Справа № 240/11081/24
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 113050000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України про визнання протиправною та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
У червні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України (далі відповідач, Комісія) про визнання протиправною бездіяльності щодо нездійснення розгляду скарги на Постанову №1549 Гарнізонної ВЛК Військової частини НОМЕР_1 від 31 березня 2024 року, у частині нездійснення повторного огляду, а також визнання протиправним та скасування рішення, викладеного у формі листа від 15 квітня 2024 року №598/9/8102 та зобов`язання повторно розглянути скаргу на Постанову №1549 Гарнізонної ВЛК Військової частини НОМЕР_1 від 31 березня 2024 року та провести повторне медичне обстеження.
Ухвалою суду від 13 червня 2024 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.
22 липня 2024 року до суду надійшов відзив, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення ВЛК, суд не може здійснювати власну оцінку визначення потреби у направленні на медичний огляд ВЛК, підставності прийняття певної постанови, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому визначення потреби у направленні на медичний огляд ВЛК, оцінка підставності постанови ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Отже, суди вправі перевіряти законність постанови ВЛК лише в межах дотримання процедури її прийняття. Таким чином, ВЛК надано виключне право у прийнятті рішення щодо необхідності проведення повторного (контрольного) медичного огляду.
У період з 05 по 19 серпня 2024 року головуючий суддя перебувала у відпустці.
На підставі пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Суд установив, що позивач проходить службу у Військовій частині НОМЕР_2 .
Постановою №1549 Гарнізонної ВЛК Військової частини НОМЕР_1 від 31 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано обмежено придатним до військової служби.
Не погодившись із такою постановою, позивач оскаржив її до Комісії.
Листом від 15 квітня 2024 року №598/9/8102 Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України повідомила позивача, що підстав для скасування постанови №1549 Гарнізонної ВЛК Військової частини НОМЕР_1 від 31 березня 2024 року чи направлення начальником Комісії на контрольний медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби на теперішній час не має.
Також зазначено, що у разі незгоди з даним рішенням, відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України та частини 1 статті 16 Закону України «Про звернення громадян», заявник має право на його оскарження безпосередньо у суді.
Позивач не погоджується з вказаною відмовою відповідача та звернувся до суду за захистом своїх прав.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі Закон України №2232-XII).
У частині 7 статті 1 названого Закону закріплено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Згідно із частиною 13 статті 2 Закону України № 2232-XII громадяни України, які направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І названого Положення, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно з пунктом 2.1 Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі ВЛК).
Відповідно до пункту 2.4.10 Положення №402, постанова ВЛК може бути оскаржена у до ВЛК вищого рівня, ЦВЛК або у судовому порядку.
Таким чином, постанова ВЛК №1549 від 31 березня 2024 року може бути оскаржена до Центральної військово-лікарської комісії.
Суд зазначає, що при розгляді справи не встановлено порушень процедури проходження медичного обстеження позивачем під час обстеження ВЛК і звертає увагу на те, що не є компетенцією суду давати оцінку аналізам, стану здоров`я позивача, встановленому діагнозу та робити висновок про придатність чи не придатність до військової служби, оскільки це питання не є правовим, а є медичним та відноситься до дискреційних повноважень ВЛК та інших спеціалізованих експертних медичних установ.
Як було зазначено вище та передбачено Положенням №402, особа яка не погоджується з висновком ВЛК може оскаржити його до Центральної військово-лікарської комісії, надати додаткові данні чи матеріали обстеження та обґрунтування.
Згідно поданих матеріалів, скарга позивача з запереченнями на постанову ВЛК була розглянута відповідачем без винесення постанови та медичного обстеження позивача у порядку визначеному Законом України «Про звернення громадян».
Суд уважає, що правовідносин що виникли у позивача та ЦВЛК не можуть врегульовуватись цим законом з огляду на таке.
За приписами частини 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
У статті 3 названого Закону визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина перша).
Пропозиція (зауваження) звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства (частина друга).
Заява (клопотання) звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.
Клопотання письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо (частина третя).
Скарга звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб (частина четверта).
Суд зазначає, що скарга позивача не підпадає під жодне вищенаведене визначення та не є зверненням в розумінні Закону України №393/96-ВР з питань військово-лікарської експертизи, а є скаргою в якій, не погодившись з висновком ВЛК, особа оскаржує його в порядку передбаченому Положенням №402 до ЦВЛК, що дає підстави для висновку, що процедура розгляду такої заяви повинна проводитись у відповідності до цього нормативного акту, а не у відповідності до Закону України №393/96-ВР.
Так відповідно до підпункту 2.3.4 пункту 2.3 Положення 402 ЦВЛК (серед іншого) має право розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі ЛЛК)) Збройних Сил України.
Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 ЦВЛК є штатною військово-лікарською установою, яка приймає постанови, що є обов`язковою для штатних та позаштатних ВЛК.
Згідно підпункту 2.3.5 пункту 2.3 Положення №402, постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Системний аналіз вищенаведених приписів Положення №402 дає суду підстави прийти до висновку, що ЦВЛК при розгляді заяви/скарги на рішення ВЛК свій висновок повинна оформлювати не листом, а вмотивованою постановою з викладенням усіх обставин та аргументів.
Відсутність належним чином оформленої постанови ЦВЛК про перегляд постанови ВЛК свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за Положенням №402.
Отже, у спірному випадку має місце протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Саме постанова ЦВЛК є актом індивідуальної дії, який в подальшому заявник може оскаржити у відповідності до підпункту 2.3.5 пункту 2.3 Положення 402 та є підставою для перегляду її в судовому порядку.
Таким чином, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 розглянута відповідачем не у відповідності по приписів Положення №402.
Ураховуючи зазначене, суд уважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо нездійснення, у встановленому законом порядку, розгляду скарги позивача на Постанову №1549 Гарнізонної ВЛК Військової частини НОМЕР_1 від 31 березня 2024 року та зобов`язання відповідача повторно розглянути таку скаргу та прийняти постанову відповідно до під пунктів 2.3.3 2.3.5 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, з урахуванням висновків суду, наведених в цьому рішенні.
Що стосується вимог позивача про зобов`язання ЦВЛК направити його на повторний медичний огляд, суд уважає, що такі вимоги не можуть бути задоволені, оскільки питання необхідності проведення медичного огляду особи є дискреційними повноваженнями ЦВЛК, яка самостійно без судового втручання вирішує питання його необхідності.
Суд зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем частково доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
З урахуванням вище зазначеного у сукупності суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
За відсутності документально підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл суд не вирішує.
Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо нездійснення, у встановленому законом порядку, розгляду скарги ОСОБА_1 на Постанову №1549 Гарнізонної ВЛК Військової частини НОМЕР_1 від 31 березня 2024 року.
Зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 на Постанову №1549 Гарнізонної ВЛК Військової частини НОМЕР_1 від 31 березня 2024 року, з прийняттям постанови відповідно до підпунктів 2.3.3 2.3.5 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, з урахуванням висновків суду, наведених в цьому рішенні.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис