Справа № 302/976/24
Суддя: Пухальський С. В.
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 302/976/24
Провадження № 2-а/302/32/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2024 селище Міжгір?я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретаря судового засідання Куруц В. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Міжгір`я Закарпатської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, поліцейського ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Скунць Івана Івановича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати винесену поліцейським ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області постанову серії ЕНА № 2554857 від 07.07.2024 про накладення адміністративного стягнення за частиною 5 статті 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510,00 грн, оскільки вважав зазначену постанову винесену з порушенням, так як складена за відсутності доказів вчинення ним зазначених у ній правопорушень, а викладені в ній обставини не відповідають дійсності.

Ухвалою суду від 17.07.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та витребувано докази.

31.07.2024 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, яким представник ГУНП в Закарпатській області висловив заперечення проти позову, зазначивши, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Постанова, яка оскаржується позивачем у цій справі, за своїм змістом повністю відповідає вимогам чинних нормативно-правових актів та містить необхідну інформацію, згідно якої уповноваженою посадовою особою ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності. Дії працівника поліції щодо винесення оскаржуваної постанови є законними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

13.08.2024 через систему «Електронний суд» та 14.08.2024 через канцелярію суду надійшли відповіді на відзив, в яких позивач та його представник зауважили, що доводи відповідача про необґрунтованість позовних вимог є безпідставними та такими, що не спростовують підстав позовної заяви.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що згідно копії постанови про адміністративне правопорушення від 07.07.2024 серії ЕНА № 2554857 «07.07.2024, ОСОБА_1 , по вул. Центральній в с. Пилипець Хустського району Закарпатської області, керував транспортним засобом CHRYSLER 300С д.н.з. НОМЕР_1 , будучи не пристебнутим паском безпеки, після зупинки працівниками поліції не пред`явив реєстраційний документ на т.з. та посвідчення водія, не увімкнув аварійну світлову сигналізацію після зупинки працівниками поліції, чим порушив п. 2.3 (в) ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 121 КУпАП».

В позовній заяві позивач заперечує обставини, зазначені в постанові, оскільки вони не відповідають дійсності, того дня він не вчиняв інкримінованих йому правопорушень.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Суд виходить з того, що відповідно до частини 5 статті 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначено ПДР України.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із підпунктом «в» пункту 2.3 розділу 2 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Однією із підстав притягнення позивача до адміністративної відповідальності було порушення підпункту «в» пункту 2.3 ПДР України, а саме керування транспортним засобом з непристебнутим ременем безпеки.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (частина 1 статті 247 КУпАП).

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем суду на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121 КУпАП, надано відеозапис із нагрудної камери поліцейського.

З наданих відповідачем відеозаписів з боді-камер поліцейських вбачається спілкування останніх з ОСОБА_1 , який перебуває в автомобілі з пристебнутим ременем безпеки. Належних та допустимих доказів керування позивачем автомобілем з непристебнутим ременем безпеки суду не надано.

Варто наголосити на відсутності відеозапису моменту керування позивачем транспортним засобом, з якого б можна було встановити наявність чи відсутність ременя безпеки.

За встановлених у справі обставин, суд вважає, що наданий відповідачем доказ, а саме відеозапис, беззаперечно не підтверджує факт відсутності чи наявності пристебнутого паску безпеки позивача під час керування транспортного засобу, що слугувало підставою для винесення спірної постанови.

Притягнувши ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121 КУпАП, працівником поліції інкриміновано притягуваному крім керування транспортним засобом будучи не пристебнутим ременем безпеки, також не пред?явлення реєстраційного документу на т.з. та посвідчення водія, а також не увімкнення аварійної світлової сигналізації після зупинки працівниками поліції.

Суд не приймає доводи позивача щодо надання ним для ознайомлення поліцейським посвідчення водія та реєстраційного документу на автомобіль, з підстав того, що вказані дії були вчиненні за спливом деякого часу, тоді як на першу вимогу працівника поліції пред`явити вказані документи, ОСОБА_1 зазначав, що не вбачає необхідності у вчиненні цих дій, оскільки не розумів причини його зупинки та під час спілкування з працівниками поліції здійснив спробу покинути місце зупинки.

Разом з тим, статтею 125 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Статтею 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

За наведеного, дії водія пов`язані із непред`явленням реєстраційного документа на т.з. та посвідчення водія, а також не увімкнення аварійної світлової сигналізації після зупинки працівниками поліції, не охоплюються диспозицією частини 5 статті 121 КУпАП.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем на виконання обов`язку доказування вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що позивач вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 5 статті 121 КУпАП (порушення правил користування ременями безпеки) та з огляду на невірну кваліфікацію дій позивача, пов`язаних із непред`явленням реєстраційного документа на т.з. та посвідчення водія, не увімкнення аварійної світлової сигналізації після зупинки працівниками поліції, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та скасування спірної постанови.

Керуючись статтями 2, 5-9, 72-77, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2554857 від 07.07.2024 за частиною 5 статті 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Справу про адміністративне правопорушення за частиною 5 статті 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 26.08.2024.

Суддя Пухальський С. В.