Справа № 420/16369/24
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

21 серпня 2024 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.09.2020 року по 14.05.2024 року включно;

зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.09.2020 року по 14.05.2024 року включно у сумі 360 225 гривень 62 копійки.

Адміністративний позов поданий за допомогою системи Електронний суд.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що позивач - ОСОБА_1 з 31.07.1998 року по 31.08.2020 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Відповідно до наказу від 31.08.2020 року №181 позивача з 31.08.2020 року було звільнено з військової служби за станом здоров`я.

Проте, як стверджує позивач, при звільненні відповідачем не проведено із ним усіх розрахунків, що у подальшому стало предметом судового розгляду.

05.05.2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 року у справі №420/17347/21 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця січень 2016 року у сумі 4435,66 грн., що підтверджується банківською випискою. Не погоджуючись із застосованим базовим місяцем та як наслідок виплаченою сумою індексації грошового забезпечення позивач звернувся до суду.

15.05.2024 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2024 року у справі №420/15756/23 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 31.08.2020 року у сумі 207443,17 грн., що підтверджується банківською випискою.

27.03.2024 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 року у справі №420/15767/23 відповідачем виплачено на користь позивача перерахунок грошового забезпечення за період з 30.01.2020 року по 31.08.2020 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні за 27 календарних років у сумі 74462,52 грн., що підтверджується банківською випискою.

Таким чином повідомленнями про надходженням коштів підтверджено факт несвоєчасного остаточного розрахунку з позивачем при звільненні.

Як вважає позивач, оскільки його виключено зі списків особового складу 31.08.2020 року, а крайню виплату відповідачем здійснено 15.05.2024 року, то відповідачем затримано розрахунок з 01.09.2020 року по 14.05.2024 року, тобто на 1352 дні.

Позивач зазначає, що за затримку повного розрахунку при звільненні для роботодавця ст.ст. 116, 117 КЗпП України передбачена відповідальність у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку, з цих підстав, як вважає позивач, вона має право на отримання середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 01.09.2020 року по 14.05.2024 року, розрахованого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100, невиплата якої стала підставою звернення до суду із цим позовом.

При цьому, у позові зауважено, що на момент звільнення позивача стаття 117 КЗпП діяла в редакції, яка передбачала право позивача на виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку і це право не обмежувалося будь-яким строком.

Водночас, позивач погодився з тим, що згідно правової позиції Верховного Суду, зокрема у постанові від 29 січня 2024 року у справі №560/9586/22, у разі звільнення позивача до 19.07.2022 року при умові виплати коштів на виконання рішення суду після 19.07.2022 року спірний період стягнення середнього заробітку варто ділити на 2 частини: - до періоду для виплати середнього заробітку, який передує 19.07.2022 року застосовується період розрахунку середнього заробітку не обмежений 6 місяцями з урахуванням частки заборгованості розрахованої за формулою наведеною у постанові Верховного суду від 30.11.2020 року у справі №480/3105/19; - до періоду, який починається з 19.07.2022 року застосовується період розрахунку середнього заробітку обмежений 6 місяцями без зменшення суми компенсації на частку заборгованості.

У випадку позивача перший період затримки розрахунку при звільненні за період 01.09.2020 року по 18.07.2022 року складає 686 днів; другий період з 19.07.2022 року по 18.01.2023 року - 184 дні. Отже, сума компенсації розраховується шляхом додавання двох сум розрахованих за два періоди.

Як розраховано представником позивача у позові, загальна сума середнього заробітку відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у постановах від 29 січня 2024 року у справі №560/9586/22, від 22 лютого 2024 року у справі №560/831/23, складає 360 225,62 грн., про стягнення з відповідача якої позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 03.06.2024 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строк на усунення недоліків.

13.06.2024 року до суду від позивача надійшла заява на виконання ухвали суду від 03.06.2024 року разом з уточненою позовною заявою.

Ухвалою суду від 24.06.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України у письмовому провадженні.

18.07.2024 року відповідачем за допомогою системи Електронний суд подано відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву відповідач проти задоволення позову заперечує. Зазначає, що відповідно до ст. 117 Кодексу законів про працю, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались, додаткові докази не надходили.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 31.08.2020 року №181, майора ОСОБА_1 заступника командира 4 дивізіону з озброєння командира радіотехнічної батареї військової частини НОМЕР_2 , звільненого з військової служби у запас наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 13 серпня 2020 року №553, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за підпунктом "б", з 31 серпня 2020 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 20).

Судом встановлено, що після звільнення з військової служби між позивачем та Військовою частиною НОМЕР_2 виникли спірні правовідносини щодо нарахування та виплати окремих видів грошового забезпечення, які були вирішені у судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 року у справі №420/17347/21 визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року.

05.05.2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 року у справі №420/17347/21 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця січень 2016 року у сумі 4435,66 грн., що підтверджується банківською випискою (а.с. 17).

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2024 року у справі №420/15756/23 визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію його грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення базового місяця - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати в повному розмірі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.08.2020 року включно, у фіксованому розмірі - 4307,61 грн. в місяць, у відповідності до абзаців 3, 4 та 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4307,61 грн. в місяць за період з 01.03.2018 року по 31.08.2020 року включно, у загальному розмірі - 129228,30 грн., у відповідності до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

15.05.2024 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2024 року у справі №420/15756/23 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 31.08.2020 року у сумі 207493,17 грн., що підтверджується банківською випискою (а.с. 18 (зворот.стор.).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 року у справі №420/15767/23 визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 30.01.2020р. по 31.08.2020р., грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні за 27 календарних років без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020р. Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 30.01.2020р. по 31.08.2020р., грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні за 27 календарних років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020р., на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

27.03.2024 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 року у справі №420/15767/23 відповідачем виплачено на користь позивача перерахунок грошового забезпечення за період з 30.01.2020 року по 31.08.2020 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні за 27 календарних років у сумі 74462,52 грн., що підтверджується банківською випискою (а.с. 18).

Позивач вважає, що оскільки його було виключено зі списків особового складу 31.08.2020 року, а крайню виплату відповідачем здійснено 15.05.2024 року, то відповідачем затримано розрахунок з 01.09.2020 року по 14.05.2024 року, отже відповідно до ч. 2 ст. 117 КЗпП України наявні правові підстави для виплати йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.09.2020 року по 14.05.2024 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою КМУ від 08.02.1995 року №100.

Отже, спірним між сторонами стало питання щодо наявності підстав для відшкодування позивачу середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, який (розрахунок) відбувся 05.05.2023 року, 15.05.2024 року, 27.03.2024 року.

З огляду на встановлені обставини, суд досліджує питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду.

З даним позовом позивач звернувся до суду 25.05.2024 року (дата формування позову в системі Електронний суд).

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Верховний Суд у постанові від 11.02.2021р. у справі №240/532/20, відповідаючи на питання про строк звернення до адміністративного суду у спорах, які пов`язані з публічною службою (у згаданій вище справі спір стосувався стягнення з військової частини середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України), з-поміж іншого, зазначив, що строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у ст.122 КАС України і ч.5 цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо ч.2 цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців. Отже, з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою ст.122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах ч.1 ст.233 КЗпП України.

Ухвалюючи відповідне рішення (постанова від 11.02.2021р. у справі №240/532/20), Верховний Суд одночасно відступив від висновку стосовно застосування ч.1 ст.233 КЗпП України для обчислення строку звернення до адміністративного суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, викладеному в його постановах, а також погодився з висновком щодо застосування ч.5 ст.122 КАС України у подібних правовідносинах, викладеному в інших його постановах, зокрема, від 04.12.2019р. у справі №815/2681/17 і від 22.01.2020р. у справі №620/1982/19.

Враховуючи, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою, тому строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення зазначеного заробітку обмежується місячним строком (ч.5 ст.122 КАС України).

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.09.2022р. у справі №320/2675/21 та від 28.06.2023р. у справі №560/11489/22.

У відповідності до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отож, звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст.117 КЗпП України) обмежене строком, який з уваги на постанову Верховного Суду від 11.02.2021р. у справі №240/532/20 у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби визначений у ч.5 ст.122 КАС України і становить 1 (один) місяць (з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів).

У цій справі спірним між сторонами стало питання щодо наявності підстав для відшкодування позивачу середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, який (розрахунок) відбувся 05.05.2023 року, 15.05.2024 року, 27.03.2024 року.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що після фактичного розрахунку за зобов`язаннями з виплати грошового забезпечення (яке виплачувалося на виконання судових рішень у справі №420/17347/21, №420/15756/23, №420/15767/23 - 05.05.2023 року, 15.05.2024 року, 27.03.2024 року відповідно) позивач мав право звернутися до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку на підставі ст.117 КЗпП України, але реалізувати це право він міг протягом місяця відколи відбувся фактичний розрахунок за означеною (окремою) складовою грошового забезпечення.

Як встановлено судом, станом на момент звернення позивача до суду 25.05.2024 року, місячний строк для звернення з позовними вимогами щодо стягнення середнього заробітку з затримку розрахунку, який (розрахунок) відбувся 05.05.2023 року та 27.03.2024 року завершився.

Заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивачем не подано.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частин 13-15 статті 171 КАС України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

На підставі викладеного, суд вважає, що адміністративний позов підлягає залишенню без руху та роз`яснює, що для усунення недоліків позовної заяви позивач має надати заяву про поновлення строку звернення до суду з доказами поважності причин його пропуску.

Керуючись ст.ст. 122-123, 171, 248, 256, 293 КАС України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Надати позивачу для усунення недоліків позовної заяви 5-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заява про збільшення позовних вимог буде залишена без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Радчук А.А.