Справа № 400/6979/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2024-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2024 р. № 400/6979/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54008,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу пенсії з 01.01.2024 та скасування рішення відповідача від 10.01.2024 №1400-0401-8/2612 про припинення виплати пенсії позивачу з 01.01.2024;

зобов`язання відповідача поновити нарахування та виплату позивачу пенсії, починаючи з 01.01.2024 на рахунок, що відкритий в АТ «Ощадбанк»;

зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» та інших актів, які визначали можливість здійснення перерахунку розміру пенсійної виплати у 2024 році.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він отримував в Україні пенсію. У серпні 2023 року тимчасово виїхав за кордон на тимчасове проживання. У зв`язку з неотриманням у січні 2024 року пенсії, позивач особисто відвідав орган Пенсійного фонду України для засвідчення своєї особи і додатково пройшов ідентифікацію у відділенні АТ «Ощадбанк» у м. Миколаєві. Однак, пізніше він отримав рішення відповідача від 10.01.2024 № 1400-0401-8/2612 про припинення виплати йому пенсії з 01.01.2024. На переконання позивача, це рішення відповідача є протиправним, оскільки воно прийнято з підстави, яка не передбачена Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV), а саме, що довідка про взяття позивача як внутрішньо переміщеної особи за даними Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (далі ЄІБДВПО) є не діючою. Позивач також наголосив на тому, що він виїхав за кордон на тимчасове місце проживання і не набув громадянства іншої держави.

У відзиві на позовну заяву від 12.08.2024 відповідач заперечив проти позову і просив в його задоволенні відмовити повністю. Відзив умотивовано тим, що за результатами щомісячного інформаційного обміну даними між Пенсійним фондом України і Міністерством соціальної політики України було встановлено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивача за даними ЄІБДВПО є не діючою. Тому оскаржуване рішення є правомірним. Також відповідач закцентував увагу на тому, що позовні вимоги позивача про здійснення перерахунку пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» є передчасними.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (у письмовому провадженні).

Розглянувши заяви по суті, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивач є громадянином України та перебуває на обліку у відповідача та отримував пенсію за віком (особовий рахунок НОМЕР_1 ).

Відповідно до Довідки від 04.01.2017 № 1188 позивач взятий на облік як внутрішньо переміщена особа.

01.08.2023 його знято з обліку внутрішньо переміщених осіб з причини «вибув за кордон», оскільки за інформацією Міністерства фінансів України він перебуває за кордоном більше 30 днів, що підтверджується довідкою управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 22.01.2024 № 213/09-02-10.

Рішенням відповідача від 10.01.2024 № 1400-0401-8/2591 про припинення виплати пенсії (далі Рішення від 10.01.2024) позивачу припинено виплату пенсії з 01.01.2024. Підставою для прийняття вищенаведеного рішення зазначено те, що перевіркою встановлено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивача за даними ЄІБДВПО є не діючою.

16.01.2024 позивач особисто звернувся до відповідача із заявою за призначення / перерахунком пенсії щодо продовження виплати йому пенсії за віком, до якої додав паспорт, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру і довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 04.01.2017 № 1188.

Листом від 29.01.2024 № 1782-781/І-02/8-1400/24 відповідач відмовив позивачу в поновлені виплати пенсії, аргументувавши своє рішення тим, що він додав до своєї заяви недійсну довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Таку ж саму відповідь позивач отримав у листі відповідача від 05.06.2024 № 22992-26824/І-03/8-2800/24 на своє звернення від 07.05.2024.

Вважаючи Рішення від 10.01.2024 протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Абзацом першим частини першої статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Другим реченням частини першої статті 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон № 1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у зразковій справі № 805/402/18.

Згідно з частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV (у редакції, чинній станом на 10.01.2024 день прийняття оскаржуваного рішення) виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Водночас рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV

Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві виплати пенсії, які передбачені частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV. Інформація про проживання позивачем за кордоном більше 30 днів, відсутність за місцем проживання та / або скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в ЄІБДВПО не є підставою для припинення виплати пенсії.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.03.2020 у справі № 592/5928/17.

Суд встановив, що позивач як громадянин України перебуває на обліку у відповідача та отримував пенсію за віком.

Рішенням від 10.01.2024 йому припинено виплату пенсію за віком з 01.01.2024 на тій підставі скасування його довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в ЄІБДВПО.

Проте, як вище суд зазначив, скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в ЄІБДВПО не можуть бути підставами для припинення виплати пенсії.

Таким чином, Рішення від 10.01.2024 прийнято з порушенням частини першої статті 49 Закону № 1058-IV. Тому це рішення є протиправним і підлягає скасуванню, а виплата пенсії позивачу за віком підлягає поновленню з дня припинення її виплати.

Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» та інших актів, які визначали можливість здійснення перерахунку розміру пенсійної виплати у 2024 році, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відтак судовому захисту підлягають лише порушене право, свобода або інтерес особи, при чому такі порушення мають полягати у відповідних правових наслідках у вигляді зміни стану прав та обов`язків позивача або створення об`єктивних перешкод у реалізації законного інтересу відповідної особи, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи.

Спір у цій справі стосується правомірності (протиправності) припинення відповідачем виплати позивачу пенсії за віком з 01.01.2024, тобто стосується рішень, дій та / або бездіяльності відповідача, які мали місце до 01.01.2024.

За таких обставин позовні вимоги про здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі нормативно-правових актів, які передбачають його здійснення у 2024 році, є передчасними і задоволенню не підлягають.

Також відсутні підстави для задоволення клопотання позивача про звернення рішення до негайного виконання. Пункт 2 частини першої статті 371 КАС України передбачає негайне виконання рішення про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

Рішення суду в цій справі має зобов`язальний характер і в ньому не вирішується питання про стягнення коштів з відповідача.

Як наслідок, дія пункту 2 частини першої статті 371 КАС України на відповідні правовідносини не поширюються.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Квитанцією від 19.07.2024 підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 1211,20 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову. З урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачу в загальному розмірі 605,60 грн (?1211,20 : 2 = ?605,60).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській від 10.01.2024 №1400-0401-8/2591 про припинення виплати пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; ) поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) пенсію за віком, починаючи з 01.01.2024, на банківський рахунок, що відкритий в АТ «Ощадбанк».

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Відмовити у задоволені клопотання ОСОБА_1 про звернення рішення суду до негайного виконання.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; ) судовий збір у розмірі 605 (Шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

8. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

9. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Повний текст рішення складено 22 серпня 2024 року