Справа № 280/2485/24
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2024-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року Справа № 280/2485/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, проспект Соборний 166, )

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась із позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 30.01.2024 № 9 прийняте відносно ФОП ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначено наступне. Оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене на підставі акту фактичної перевірки від № 7704/08/01/07/09/ від 01.12.2023, за висновками якого контролюючим органом встановлено порушення пунктів 1, 2, 7, 9, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». При цьому суть порушень в акті не конкретизована, про проведення розрахункових операцій без використання РРО на сумму 42179,54 грн. взагалі в акті не зазначено, а штрафна санкція застосована. На переконання позивача, зазначена фактична перевірка проведена всупереч встановленому законом порядку та за відсутності правових підстав, а відтак винесене на підставі такого акту податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню. Також зазначає, що позивачку двіччі притягнуто до відповідальності за одне і те саме порушення, що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України.

Головне управління ДПС у Запорізькій області позовну заяву не визнало. У письмовому відзиві від 15.04.2024 вх. № 17533 посилається на те, що за результатами фактичної перевірки було встановлено порушення позивачем пунктів 1, 2, 7, 9, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Відповідно до бази даних ДПС України (СОД РРО) встановлено випадки створення в РРО розрахункових документів при продажу алкогольних напоїв на загальну суму 42179,54 грн., які повинні маркуватися марками акцизного податку (Далі МАП), без реквізитів МАП. У відповідній графі о чекових даних РРО відсутня інформація про серію та номер МАП. Також контролюючим органом складено опис виявленої на місці проведення розрахунків готівки, здійснено порівняння Z-балансу з платіжного терміналу за 28.11.2023 та встановлено проведення розрахункових операції на суму 45,00 грн. через платіжний термінал, але через РРО(ПРРО) платіж не було проведено та фіскальний чек не було видано. Крім того, встановлено проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій із порушенням використання режиму попереднього програмування без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості для підакцизних товарів, а саме: 15.11.2023 згідно фіскального чеку № було реалізовано 1 пляшку пива «Опілля Корифей» ємністю 0,5 л. за ціною 34,00 грн. без зазначення у фіскальному чеку коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД. Щодо посилання позивача на безпідставність та незаконність фактичної перевірки відповідачем зазначено наступне. Вважає, що доповідна записка та лист ГУ ПФУ є правомірною підставою для призначення та проведення перевірки згідно п. п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України. У зв`язку з відмовою позивача від отримання, ознайомлення та підписання вищевказаного акту фактичної перевірки, контролюючим органом було складено акти відмови від отримання акту перевірки за №1316/08/01/07/09/ від 04.12.2023 та надіслано поштою з повідомленням про вручення. У зв`язку із викладеним, позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підглягають задоволенню.

Ухвалою суду від 25.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/2485/24 без виклику сторін.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Приписами ч. 4 ст. 243 КАС України визначено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

На підставі рішення керівника ГУ ДПС у Запорізькій області, оформленого наказом від 17.11.2023 № 2007-п та ст. 19-1, ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп. 80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) (далі ПК України), доповідної записки начальника управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Запорізькій області від 15.11.2023 № 4132вн., проведено фактичну перевірку бару - ресторану за адресою: АДРЕСА_2 , в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з 22 листопада 2023 року тривалістю не більше 10 діб за період з 22.02.2023 по день закінчення фактичної перевірки, з метою дотримання норм законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами; вимог законодавства, яке регулює ведення касових операцій; дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами); з питань цін та ціноутворення.

За результатами вказаної перевірки складено Акт фактичної перевірки №7704/08/01/07/09/ від 01.12.2023, зареєстрований на наступний робочий день 04.12.2023 року, яким встановлено порушення п.1, 2, 7, 9, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

У зв`язку з відмовою позивача від отримання, ознайомлення та підписання вищевказаного акту фактичної перевірки, контролюючим органом було складено акти відмови від отримання акту перевірки за №1316/08/01/07/09/ від 04.12.2023 та надіслано його позивачу поштою з повідомленням про вручення.

За результатами фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.01.2024 № 9 на загальну суму штрафної (фінансової) санкції 74 450,81 грн.

Позивач вважає податкове повідомлення-рішення від 30.01.2024 № 9 протиправним, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пп. 20.1.10 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп.75.1.3. п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 ст.80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Із змісту п.81.1 ст.81 ПК України слідує, що в наказі про проведення перевірки повинні зазначатися, серед іншого, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені ПК України, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Отже, ПК України закріплює таку обов`язкову вимогу щодо змісту наказу про проведення перевірки як необхідність відображення підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

Підстави проведення фактичної перевірки передбачено статтею 80 ПК України.

Судом встановлено, що підставою для проведення фактичної перевірки визначено підпункт 80.2.2, пункту 80.2 статті 80 ПК України, а також доповідну записку начальника управління податкового аудиту Шепеля Дмитра від 15.11.2023 № 4132вн.

За приписами підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Отже, єдиною передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.

Відповідно, саме наявність та/або отримання інформації є тією фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки, яке оформлюється у формі наказу і надає право контролюючому органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки, за наслідками якої контролюючий орган має повноваження на прийняття відповідного рішення.

Перевіряючи питання дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України, суд виходить з того, що у Наказі № 2007-п від 17.11.2023 підстави для призначення перевірки сформульовані таким чином: «…на підставі п.п 80.2.2 пункту 80.2 статті 80, п. 69.27 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами) та доповідної записки начальника управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Запорізькій області Дмитра Шепеля від 15.11.2023 4132вн….

Тобто, зі змісту цього Наказу вбачається як правова підстава для призначення перевірки (посилання на підпункт 80.2.2 ПК України), так і фактична. У зазначеному Наказі фактичну підставу деталізовано шляхом посилання на отриману інформацію щодо можливого порушення шляхом посилання на джерело такої інформації.

Згідно самої доповідної записки судом встановлено, що отримавши відповідну інформацію від ГУ ПФУ в Запорізькій області та ДПС України наальник управління податкового аудиту вносить пропозиції про призначчення фактичних перевірок за різними напрямками можливих порушень. Тобто, фактичну підставу деталізовано шляхом посилання на отриману інформацію щодо можливого порушення, зазначено сферу, щодо якої її отримано, тобто має місце конкретизація фактичної підстави.

Пропозиція, яка була висловлена у цій доповідній записці, полягала в необхідності проведення фактичної перевірки об`єкта торгівлі за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 на підставі листа ГУ ПФУ у Запорізькій області від 03.11.2023 № 0800-0605-6/79262.

Тобто, у наказі № 2007/п від 17.11.2023, поряд із покликанням на пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України, зазначено достатню підставу для призначення та проведення фактичної перевірки.

Отже, обсяг зазначеної у наказі інформації у повному обсязі відповідає вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України, а тому підстави для його скасування через неналежне оформлення відсутні.

Також суд не погоджується з висновками позивача щодо пропуску строку на фактичну перевірку, оскільки її було призначено з 22.11.2023 не більше як на 10 діб. Згідно акту фактичної перевірки її було завершено 01.12.2023, що свідчить про дотримання строків.

Отже, у спірному випадку не встановлено обставин, які б свідчили про незаконність призначення фактичної перевірки позивача.

Щодо виявлених перевіркою порушень, за які відповідачем спірним податковим повідомленням-рішенням застосовані фінансові санкції, суд вказує про наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України від 06.07.1995 № 265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (далі - Закон № 265/95-ВР), дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

При проведенні фактичної перевірки бару - ресторану, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) перевіркою встановлено:

1. Проведення розрахункової операції без застосування програмного реєстратора розрахункових операцій, а саме з метою перевірки проведено контрольну розрахункову операцію та при продажу 0,1 л. горілки «Мороша» за ціною 30,00 грн. та 1 склянки кави «Амерікано» за ціною 15,00 грн. на загальну суму 45,00 грн. програмний реєстратор розрахункових операцій застосувався та розрахунковий документ встановленої форми на суму 45,00 грн. не видавався.

Суд зазначає, що розрахунковим документом, який підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, є документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну (стаття 2 Закону України № 265/95-ВР).

Форма та зміст розрахункового документа передбачена п.2 розділу 2 Положення Про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми №3ВР-1 про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) затверджених наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за № 220/28350 (далі - Положення).

Згідно зі статтею 3 Закону № 265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

З аналізу наведеної норми, слід дійти висновку, що суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та видавати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) розрахунковий документ встановленої форми та змісту, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Згідно з пунктом 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР, за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах, зокрема, у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що пункт 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа. Перші два обов`язки суб`єкта господарювання випливають зі змісту пункту 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР, а третій - з пункту 2 статті 3 Закону №265. Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) й утворює склад правопорушення.

Так, в акті фактичної перевірки п. 2.2.12 зафіксовано, що контрольна розрахункова операція на суму 45,00 грн. при продажі 0,1л. горілки «Мороша» за ціною 30,00 грн. та 1 склянка кави «Амерікано» за ціною 15,00 грн. була проведена без застосування РРО (ПРРО). Розрахункового документу встановленої форми та змісту не видавався.

Під час проведення фактичної перевірки складено опис виявленої на місці проведення розрахунків готівки, здійснено порівняння Z балансу з платіжного терміналу за 28.11.2023 та встановлено проведення розрахункових операції на суму 45,00 грн. через платіжний термінал, але через РРО(ПРРО) платіж не було проведено та фіскальний чек не було видано.

В свою чергу позивач, посилаючись на недостовірність вказаних обставин документи на спростування не надає, зокрема, але не виключно, контрольну стрічку з РРО (ПРРО), з відображенням інформації про здійснення продажу зазначених вище товарів з використання РРО(ПРРО), оскільки електроні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані.

Відтак, суд вважає що порушення в цій частині слід вважати доведеним.

Також, фактичною перевіркою встановлено проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій із порушенням використання режиму попереднього програмування без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості для підакцизних товарів, а саме: 15.11.2023 згідно фіскального чеку № було реалізовано 1 пляшку пива «Опілля Корифей» ємністю 0,5 л. за ціною 34,00 грн. без зазначення у фіскальному чеку коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД. (Копія фіскального чеку додається).

Таким чином, порушено п.1, п.2 ст.3 Закону України від 06.07.95 №265/95-ВР „Про застосування реєстраторів рахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (зі змінами та доповненнями).

Відповідач в ході фактичної перевірки позивача застосовував дані з бази даних ДПС України (СОД РРО) та встановив випадки створення в РРО розрахункових документів при продажу алкогольних напоїв на загальну суму - 42179,54 грн, які повинні маркуватися марками акцизного податку без їх реквізитів.

Наказом Міністерства фінансів України від 05 серпня 2020 року № 477 було затверджено Порядок функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі - Порядок).

Згідно пунктів 1, 2, 3, 4, 7 розділу ІІ даного Порядку, СОД РРО - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.

СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України.

СОД РРО складається із сервера додатків та бази даних.

СОД РРО забезпечує: 1) функціонування у цілодобовому режимі; 2) інтеграцію та обмін даними з фіскальним сервером контролюючого органу та іншими інформаційними системами ДПС; 3) обробку даних, отриманих від Системи збору і зберігання даних РРО, побудованої за технологією Національного банку, та від фіскального сервера контролюючого органу; 4) збереження даних про реєстрацію, перереєстрацію, скасування реєстрації РРО/ПРРО; 5) збереження документів: створених РРО, що переведені у фіскальний режим роботи; створених ПРРО, що зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу, або створених в режимі офлайн з присвоєними ПРРО фіскальними номерами з діапазону номерів, сформованих фіскальним сервером контролюючого органу, та переданих до фіскального сервера контролюючого органу після завершення режиму офлайн у порядку, встановленому статтею 7 Закону; 6) можливість надання через Електронний кабінет, що функціонує відповідно до статті 42-1 розділу II Податкового кодексу України, даних про розрахунковий документ на запит покупця (споживача).

Доступ будь-яких компонентів до бази даних СОД РРО здійснюється виключно через сервер додатків.

Таким чином, інформація, яка зберігається в СОД РРО відображає всі дані про проведені розрахункові операції та реквізити фіскального чека.

У спірному випадку саме на підставі даних СОД РРО контролюючим органом зроблено висновок про порушення позивачем вищенаведених вимог законодавства і реєстр чеків реалізації алкогольних напоїв долучений до акту перевірки.

Виходячи з наведених норм в їх сукупності, суд вважає, що контролюючі органи можуть використовувати податкову інформацію, яка міститься в СОД РРО, під час проведення перевірок. При цьому норми Податкового Кодексу не містять ніяких застережень стосовно періоду, який може охоплювати фактична перевірка, в той же час, грошове зобов`язання, яке донараховується платнику податків за наслідками перевірки повинно бути прийнято в межах строків передбачених ст.102 ПК України.

Судом проведено співставлення відповідних матеріалів судової справи (наданих відповідачем як у вигляді таблиць, так і окремих фіскальних чеків) та інформації, що розміщена на вебпорталі ДПС. Проведеним оглядом та дослідженням встановлено повну відповідність інформації, що відображена в табличному вигляді в додатках до актів перевірок, а також надана відповідачем до справи на паперових носіях, тій інформації, що зберігається в СОД РРО, стосовно фіскальних чеків позивача, а саме: щодо номерів фіскальних документів, дати проведення операції, коду товару згідно з УКТЗЕД, найменування товару, його кількості та ціни, суми операції, наявності/відсутності серії та номера марки акцизного податку. Отже судом встановлено правильність відображення відповідної інформації в акті перевірки.

Крім того, фактичною перевіркою зафіксовано не подання до контролюючих органів по дротових або бездротових каналах зв`язку електронних копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані, та щоденно створювати у паперовій та/або електронній формі реєстраторами розрахункових операцій фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій. Фіскальний звітний чек за 23.03.2023 року №866978362 роздруковано 24.03.2023 року.

Обгрунтування відсутності порушень в цій частині позивачем не наведено.

Контролюючим органом також встановлено порушення ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації на суму 5541,50 грн.

Під час перевірки знято фактичні залишки товарних запасів та складено відомість ТМЦ, яку підписано ФОП ОСОБА_1 . В ході проведення фактичної перевірки первинні документи на товар, який реалізуються барі - ресторані за адресою: АДРЕСА_3 , приміщення 127 станом 28.11.2023 року на 14 годину 39 хвилин в приміщенні закладу відсутні. ФОП ОСОБА_1 надано пояснення, щодо відсутніх первинних документів на товар, що підтверджують його походження, та оприбуткування в барі ресторані, оскільки вони знаходяться у позивача вдома. Не надання на початок проведення перевірки документів, шт пітверджують походження та облік товарних запасів та не збереження їх в місці продажу є порушенням ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації на суму 5541,50 грн.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України від 06.07.95 року №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі Закон № 265), дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

У відповідності до вимог статті 15 цього Закону № 265 контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно із пунктом 12 статті 3 Закону N 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Отже, ця норма встановлює порядок обліку товарно-матеріальних цінностей на місці реалізації, тобто в приміщенні повинні знаходитись документи, які б підтверджували передачу цього товару для реалізації в кількості та номенклатурі, що знаходиться у продажу. Статтею 20 Закону №265 передбачено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 3 Закону №265, Податкового кодексу України та підпункту 5 пункту 4 Положення про Міністерство фінансів України було розроблено Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку, який затверджений наказом МФУ № 496 від 03.09.2021.

Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 року № 496 було затверджено Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, який визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі - ФОП), які відповідно до Закону зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП (надалі Порядок № 496).

Пунктом 9 цього Порядку № 496, заборонено продаж товарів, на які у місцях продажу таких товарів (господарських об`єктах) відсутні: первинні документи, записи про які внесено до Форми обліку, що має місце; відповідні записи у Формі обліку про наявні первинні документи; первинні документи і записи у Формі обліку про такі первинні документи.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 496 форма обліку, первинні документи на товари мають зберігатись у місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах.

Пунктом 11 Порядку № 496 передбачено, що форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби). Але позивачем цього зроблено не було, про що зазначено вище.

Відповідно ж до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання (а раніше до змін обов`язковим реквізитом було і місце складання); назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд звертає увагу на те, що 01 серпня 2020 року набрав чинності Закон України від 20 вересня 2019 року N 128-IX "Про внесення змін до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та інших законів України щодо детінізації розрахунків у сфері торгівлі та послуг".

Цим Законом стаття 20 Закону № 265, викладена у новій редакції, де відповідальність суб`єктів господарювання передбачена не тільки за реалізацію необлікованих товарів, а і за ненадання документів, які підтверджують облік товарів.

Тобто, ненадання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, визначено самостійною підставою для застосування штрафної санкції. При цьому зазначеним Законом було уведено обов`язок суб`єктів господарювання надавати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів.

Аналогічна позиція викладена ВС у постанові від 07.02.2024 справа № 280/6422/22.

В даному випадку, матеріали фактичної перевірки та пояснення самої позивачки свідчать про те, що документи були відсутні на початок проведення перевірки, про що було зазначено уповноваженою позивачем особою в акті фактичної перевірки та зняттям залишків від 19.01.2024.

Посилання позивача на правову позицію КАС ВС викладену у справі № 522/12566/18 від 18.01.2024 суд вважає безпідставним, оскільки у відношені до спірних правовідносин вона є неревалентною. А відтак, доводи позивача про порушення вимог ст. 61 Конституції України в частині подвйного притягнення до відповідальності, суд знаходить законодавчо невмотивованими.

Виходячи з викладеного та враховуючи джерело походження інформації, яку використано контролюючим органом, суд вважає, що висновки фактичної перевірки підтверджені належними та допустимими доказами, що вище виключає підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Наведені позивачем доводи не впливають на вищевикладені висновки суду та їх не спростовують.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, проспект Соборний 166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 23.08.2024.

Суддя Л.Я. Максименко