Справа № 500/4015/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4015/24

23 серпня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Печінку Павла Володимировича звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області в частині припинення виплати призначеної пенсії та відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періодів його роботи в Ремонтно-будівельній дільниці Тернопільського міського житлового управління та Будівельному кооперативі «Зоряний»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в Ремонтно-будівельній дільниці Тернопільського міського житлового управління в період із 08.02.1985 по 22.02.1985, в Будівельному кооперативі «Зоряний» із 17.10.1990 по 21.01.1992 та відновити виплату пенсії з часу припинення з 01.03.2024.

Позов обґрунтований тим, що позивач після досягнення 60 років звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком. Жодних повідомлень чи рішень про відмову у призначенні пенсії від відповідача позивач не одержував і не оскаржував.

У березні 2024 року ОСОБА_1 отримав від відповідача три листи від 13.03.2024, від 21.03.2024 та від 29.03.2024 про те, що виплату пенсії припинено, оскільки він не мав права на її призначення через недостатній страховий стаж та подання ним неправдивих документів про стаж. Позивачу пропонувалося повернути пенсійне посвідчення та вже виплачену пенсію у розмірі 54 646,34 грн.

На звернення позивача щодо обчислення страхового стажу по записах трудової книжки відповідач надав відповідь від 14.05.2024 про те, що ним не зараховано до страхового стажу наступні періоди роботи: з 08.02.1985 по 22.02.1985 (15 днів), оскільки записи у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , а саме: дата про прийняття на роботу, містить виправлення і не читається відтиск печатки на записі про звільнення; з 17.10.1990 по 21.01.1992 (1 рік 3 місяці 5 днів), оскільки у записі про звільнення з роботи відсутній номер розпорядження.

Непогоджуючись з діями відповідача, позивач 24.05.2024 подав заяву про надання йому копії рішення, на підставі якого припинено виплату пенсії, а також можливості ознайомитися з недостовірним документом (поданим для призначення пенсії), через який припинено виплату пенсії.

З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області від 14.06.2024 вбачається, що оскільки ОСОБА_1 не було зараховано до страхового стажу два періоди роботи з 08.02.1985 по 22.02.1985 та з 17.10.1990 по 21.01.1992 (тобто 1 рік 3 місяці 20 днів), то його страховий стаж становив лише 28 років 24 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. У відповіді також зазначено, що перевіркою встановлено фіктивність довідки про навчання у Тернопільському вищому професійному училищі №4 у період із 01.09.1977 по 22.09.1979. При цьому не вказано номер та дати рішення (розпорядження) про припинення виплати пенсії, але зазначено про відсутність підстав для її (пенсії) відновлення.

Незарахування спірних періодів до страхового стажу позивач вважає безпідставним, позаяк недоліки записів у трудовій книжці не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу. Визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у книжці чи довідці.

За таких обставин позивач звернутися до суду за захистом своїх соціальних прав в частині відновлення виплати пенсії, зарахувавши спірні періоди до страхового стажу.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

25.07.2024 до суду надійшов відзив, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області проти позову заперечує. Зазначає, що вперше позивач звернувся 13.07.2022 із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, рішенням якого №15 від 20.07.2022 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Повторно позивач звернувся із заявою 25.07.2022, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №15 позивачу призначено пенсію за віком з 19.07.2022.

У подальшому відповідно до рішення відповідача від 14.03.2024 ОСОБА_1 припинено виплату пенсії у зв`язку з поданням недостовірних відомостей про період навчання у Тернопільському вищому професійному училищі №4 імені ОСОБА_2 з 01.09.1977 по 22.08.1979 згідно з довідкою №68 від 12.06.2022, виданою цим училищем. Відповідачем з`ясовано, що така довідка не видавалася.

Страховий стаж з 01.09.1977 по 22.08.1979 зарахований безпідставно, а тому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області припинено виплату пенсії позивачу, а переплата пенсії у сумі 44 646,34 грн стягується у судовому порядку.

На момент призначення пенсії позивачу умовами для її призначення були: досягнення віку 60 років, наявність страхового стажу не менше 29 років.

При зверненні з заявами про призначення пенсії позивач досягнув пенсійного віку (60 років), проте територіальними органами Пенсійного фонду України не вся трудова діяльність зарахована до страхового стажу. Зокрема, не враховано періоди роботи на підставі записів трудової книжки НОМЕР_1 від 30.07.1980 з 08.02.1985 по 22.02.1985, оскільки дата прийняття містить виправлення, з 17.10.1990 по 21.01.1992, бо відсутній номер розпорядження при звільнені.

З огляду на вказане Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області вважає, що не допустило порушення прав позивача та просить відмовити у задоволенні позову (а.с.17-21).

Також відповідачем на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі надано матеріали пенсійної справи позивача (а.с.22-31).

У відповіді на відзив представник позивача, вказує, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії №15 від 20.07.2022 позивачу не надавалося, через що воно не оскаржувалося.

При цьому наполягає, що при умові зарахування спірних періодів, ОСОБА_1 матиме достатньо страхового стажу для отримання пенсії за віком (а.с.33-34).

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи письмовими доказами, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.07.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком, до якої додав документи, перелік яких наведений у розписці-повідомленні (а.с.22-23).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (яке за принципом екстериторіальності розглядало заяву позивача) №15 від 20.07.2022 відмовлено в призначені пенсії за віком. У рішенні зазначено, що страховий стаж становить 28 років 24 дні, якого недостатньо для призначення пенсії за віком. При цьому не зараховано до страхового стажу два періоди роботи з 07.02.1985 по 22.02.1985, оскільки дата прийняття на роботу у трудовій книжці містить виправлення, з 17.10.1990 по 21.01.1992, бо відсутній номер розпорядження про звільнення у записі трудової книжки заявника (а.с.27).

25.07.2022 позивач повторно звернувся з заявою про призначення пенсії з наданням додаткових документів, перелік яких наведений у розписці-повідомленні (а.с.24-25).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначено позивачу пенсію за віком з 19.07.2022 (з наступного дня після досягнення позивачем 60 років), що підтверджується відповідним розрахунком з електронної пенсійної справи, страховий стаж становив 30 років 16 днів (а.с.29).

До страхового стажу, виходячи з його розрахунку, серед іншого, зараховано період навчання з 01.09.1997 по 22.08.1979. Проте не зараховано періоди з 07.02.1985 по 22.02.1985 та з 17.10.1990 по 21.01.1992.

В подальшому відповідачем проводилася перевірка довідок з пенсійної справи ОСОБА_1 (які подавалися разом з заявою про призначення пенсії), зокрема довідки №68 від 12.06.2022 про період навчання у Тернопільському вищому професійному училищі №4 імені ОСОБА_2 з 01.09.1977 по 22.08.1979.

У відповідь на запит Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 29.03.2024 директором Тернопільського вищого професійного училища №4 імені ОСОБА_2 надана відповідь від 08.03.2024 № 81 про те, що довідка на ОСОБА_1 для підтвердження факту навчання не видавалася (а.с.30-31).

Після з`ясування цих обставин відповідачем прийнято рішення про припинення з 01.03.2024 виплати пенсії позивачу, оскільки він не має права на призначення пенсії через недостатній страховий стаж та подання ним недостовірних документів щодо стажу. Про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 проінформовано листами за вих.№1900-0214-8/12940 від 13.03.2024, №1900-0501-8/14402 від 21.03.2024 та №1900-0503-8/15802 від 29.03.2024, запропоновано повернути пенсійне посвідчення та вже виплачену пенсію в розмірі 54 646,34 грн. (а.с.8)

24.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про надання рішення, на підставі якого припинено виплату пенсії та нараховано переплату, а також документу який нібито свідчить про його навчання в Тернопільському профтехучилищі (а.с.5 зворот).

Листом від 14.06.2024 за № 5498-5249/М-02/8-1900/24 відповідач повідомив заявнику про відсутність підстав для зарахування періоду навчання у Тернопільському вищому професійному училищі №4 імені ОСОБА_2 з 01.09.1977 по 22.08.1979. Відповідно зменшився страховий стаж, через що припинено виплату призначеної пенсії за віком.

Без врахування періоду навчання з 01.09.1977 по 22.0.8.1979 страховий стаж ОСОБА_1 становить 28 років 24 дні, при необхідному для призначення пенсії за віком 29 років.

Також у цьому листі зазначено про періоди, які не зараховані територіальними органами Пенсійного фонду України, які розглядали заяви про призначення пенсії, до страхового стажу позивача, зокрема, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №15 від 20.07.2022 до страхового стажу ОСОБА_1 не зарахована робота з 07.02.1985 по 22.02.1985 та з 17.10.1990 по 21.01.1992, через неналежне заповнення записів трудової книжки за ці періоди (а.с.5 зворот 6).

Позивач з іншими заявами, у тому числі про зарахування до страхового стажу його роботи з 07.02.1985 по 22.02.1985 та з 17.10.1990 по 21.01.1992, до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не звертався, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №15 від 20.07.2022 про відмову у призначенні пенсії не оскаржував.

У цій справі позивач оскаржує дії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області в частині припинення виплати з 01.03.2024 призначеної пенсії та відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів його роботи з 07.02.1985 по 22.02.1985 в Ремонтно-будівельній дільниці Тернопільського міського житлового управління та з 17.10.1990 по 21.01.1992 у Будівельному кооперативі «Зоряний».

До спірних правовідносин суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується, серед іншого, також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі (пункт «д» частини третьої статті 56 Закону №1788-XII).

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 8 Порядку №637 передбачено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За приписами частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує стаж роботи (за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), є трудова книжка, період навчання підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також відповідними довідками з відомостями про періоди навчання.

Також пенсійне законодавство дає право пенсійним органам у разі сумніву у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював, навчався заявник, із відповідними запитами.

У спірному випадку позивач разом із заявою від 25.07.2022 про призначення пенсії подав довідку від 12.06.2022 №68, видану директором Тернопільського вищого професійного училища №4 імені ОСОБА_2 , про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчався у середньому професійно-технічному училищі №4 м.Тернополя на денній формі навчання за професією слюсар по ремонту автомобілів з 01.09.1977 (наказ №83-к від 01.09.1977) по 22.08.1979 (наказ №77-к від 22.08.1979), про що отримав диплом № НОМЕР_2 та кваліфікацію по ремонту автомобілів 4-го розряду. Довідка також містить відомості про реорганізацію та правонаступництво навчальних закладів (а.с.26).

Відомості про подання цієї довідки ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зазначені у розписці-повідомленні до його заяви про призначення пенсії від 25.07.2022 (а.с.25).

У ході перевірки, проведеної відповідачем, стосовно цієї довідки, не підтвердився факт її видачі. Про такі обставини позивач нічого не зазначає у позові та не стверджує, що дійсно навчався у цьому навчальному закладі. Інших документів (атестату, свідоцтва, диплому) на підтвердження саме цього періоду навчання позивач не надає.

Виходячи з таких обставин, до страхового стажу ОСОБА_1 безпідставно зараховано період навчання з 01.09.1997 по 22.08.1979, тобто 1 рік 11 місяців 22 дні, який підлягає виключенню з загального розрахунку страхового стажу позивача 30 років 16 днів (а.с.29).

У листі від 14.06.2024 за № 5498-5249/М-02/8-1900/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зазначило, що без врахування періоду навчання з 01.09.1977 по 22.0.8.1979 страховий стаж ОСОБА_1 становить 28 років 24 дні (а.с.5 зворот 6).

За нормами статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року (на час досягнення позивачем 60 років та звернення за пенсією) - не менше 29 років.

Після зменшення страхового стажу на безпідставно зарахований період навчання (1 рік 11 місяців 22 дні), такий складає менше 29 років, а отже був недостатнім для призначення пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області підставно та правомірно прийняло рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 через подання недостовірної довідки про навчання (період якого як і видача довідки не підтвердилися за наслідками перевірки), внаслідок чого зменшився страховий стаж.

Протиправності дій відповідача в частині припинення з 01.03.2024 виплати призначеної позивачу пенсії судом не встановлено.

Інша позовна вимога стосується протиправності дій щодо відмови ОСОБА_1 зарахувати до його страхового стажу роботу з 07.02.1985 по 22.02.1985 та з 17.10.1990 по 21.01.1992, така вимога заявлена до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач не приймав жодного рішення стосовно цього періоду страхового стажу, позивач після призначення йому пенсії додатково не звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявами про зарахування цих періодів до страхового стажу.

Вперше ці періоди трудової діяльності не були зараховані відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №15 від 20.07.2022, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії. В подальшому цей стаж не зарахований і за повторно поданою позивачем заявою про призначення пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, хоча пенсію було призначено, бо зараховано додатково навчання за недостовірною довідкою, про що зазначено вище.

Оскільки жодних відмов Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області ОСОБА_1 стосовно зарахування до його страхового стажу роботи з 07.02.1985 по 22.02.1985 та з 17.10.1990 по 21.01.1992 не приймало, тому відсутні підстави для задоволення і цієї вимоги.

При цьому, суд критично оцінює пояснення представника позивача наведені у позовній заяві про те, що на звернення позивача щодо обчислення страхового стажу по записах трудової книжки відповідач надав відповідь від 14.05.2024 про те, що ним не зараховано до страхового стажу наступні періоди роботи: з 08.02.1985 по 22.02.1985 (15 днів), оскільки записи у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , а саме: дата про прийняття на роботу, містить виправлення і не читається відтиск печатки на записі про звільнення; з 17.10.1990 по 21.01.1992 (1 рік 3 місяці 5 днів), оскільки у записі про звільнення з роботи відсутній номер розпорядження.

Позивач не надав суду ні свого звернення, ні відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 14.05.2024.

Приписи частини другої статті 79 КАС України визначають, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Відсутність доказів звернення позивача з заявою про зарахування стажу та відмови відповідача зарахувати такий стаж свідчить про те, що спору між сторонами існує, відповідач не допустив порушення прав особи.

Натомість у матеріалах справи є лише заява ОСОБА_1 від 24.05.2024 про надання йому рішення, на підставі якого припинено виплату пенсії та нараховано переплату, а також документу який нібито свідчить про його навчання в Тернопільському профтехучилищі (а.с.5 зворот) та відповідь відповідача від 14.06.2024 за № 5498-5249/М-02/8-1900/24, у якій детально викладено пояснення з підставами припинення виплати пенсії заявнику.

Відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, серед іншого, вказує на результати розгляду заяв позивача про призначення пенсії територіальними органами Пенсійного фонду України, зокрема, на рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №15 від 20.07.2022, яким відмовлено у призначенні пенсії (а.с.5 зворот 6).

Оскільки відповідач не розглядав питання зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 07.02.1985 по 22.02.1985 та з 17.10.1990 по 21.01.1992, то, відповідно, передчасною є і похідна позовна вимога про зобов`язання відповідача зарахувати ці періоди до страхового стажу.

Стосовно пояснень представника позивача, викладених у заявах по суті справи, про те, що ОСОБА_1 не було відомо про рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №15 від 20.07.2022, то суд їх не бере до уваги, оскільки саме відмова у призначенні пенсії згідно з цим рішенням зумовила повторне звернення 25.07.2024 за призначенням пенсії з поданням додатково недостовірної довідки про навчання.

Фактично позивач хоче компенсувати недостатність страхового стажу (через виключення з нього часу навчання) іншим періодом. Позивач має на це право, але повинен його належно реалізувати, оскаржуючи рішення того суб`єкта, який порушив таке його право. Тобто позивач мав кілька варіантів поведінки або оскаржити рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №15 від 20.07.2022 про відмову зарахувати окремі періоди роботи, або дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо незарахування при призначенні пенсії цих же періодів, або звернутися з відповідною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зарахування цих конкретних періодів до страхового стажу та лише у випадку відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати такі, оскаржити цю відмову до суду.

Позивач не позбавлений права звернутися до відповідача з такою заявою і на даний час та, зважаючи на результати її розгляду, ініціювати питання про поновлення виплати пенсії.

Підсумовуючи викладене та враховуючи встановлені обставини справи, положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення відповідачем судових витрат, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 243-246, 255, 258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складений та підписаний 23 серпня 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.