спростовує висновки митного органу щодо відсутності документального підтвердження наявності договірних відносин з безпосереднім перевізником товару за коносаментом N GCL/MER/ODS/160091 від 05.03.2016, а саме «GLC International Transportation Logistics Container Services Co.Ltd», адже позивач не зобов`язаний мати безпосередні господарські відносини з вказаною компанією-перевізником, адже всі обов`язки щодо належного, своєчасного перевезення вантажу та оформлення необхідних транспортних документів покладено на ТОВ «Фосдайк Груп».

У випадку декларування, за яким митницею прийняте Рішення №UA403070/2024/000007/2, перевезення спірної товарної партії в даному випадку має ознаки мультимодального перевезення, тобто перевезення вантажу різними видами транспорту за одним договором. Відповідне вбачається з відомостей Заявки на перевезення №1/51 від 30.08.2023, рахунку на оплату послуг перевезення №L62735 від 18.12.2023 та довідкою про транспортні витрати від 02.02.2024.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про мультимодальні перевезення» за договором мультимодального перевезення одна сторона (оператор мультимодального перевезення) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (замовника послуги мультимодального перевезення) надати послугу мультимодального перевезення, у тому числі із залученням інших учасників мультимодального перевезення вантажів до надання послуги мультимодального перевезення, в установлений договором строк.

За приписами статті 12 цього ж Закону розрахунки за роботи та послуги, пов`язані з мультимодальним перевезенням, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними цінами, визначеними за домовленістю сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції.

Отже, договірні відносини щодо перевезення відповідної спірної товарної партії у ТОВ «ТД «АМТ» наявні виключно компанією-перевізником Global Container Lines Latvija SIA, якою Товариству було виставлено єдиний рахунок на оплату усіх послуг №L62735 від 18.12.2023, в якому чітко розмежовані вартість перевезення вантажу морським транспортом та наземним транспортом до митного кордону України. Аналогічні відомості містяться у наданих товариством митниці - заявці на перевезення та довідці про транспортні витрати.

З наведеного вбачається та відповідачем не спростовано, що жодних договірних відносин у позивача з компанією РКР CARGO CONNET Sp.z.о.о. не існує, а компанією-перевізником Global Container Lines Latvija SIA здійснювалось мультимодальне перевезення задекларованого товару та виставлений товариству єдиний рахунок на оплату послуг з перевезення, до якого включені усі витрати, пов`язані з перевезенням спірної товарної партії, який надано товариством до митного оформлення.

Посилання митниці щодо ненадання позивачем страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, є необґрунтованими, оскільки у самому твердженні митницею зазначено та пунктом 8 частини 2 статті 53 МК України чітко визначено, що такі документи подаються у випадку, якщо страхування здійснювалось. У своєму запиті митниця не зазначила ніяких доводів щодо того що при перевезенні зазначеної партії товару здійснювалось страхування товару. В даному випадку страхування не здійснювалось, тому зазначені митницею документи позивачем на підтвердження визначеної митної вартості товару не подавались, а вимога митниці про їх надання протирічить згаданій вище правовій нормі.

Твердження митниці про ненадання копії митної декларації країни відправлення є необґрунтованим, виходячи з того, що копія митної декларації країни відправлення передбачена як додатковий документ, що надається (за його наявності) на запит митниці, якщо надані документи, передбачені частиною 2 статті 53 МК України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Контрактом №MENHUI-1-2021 (пункти 3.5, 3.6) сторонами узгоджені документи, які повинні надаватись для підтвердження поставки товару, серед яких митна декларація відсутня. Таким чином, на думку суду, підприємство, в рамках контракту, не має права вимагати від іншої сторони документи, не передбачені контрактом. Здійснення митного оформлення в країні відправлення є обов`язком китайського підприємства-постачальника відповідно до законодавства КНР. Діючим митним законодавством ні України не передбачено зобов`язання надавати підтвердження митного оформлення в країні відправлення іншій стороні контракту.

Копія митної декларації країни відправлення у підприємства відсутня, в зв`язку з чим надання її є неможливим.

Верховний Суд в постанові від 19.03.2019 по справі №810/4116/17 щодо ненадання декларації країни відправлення виснував, що ненадання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару».

Твердження митного органу стосовно ненадання висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, є протиправним, оскільки відповідно до частини 3 статті 3 МК України надання додаткових документів на вимогу митниці не є безумовним обов`язком декларанта. Умовою виконання вимоги митниці є наявність додаткових документів у підприємства. У декларанта відсутні означені митницею документи. Крім того, відповідно до частини 2 статті 53 МК України означені документи не відносяться до документів, які повинні надаватись для підтвердження митної вартості товарів, тому вимоги митниці про їх надання є протиправними.

Посилання митниці стосовно ненадання каталогів та специфікацій, є необґрунтованим з огляду на те, що під час митного оформлення спірних партій товару, Товариством на вимогу митниці додатково були надані прайс-лист та комерційну пропозицію виробника товару, які по своїй суті і є каталогами виробника товару.

Згідно з частиною 3 статті 53 МК України надання додаткових документів на вимогу митниці не є безумовним обов`язком декларанта. Умовою виконання вимоги митниці є наявність додаткових документів у підприємства. У декларанта відсутні каталоги виробника товару.

Слід також звернути увагу, що всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митниця не зазначила, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

За таких обставин, суд відхиляє посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Суд вважає, що оскаржені рішення про коригування митної вартості товарів не відповідають вимогам пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України, оскільки у них, крім номера та дати МД, на підставі якої здійснено визначення скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних товарів, умов поставки, комерційних умов не наведено.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020 у справі № 809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Крім того, на думку суду, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення у спірних випадках митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Виходячи з того, що твердження митного органу про неможливість застосування обраного позивачем методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), є необґрунтованим та безпідставним, а документи, подані позивачем до митного органу, відповідають вимогам чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили та доказовості, а, отже, і підтверджують заявлені позивачем відомості про митну вартість відповідної партії товару, суд приходить до висновку, що визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її у сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржених рішень №UA403070/2024/000003/2 від 03.01.2024, №UA403070/2024/000005/2 від 04.01.2024, №UA403070/2024/000019/2 від 09.01.2024, №UA403070/2024/000007/2 від 05.01.2024.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

У силу вимог частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ» (69000, м. Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 13, приміщення 23; ) до Тернопільської митниці (46400, м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд. 38; ) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати Рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів, а саме: №UA403070/2024/000003/2 від 03.01.2024, №UA403070/2024/000005/2 від 04.01.2024, №UA403070/2024/000019/2 від 09.01.2024, №UA403070/2024/000007/2 від 05.01.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ» судовий збір у розмірі 7561,13 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак