Справа № 140/2009/24
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 рокуСправа № 140/2009/24 пров. № А/857/15999/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Курильця А.Р., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України, Волинського обласного центру зайнятості про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року (суддя Смокович В.І., м.Луцьк), -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України (далі МВС, відповідач 1 відповідно), Волинського обласного центру зайнятості (Центр зайнятості, відповідач 2 відповідно) в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви (а.с. 23), просив:

визнати бездіяльність Центру зайнятості щодо компенсації вартості медичного, психіатричного та наркологічного оглядів протиправною;

визнати договір від 21.08.2023 №00003 про організацію професійного навчання безробітних на замовлення роботодавця (далі Договір) в частині відсутності умови обов`язкової оплати вартості послуг, пов`язаних із складанням теоретичного іспиту із ПДР та отримання посвідчення водія транспортного засобу категорій «В1», «В» та «Т» (далі Посвідчення), як складової навчання професії «водій тролейбуса», протиправним та недійсним;

стягнути із МВС на користь позивача різницю вартості Посвідчення у сумі 285 грн;

стягнути із Центру зайнятості на користь позивача вартість проходження медичного, психіатричного та наркологічного оглядів, вартість складання теоретичного іспиту із ПДР та вартість Посвідчення разом із вартістю касового обслуговування всього в сумі 1695 грн;

стягнути із МВС або із Центру зайнятості втрачений заробіток, розпочинаючи із 08.02.2024 до 05.03.2024 моменту отримання Посвідчення.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року провадження в частині позовних вимог про визнання Договору в частині відсутності умови обов`язкової оплати вартості послуг, пов`язаних із складанням теоретичного іспиту із ПДР та отримання Посвідчення, як складової навчання професії «водій тролейбуса», протиправним та недійсним закрито.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що подавав заяву щодо отримання Посвідчення у електронному вигляді, але відповідач 1 проігнорував її. Окрім цього, вказує, що компенсація проходження медичного, психіатричного та наркологічного оглядів повинна бути обов`язково здійснена незалежно від того чи раніше чи пізніше був пройдений такий огляд та незалежно від наявності коштів, які повинні бути обов`язково закладені на такі програми. Також, вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивач не просто з власної ініціативи самостійно пройшов медичний, психіатричний та наркологічний огляди, а саме уже в рамках процедури організації професійного навчання за професією «водій тролейбуса», коли було вирішено питання про навчання.

Відповідачі у відзивах на апеляційну скаргу заперечують вимоги такої, вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що отримання фізичного бланка Посвідчення є правом водія, яке, в свою чергу, реалізовується лише у випадку здійснення оплати за виготовлення такого посвідчення. Однак, існує можливість отримання Посвідчення в електронній формі, без здійснення такої оплати. Щодо проходження медичного, психіатричного та наркологічного оглядів, то постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2023 №264 затверджено «Порядок професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних» (далі Порядок №264), який передбачає направлення безробітного центром зайнятості до закладів охорони здоров`я для проходження таких видів оглядів, лише в такому випадку огляд здійснюється за бюджетні асигнування центру зайнятості. Позовна вимога, стосовно стягнення втраченого заробітку не підлягає задоволенню, оскільки у позовній заяві належним чином не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги про стягнення втраченого заробітку та зазначено можливість альтернативи стягнення або відповідача 1 або з відповідача 2.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 21.08.2023 між позивачем та відповідачем 2 укладено Договір.

Предметом цього договору є організація професійного навчання семи зареєстрованих безробітних (серед яких і позивач) у закладі освіти на замовлення роботодавця з подальшим їх працевлаштуванням у цього роботодавця після завершення навчання за виданими центром зайнятості сертифікатами на навчання за професією, програмою підвищення кваліфікації «водій тролейбуса».

22.08.2023 між позивачем та Комунальним підприємством «Луцьке підприємство електротранспорту» укладено договір №03-03 про організацію професійного навчання, предметом якого є надання освітніх послуг безробітному.

Після завершення навчання позивач склав теоретичний іспит із правил дорожнього руху, проте відмовився від оплати Посвідчення у розмірі 515 грн та його отриманні.

З метою роз`яснення вартості Посвідчення ОСОБА_1 звернувся до РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області.

Листом від 29.02.2024 №31/3/Г-28-1033-08-2024 позивача повідомлено, що комплексна вартість Посвідчення становить 515 грн та складається із: 230 грн за видачу посвідчення водія на право керування транспортними засобами та 285 грн вартості бланку посвідчення водія.

Платіжна інструкція від 07.02.2024 №818600 підтверджує факт оплати позивачем 250 грн на рахунок РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області за прийняття теоретичного іспиту та 50 грн за надання платіжних послуг на користь Акціонерного товариства «Оксі Банк».

Згодом, позивачем було здійснено оплату у розмірі 515 грн на рахунок РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області за видачу Посвідчення, що підтверджується платіжною інструкцією від 05.03.2024 №0.0.350848849.1

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Порядок №264 визначає механізм організації регіональними/міжрегіональними центрами зайнятості, філіями регіональних/міжрегіональних центрів зайнятості, а також обласними, Київським міським, міськими, районними, міськрайонними центрами зайнятості (до їх припинення) (далі - центри зайнятості) професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних (далі - професійне навчання).

Пунктом 12 Порядку №264 передбачено, що центр зайнятості направляє безробітного перед проходженням професійного навчання до закладів охорони здоров`я для попереднього медичного, психіатричного та наркологічного оглядів, якщо правила прийому до закладів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти вимагають надання відповідної довідки.

У разі вибору безробітним професійного навчання за професією, здобуття якої відповідно до законодавства потребує обов`язкового медичного, психіатричного та наркологічного оглядів, відшкодовуються витрати для проходження такого огляду. Для цього центри зайнятості укладають договори з відповідними закладами охорони здоров`я.

Даний порядок передбачає направлення безробітного центром зайнятості до закладів охорони здоров`я для проходження таких видів оглядів. Отже, лише в такому випадку огляд здійснюється за бюджетні асигнування центру зайнятості.

Пунктом 2.3.4. Договору передбачено, що у разі вибору безробітним професійного навчання за професією, здобуття якої відповідно до законодавства потребує обов`язкового медичного, психіатричного та наркологічного оглядів, відшкодовуються витрати для проходження такого огляду. Для цього Центри зайнятості укладають договори з відповідними закладами охорони здоров`я.

Як встановлено судом першої інстанції, Договір укладено 21.08.2023, проте позивач отримав довідки медичного, психіатричного та наркологічного оглядів 19.08.2023 самостійно, що ним не заперечується, та підтверджується довідкою про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин від 19.07.2023 №463, листом Приватного підприємства «ДІСА-КОМПАНІ» від 13.02.2024 №1-2/24 та листом Комунального підприємства «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради від 14.02.2024 №1915/2-50.24.

Щодо посилання позивача на даний пункт 2.3.4 Договору, то апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що компенсація витрат для проходження оглядів лише закладам охорони здоров`я за укладеними договорами, а тому така вимога не підлягає задоволенню.

Постановою Кабінету Міністрів України 04.06.2007 №795 «Про затвердження переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції та Державної міграційної служби, і розміру плати за їх надання» затверджено перелік платних послуг, що надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ і розмір плати за їх надання (далі Постанова № 795).

Відповідно до такого переліку територіальні органи з надання сервісних послуг МВС здійснюють видачу посвідчення водія на право керування транспортними засобами вартість яких складає 230 грн, в свою чергу вартість прийняття теоретичного іспиту дорівнює 250 грн.

Суд першої інстанції слушно звернув увагу на те, що у Постанові №795 наявна примітка, у якій вказано, що розмір плати за надання послуг наведено без урахування податку на додану вартість, вартості бланків і номерних знаків, послуг кур`єра або поштового зв`язку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 затверджено «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами».

Пунктом 23-1 цього Положення передбачено, що посвідчення водія за бажанням заявника може бути оформлене та видане в електронній формі без виготовлення його на бланку.

Посвідчення водія без виготовлення його на бланку оформлюється та видається в електронній формі засобами Єдиного державного реєстру МВС на підставі заяви, поданої відповідно до пункту 5-1 цього Положення, із подальшим його відображенням в електронній формі в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1453 «Про затвердження Порядку формування та перевірки електронного посвідчення водія, електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, їх електронних копій».

Відповідно, заявники вправі відмовитись від отримання посвідчення водія у фізичній формі бланка посвідчення, та оформити таке в електронній формі за допомогою засобів Єдиного державного реєстру МВС на підставі відповідної заяви, тобто існує можливість отримання посвідчення водія в електронній формі, без здійснення такої оплати.

Як зазначає позивач в апеляційній скарзі, він таку заяву подавав, проте її було проігноровано.

Відповідно до заяви позивача від 02.03.2024 поданої керівнику територіального сервісного центру, він просив видати Посвідчення у паперовому вигляді. Проте, якщо Посвідчення на даний момент у паперовому вигляді неможливо видати, то просив здійснити відповідні дії для видачі такого посвідчення у електронному вигляді.

Тобто, фактично такою заявою, позивач не просив видати Посвідчення виключно в електронному вигляді і не відмовлявся від Посвідчення у паперовому вигляді, а зазначав це як альтернативний варіант у випадку неможливості видачі такого Посвідчення в паперовому вигляді.

Щодо позовної вимоги про стягнення втраченого заробітку, апеляційний суд зазначає наступне.

Позивачем у відповіді на відзив було уточнено розмір втраченого заробітку у сумі 7001,57 грн, проте зазначено можливість альтернативного стягнення або з відповідача 1 або з відповідача 2 на розсуд суду.

Суд першої інстанції у рішенні зазначив про те, що у позовній заяві належним чином не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги про стягнення втраченого заробітку, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач конкретизував щодо стягнення втраченого заробітку саме із відповідача 1 у сумі 7001,57, розпочинаючи із 09.02.2024 до 05.03.2024.

Проте, відповідно до частини п`ятої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1998 №100 затверджено «Порядок обчислення середньої заробітної плати», відповідно до пункту 1 якого обчислення середньої заробітної плати для визначення розміру відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, провадиться відповідно до «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 № 472, а для призначення пенсій - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зважаючи на мету стягнення середньої заробітної плати (тобто компенсація втраченого заробітку), апеляційний суд вважає, що вимога позивача про стягнення втраченого заробітку задоволенню не підлягає, так як на час виникнення спірних відносин позивач не працював, а відтак відсутній об`єкт розрахунку втраченого заробітку (отримувана заробітна плата, інші доходи з яких розраховується середній заробіток згідно Порядку №100, тощо).

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш