Справа № 200/203/24
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2024-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року справа №200/203/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Казначеєв Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі № 200/203/24 (головуючий І інстанції Бабіч С.І.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

В січні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), відповідно до якого просив: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної додаткової грошової винагороди у період з 25.02.2022 року по 20.12.2022 року (включно) у розмірі 100 000 гривень щомісячно; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за період з 25.02.2022 року по 20.12.2022 року (включно) у розмірі 100 000 гривень щомісячно.

В обґрунтування позову позивач вказує, що з 25.06.2020 року він проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 , звідки був звільнений 12.01.2023 року.

Під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 , станом на лютий 2022 року, позивач обіймав посаду інспектора прикордонної служби 3-ої категорії - номер обслуги 2-ої секції протитанкових ракетних комплексів 1-го протитанкового відділення протитанкової прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " НОМЕР_2 прикордонного загону Східного регіонального управління.

25.02.2022 року в ході бойових дій на оборонних позиціях в районі АДРЕСА_1 (біля м. Маріуполь Донецької області), під обстрілом, позивач потрапив у дорожньо-транспортну пригоду та отримав політравму, закриту торако-грудну контузію.

З цього моменту і до сьогодні позивач проходив обстеження та перебував на лікуванні у закладах охорони здоров`я на території України та за кордоном ( АДРЕСА_2 ).

У зв`язку з даними обставинами позивач був визнаний військово-лікарською комісією непридатним до несення військової служби, з виключенням з обліку.

Позивач зазначає, що протягом усього періоду проходження безперервного лікування додаткова грошова допомога йому не виплачувалась.

03.01.2023 року позивач звернувся з відповідним рапортом з цього приводу, але листом від 08.01.2023 року командир Військової частини НОМЕР_1 відмовив у здійсненні нарахування додаткової грошової допомоги, пославшись на відсутність необхідних документів (бойового наказу або бойового розпорядження; журналу бойових дій; журналу ведення оперативної обстановки; бойового донесення або постової відомості; рапорту начальника (підрозділу) про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовці у таких діях і заходах) та на відсутність пояснень свідків.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової грошової винагороди у період з 25.02.2022 року по 20.12.2022 року в розмірі 100 000 гривень щомісячно протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі № 200/203/24 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної додаткової грошової винагороди за період з 25.02.2022 року по 20.12.2022 року в розмірі до 100 000 гривень щомісячно. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 25.02.2022 року по 20.12.2022 року (включно) у розмірі до 100 000 гривень щомісячно.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_3 (дата видачі - 27.12.2022 року, дійсний до 27.12.2032 року), РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_5 від 14.11.2017 року ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, що встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

25.06.2020 року відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 326-ОС позивача було прийнято на військову службу на контрактній основі.

25.02.2022 року під час проходження військової служби позивач отримав травму.

Згідно акту № 170-22 від 11.09.2022 року (форма Нвс-5) про розслідування нещасного випадку, що стався 25.02.2022 року в НОМЕР_6 прикордонному загоні, відповідно до частини 4 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" нещасний випадок, що стався з інспектором прикордонної служби 3-ої категорії - номером обслуги 2-ої секції протитанкових ракетних комплексів 1-го протитанкового відділення протитанкової прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " НОМЕР_2 прикордонного загону Східного регіонального управління сержантом ОСОБА_1 вважається таким, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби. До нещасного випадку призвели події, що сталися під час руху транспортного засобу в умовах військової агресії з боку російської Федерації, які вчинені на території України. Рішення комісії про складання (нескладання) акту форми Нвс-1 (акту форми НПвс) - скласти акт форми Нвс-1.

Відповідно до акту № 170-22 від 11.09.2022 року (форма Нвс-1) про нещасний випадок, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, щодо ОСОБА_1 , нещасний випадок стався 25.02.2022 року на оборонних позиціях в районі н.п. Новотроїцьке Донецької області внаслідок події, яка сталася під час руху транспортного засобу в умовах військової агресії з боку російської Федерації, які вчинені на території України. Нещасний випадок не є наслідком вчинення потерпілим дій у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, вчинення потерпілим злочину, кримінального чи адміністративного правопорушення, навмисного заподіяння потерпілим шкоди своєму здоров`ю або самогубства.

Діагноз згідно з довідкою закладу охорони здоров`я (за записами в акті № 170-22 від 11.09.2022 року (форма Нвс-1) та у виписці із медичної картки стаціонарного хворого від 09.03.2022 року № 681/98): стан після політравми (25.02.2022 року), ЗТГК, посттравматичної аневризми дуги аорти та низхідної грудної аорти з формуванням парааортальної гематоми, правобічної транслокації органів верхнього відділу середостіння, лівобічного субтотального гемотораксу та операції (09.03.2022 року) - ендопротезування грудної аорти TEVOR Ancura TAA Stent Graft Sstent 8-28-140 mm (landing zone I). Стан після операції (21.03.2022 року) МОС інтрамедулярним блокуючим стержнем та гвинтами з приводу закритого перелому середньої третини лівої стегнової кістки, МОС дистального епіметафізу правої великогомілкової кістки пластиною та гвинтами, МОС латеральної кісточки правої гомілки пластиною та гвинтами з приводу закритого перелому заднього краю ДЕМ правої великогомілкової кістки та латеральної кісточки правої гомілки, МОС закритого перелому лівого надколінника. Консолідуючі закриті переломи диафізу правої ліктьової кісточки, IV та V плюснових кісток лівої стопи V-VIII ребер зліва.

Повний діагноз (відповідно до записів у виписці із медичної картки стаціонарного хворого від 12.03.2023 року № 841): Політравма (25.02.2022 року). ЗТГК. Посттравматична аневризма дуги аорти та низхідної грудної аорти з розривом стінки з формуванням парааортальної гематоми, правобічна транслокація органів верхнього відділу середостіння, лівобічний субтотальний гемоторакс. Стан після дренування гемопневмотораксу зліва (25.02.2022 року; 01.03.2022 року). Закритий перелам с/3 лівого стегна, лівого надколінника, лікований оперативно (01.03.2022 року) зануреним МОС інтрамедулярним стрижнем і МОС надколінника. Постгеморагічна анемія.

Діагноз згідно з перевідним епікризом з медичної картки стаціонарного хворого № 501: Політравма (25.02.2022 року). ЗТГК. Гемопневмоторакс зліва, лікований дренуванням по Бюлау (25.02.2022 року; 01.03.2022 року). Закритий перелам с/3 лівого стегна, лівого надколінника, лікований оперативно (01.03.2022 року) зануреним МОС інтрамедулярним стрижнем і МОС надколінника. Повторний гемопневмоторакс зліва (08.03.2022 року).

Відповідно до комісійного висновку від 18.05.2022 року ОСОБА_1 потребує направлення із складових сил оборони або сил безпеки (як особа, постраждала у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України) на лікування за кордон.

Згідно із записами у виписці із медичної картки стаціонарного хворого № 3603/360: короткий анамнез, діагностичні дослідження, перебіг хвороби, проведене лікування, стан при направленні, при виписці: зі слів хворого, представлених медичної та службової характеристик: 25.02.2022 року, під час бойових дій в районі м. Маріуполь Донецької області, під обстрілом, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, отримав політравму, закриту торако-грудну контузію. Медична допомога надавалась на етапах евакуації: у 61 ВМГ - виконано дренування лівої плевральної порожнини по Бюлау, потім переведений до МКЛ № 64 (м. Дніпро), де хворому виконано операції: 01.03.2022 року - відкриту репозицію перелому лівої стегнової кістки з внутрішньою фіксацією перелому лівого надколінника. По стабілізаційному стану, 08.03.2022 року був транспортований потягом на Захід, однак під час транспортування виник повторний лівобічний гемопневмоторакс, госпіталізований до Білоцерківського військового госпіталю, де 09.03.2022 року виконано редренування лівої плевральної порожнини за Бюлау, гемотрансфузія. 09.03.2022 року у відносно стабільному стані переведений до НВМКЦ (ГВКГ) МО України, в подальшому був доставлений до Національного інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова, де хворому виконано оперативне втручання - ендопротезування грудної аорти TEVOR Ancura TAA Stent Graft Sstent 8-28-140 mm (landing zone I). З 12.03.2022 року по 21.05.2022 року проходив лікування у ГВМКЦ (ЦКГ) ДПСУ, де виконані оперативні втручання із застосуванням МОС (дистального епіметафізу правої великогомілкової кістки пластиною і гвинтами, латеральної кісточки правої гомілки пластиною і гвинтами). З 23.05.2022 року по 24.11.2022 року проходив реабілітаційне лікування за кордоном у м. Мадрид, Іспанія. Пройшов ВЛК.

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 1092/565, складеного Госпітальною військово-лікарською комісією Головного військово-медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України 20.12.2022 року, ОСОБА_1 перебував на обстеженні та лікуванні:

- у 61 ВМГ - з 25.02.2022 року по 28.02.2022 року;

- у МКЛ № 4 ДМР м. Дніпро - з 01.03.2022 року по 08.03.2022 року;

- у Білоцерківському ВГ А3122 - 09.03.2022 року;

- у НВМКЦ (ГВКГ) МО України - 09.03.2022 року;

- у ДУ НІ ССХ ім. М.М. Амосова - з 09.03.2022 року по 12.03.2022 року;

- у ГВМКЦ ДПСУ (ЦКГ) - з 12.03.2022 року по 21.05.2022 року;

- у госпіталі Сан-Карлос м. Мадрид - з 23.05.2022 року по 24.11.2022 року;

- у ГВМКЦ ДПСУ (ЦКГ) - з 30.11.2022 року по теперішній час.

Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва, згідно зі свідоцтвом про хворобу № 1092/565 від 19.12.2022 року:

- травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини;

- захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

На підставі положень статей 42-а, 77-а, 61-в, 78-в графи ІІ Розкладу хвороб, станів, фізичних вад та пояснення щодо застосування статей, що визначаються ступінь придатності до військової служби, висновком (постановою) ВЛК, ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби, з виключенням з військового обліку.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12.01.2023 року № 15-ОС позивача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення за підпунктом "б" (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби, з виключенням з військового обліку) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до зазначеного наказу: травма - ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини; захворювання - ТАК, пов`язані з проходженням військової служби; вислуга років станом на 12.01.2023 року - 15 років 5 місяців 17 днів, з яких календарна - 10 років 4 місяці 13 днів, пільгова - 5 років 1 місяць 4 дні; дата закінчення військової служби - 12.01.2023 року.

Як зазначається позивачем, протягом усього періоду проходження лікування додаткова грошова допомога відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова КМУ № 168) йому не виплачувалась, у зв`язку з чим 03.01.2023 року він звернувся з відповідним рапортом з приводу нарахування і виплати цієї допомоги.

Копії зазначеного рапорту позивачем до матеріалів справи не надано.

Разом з тим, листом від 08.01.2023 року № 14/106-23 вих, який складений за підписом командира Військової частини НОМЕР_1 та наданий на рапорт від 03.01.2023 року, позивач був повідомлений про відсутність підстав для нарахування та виплати підвищеної грошової допомоги через ненадання позивачем необхідних документів (бойового наказу або бойового розпорядження; журналу бойових дій; журналу ведення оперативної обстановки; бойового донесення або постової відомості; рапорту начальника (підрозділу) про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовці у таких діях і заходах), а також через відсутність пояснень свідків у наданих актах № 170-22 від 11.09.2022 року (форма Нвс-5 та форма Нвс-1).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, а також стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ установлено, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, а також надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до положень частини 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Частина 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначає, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань кваліфікованим особовим складом, а також враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" від 03.04.2003 року № 661-IV умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова КМУ № 704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії), одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 Постанови КМУ № 704 передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється у порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Суд зауважує, що у даному переліку державних органів, уповноважених затверджувати порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, а також особам рядового і начальницького складу, відсутня Адміністрація Державної прикордонної служби України.

Відносно військовослужбовців, які проходять військову службу в органах Державної прикордонної служби України, згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 року № 558 було затверджено окрему Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України.

Зазначена Інструкція (далі - Інструкція № 558) містить загальні положення про правила та умови виплати грошового забезпечення, а також визначає структуру (складові) грошового забезпечення, яка є аналогічною наведеній у частині 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про ведення воєнного стану в Україні" (затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року) в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Надалі Указами Президента України, затвердженими відповідними Законами України, воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався і триває на сьогодні.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

28.02.2022 року на виконання Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про ведення воєнного стану в Україні", а також Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року "Про загальну мобілізацію" була прийнята Постанова КМУ № 168.

Пунктом 1 Постанови КМУ № 168 (в редакції від 28.02.2022 року) було установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Дана редакція пункту 1 Постанови КМУ № 168 неодноразово зазнавала змін протягом 2022 року, однак у кожній із редакцій пункт 1 Постанови КМУ № 168 передбачав, що розмір додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виключно безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях чи забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до пункту 2-1 Постанови КМУ № 168 (в редакції від 19.07.2022 року) було установлено, що порядок та умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Згідно з абзацом 4 пункту 1 Постанови КМУ № 168 (застосовується з 24.02.2022 року) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до пункту 8 Окремого доручення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022 року встановлено у період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмірі 100 000 гривень за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.

Таким чином, Постановою КМУ № 168 визначено лише дві умови, які необхідні для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення (контузії, травми, каліцтва).

При цьому суд зауважує, що Постанова КМУ № 168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним під час захисту Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.

Суд констатує, що обидві вищевказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини і факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) у спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються медичними документами, складеними на позивача, а також актами нещасного випадку та розслідування нещасного випадку, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до норм Постанови КМУ № 168 додаткова винагорода у розмірі до 100 000 гривень виплачується військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

За наявними у матеріалах справи доказами, позивач проходив лікування, зокрема:

- у 61 ВМГ - з 25.02.2022 року по 28.02.2022 року;

- у МКЛ № 4 ДМР м. Дніпро - з 01.03.2022 року по 08.03.2022 року;

- у Білоцерківському ВГ А3122 - 09.03.2022 року;

- у НВМКЦ (ГВКГ) МО України - 09.03.2022 року;

- у ДУ НІ ССХ ім. М.М. Амосова - з 09.03.2022 року по 12.03.2022 року;

- у ГВМКЦ ДПСУ (ЦКГ) - з 12.03.2022 року по 21.05.2022 року;

- у госпіталі Сан-Карлос м. Мадрид - з 23.05.2022 року по 24.11.2022 року;

- у ГВМКЦ ДПСУ (ЦКГ) - з 30.11.2022 року по 20.12.2022 року.

При цьому судом враховується те, що 22.05.2022 року та період з 25.11.2022 року по 29.11.2022 року є часом, необхідним для переміщення позивача між лікарняними закладами, які знаходяться на території України та у м. Мадрид, Іспанія.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач має право на виплату додаткової грошової винагороди за Постановою КМУ № 168 у розмірі до 100 000 гривень за період з 25.02.2022 року по 20.12.2022 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (в тому числі у закордонних), включаючи час його переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

Всупереч вимогам статті 77 КАС України відповідачем протилежного не доведено, а викладені у відзиві на позов доводи щодо необхідності надання додаткових документів для нарахування і виплати додаткової грошової допомоги та щодо відсутності пояснень свідків не ґрунтуються на положеннях абзацу 4 пункту 1 Постанови КМУ № 168.

У позовній заяві позивач просив суд, серед іншого, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити додаткову грошову винагороду за період з 25.02.2022 року по 20.12.2022 року в розмірі 100 000 гривень щомісячно (тобто у фіксованій сумі щомісяця).

З огляду на це, враховуючи зміст абзацу 4 пункту 1 Постанови КМУ № 168, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідне застосувати положення частини 2 статті 9 та статті 245 КАС України та задовольнити позовні вимоги шляхом: визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної додаткової грошової винагороди за період з 25.02.2022 року по 20.12.2022 року в розмірі до 100 000 гривень щомісячно; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду відповідно до Постанови КМУ № 168 за період з 25.02.2022 року по 20.12.2022 року (включно) у розмірі до 100 000 гривень щомісячно.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, із застосуванням положень частини 2 статті 9 та статті 245 КАС України.

Щодо пропуску строку звернення до суду з цим позовоа.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції викладеними у ухвалі від 16.04.2024 року про поновлення строку звернення доьсуду.

Судом першої інстанції прийнято до уваги, зокрема, те що строк звернення до суду з позовом щодо виплати сум заробітної плати (грошового забезпечення) згідно зі статтею 233 КЗпП України до 19.07.2022 року жодним чином не обмежувався, а з 19.07.2022 року обмежений трьома місяцями.

Що відповідно до пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 року № 383 "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236" дію карантину через COVID-19 було продовжено до 30.06.2023 року.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Нещасний випадок із позивачем стався 25.02.2022 року під час виконання ним обов`язків військової служби на оборонних позиціях в районі н.п. Новотроїцьке Донецької області.

У подальшому позивач перебував на обстеженні та лікуванні: - у 61 ВМГ - з 25.02.2022 року по 28.02.2022 року; - у МКЛ № 4 ДМР м. Дніпро - з 01.03.2022 року по 08.03.2022 року; - у Білоцерківському ВГ А3122 - 09.03.2022 року; - у НВМКЦ (ГВКГ) МО України - 09.03.2022 року; - у ДУ НІ ССХ ім. М.М. Амосова - з 09.03.2022 року по 12.03.2022 року; - у ГВМКЦ ДПСУ (ЦКГ) - з 12.03.2022 року по 21.05.2022 року; - у госпіталі Сан-Карлос м. Мадрид - з 23.05.2022 року по 24.11.2022 року; - у ГВМКЦ ДПСУ (ЦКГ) - з 30.11.2022 року по 20.12.2022 року.

Таким чином, у період з 25.02.2022 року по 20.12.2022 року позивач постійно проходив лікування внаслідок отриманої при виконанні обов`язків військової служби травми.

12.01.2023 року позивач був звільнений з військової служби.

Всилу пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України строк звернення до суду з позовом щодо виплати сум заробітної плати (грошового забезпечення), установлений статтею 233 КЗпП України, був продовжений на строк дії карантину через COVID-19 (тобто до 30.06.2023 року включно).

Даний позов був поданий до адміністративного суду 03.01.2024 року.

Як вказується у позовній заяві, по сьогоднішній день позивач перебуває у м. Мадрид, Іспанія, в очікуванні операції та подальшої реабілітації.

Доказів протилежного матеріали даної справи не містять.

Згідно з положеннями частини 1 статті 121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зазначає, що положення КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання щодо поновлення процесуального строку для подання позову до адміністративного суду, який було пропущено. Ці причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на конкретні обставини справи.

У справі "Delcourt v. Belgium" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі "Bellet v. France" ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

В той же час, рішенням ЄСПЛ у справі "Іліан проти Туреччини" визначено, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, як зазначає ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право на доступу до суду, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З огляду на вищевказані норми, враховуючи практику ЄСПЛ, наведені у клопотанні доводи позивача і встановлені судом обставини, судом першої інстанції визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом та поновлено.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі № 200/203/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі № 200/203/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 22 серпня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць