Справа № 522/322/24
Суддя: Чернявська Л. М.
Дата ухвалення: 2024-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/322/24
Провадження № 2-а/522/4/24
19 серпня 2024 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Чернявської Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Тетькової В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бороган В.В. про ухвалення додаткового рішення,
06 серпня 2024 року від представника ОСОБА_1 адвоката Бороган В.В., які складаються з судового збору у розмірі до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення суду щодо судових витрат за подання позовної заяви у розмірі 1 211,20 грн., сплата судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 924,75 гривень винагороду адвоката у розмірі 10 000,00 грн. за надання правової допомоги, визначеній у Договорі про надання правничої допомоги від 03.01.2024 року
Справа передана раніше визначеному складу суду, судді Чернявській Л.М.
14 серпня 2024 року від Відповідача до суду надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення, у відповідності до яких зазначено, що необґрунтованість зазначених витрат за надання правничої допомоги в розмірі 10 000, 00 гривень та аргументували зменшення судовових витрат з надання правничої допомоги витрати до 1000, 00 грн з підстав розгляду справи в порядку спрощеного провадження.
Учасники справи в судове засідання19 серпня 2024 року не з`явились, сповіщались належним чином. Представник Заявника надав заяву про слухання справи за відсутності.
Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення та судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 серпня 2014 року №522/322/24 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Адміністративної комісії виконавчого комітету ОМР про скасування постанови про накладення штрафу в повному обсязі.

Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення № 1132 від 18.12.2023 ухвалену адміністративною комісією Виконавчого комітету Одеської міської ради про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 штрафу у розмірі 1 700,00 грн.

Закрито провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Адміністративної комісії Виконавчого комітету Одеської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Як вбачається з рішення суду від 01 серпня 2024 року суд не вирішив питання про судові витрати, які складаються з судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Під час звернення до суду з відповідним позовом, представником Позивача було заявлено про судові витрати.

За приписами ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

06 серпня 2024 року представник Позивача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання про стягнення судових витрат.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що представником Позивача виконані вимоги ч.7 ст.139 КАС України, якою передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків. тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Пунктом 3 частини 1 статті 252 КАС України передбачено, що, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, суд вважає можливим вирішити питання щодо судових витрат, зокрема судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи у справі питання про судові витрати за поданою заявою, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з приписами ч. ч. 1-6 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

ВП ВС у постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться договір про надання правничої допомоги від 03 січня 2024 року, який укладено між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Бороган».

За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України)

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

За змістом частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Отже, надання адвокатом правничої допомоги в порядку представництва у суді здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно п. 4.1. Договору про надання правової допомоги від 03.01.2024 року, за надання правової допомоги, яка є предметом Договору, згідно пункту 2.1 цього Договору, АДВОКАТСЬКОМУ БЮРО встановлено, що КЛІЄНТ сплачує винагороду у розмірі 10 000,00 грн. Отже, дана сума є фіксованою.

06.08.2024 року ОСОБА_1 та АБ «БОРОГАН» підписано акт приймання-передачі виконаної роботи до Договору про надання правничої допомоги від 03.01.2024 року.

Згідно Акту, у відповідності до вимог пунктів 2.1., 4.1 Договору про надання правничої допомоги від 03.01.2024, АДВОКАТСЬКИМ БЮРО виконані, а КЛІЄНТОМ прийняті наступні роботи: усна консультація, вивчення документів, підготовка позовної заяви та заяви про забезпечення позову, письмових пояснень.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, положення щодо якого містяться, зокрема у Главі 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору. Згідно з положеннями цієї статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Верховний Суд зазначає про те, що у разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту.

Подібні висновки Верховного Суду містяться і у постанові від 19 листопада 2021 року у справі № 910/4317/21.

Як відзначив КАС ВС у постанові від 28.12.2020 по справі № 640/18402/19 розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача. Тому в цьому випадку подавати опис робіт, виконаних адвокатом, не обов`язково.

Гонорар може сплачуватись як до надання відповідних послуг адвокатом, так і після. Порядок та строки його сплати визначаються договором про надання правової допомоги. І для цілей стягнення судових витрат це не повинно мати значення.

Верховний Суд дотримується позиції, відповідно до якої відшкодуванню підлягають як ті витрати, які вже були сплачені, так і ті, що мають бути сплачені відповідною стороною згідно з умовами договору. Такі висновки відображені, наприклад, у постановах ОП КГС ВС від 03.10.2019 по справі № 922/445/19, ОП КГС від 22.01.2021 по справі № 925/1137/19.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. У спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, з врахуванням заперечень, які надані представником Відповідача та виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

В зв`язку з чим, судом постановляється додаткове рішення щодо стягнення судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 134, 139,252 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бороган В.В. про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Одеської міської ради про скасування постанови про накладення штрафу.

Стягнути з АДМІНІСТРАТИВНОЇ КОМІСІЇ ПРИ ВИКОНАВЧОМУ КОМІТЕТІ ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (код ЄДРПОУ: 04056919, адреса пл. Думська, 1 м. Одеса, 65026) за рахунок міського бюджету шляхом стягнення з ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (код ЄДРПОУ: 04056919, адреса пл. Думська, 1 м. Одеса, 65026), як розпорядника коштів на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), судові витрати, які складаються з судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 211,20 грн., сплата судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 924,75, винагороду адвоката у розмірі 5000,00 грн. за надання правової допомоги, визначеній у Договорі про надання правничої допомоги від 03.01.2024 року.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Чернявська Л.М.