Справа № 520/28637/21
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2024-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

22.08.2024 р. справа №520/28637/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., за участю секретаря судового засідання - Стрєлки О.В., представника позивача - Даниленка О.В., відповідача - не прибув, розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку ст.287 КАС України адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник)
до третя особаПриватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовича (далі за текстом - відповідач, виконавець, владний суб`єкт), - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,
провизнання дій протиправними, скасування постанови,
встановив:

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу Харківської області МЮ України Кудряшова Дмитра Вячеславовича щодо відкриття виконавчого провадження та винесення Постанови про відкриття виконавчого провадження від 06 грудня 2021 року ВП № 67789988; 2) визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області МЮ України Кудряшова Дмитра Вячеславовича про відкриття виконавчого провадження від 06 грудня 2021 року ВП № 67789988.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що вважає дії приватного виконавця Кудряшова Дмитра В`ячеславовича щодо винесення постанови незаконними та протиправними, а постанову такою, що винесена з грубим порушенням норм чинного законодавства та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач прийняв до виконання виконавчий напис поза межами строків, передбачених ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 90 Закону України "Про нотаріат". Зазначає, що виконавчий напис був виданий нотаріусом 28.10.2013, а пред`явлений до виконання приватному виконавцю лише 06.12.2021, тобто більш ніж через 8 років.

Відповідач з поданим позовом не погодився, зазначивши, що діяв відповідно до закону, в межах повноважень, оскільки до заяви про відкриття виконавчого провадження стягувач надав виконавчий напис з відповідною відміткою про повернення виконавчого документа стягувачу 24.03.2021р. Зазначав, що відповідно до ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання; у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Третя особа була належно та завчасно повідомлена про дату, час та місце розгляду справи по суті, але жодних процесуальних документів до суду не направила, участі у судовому засіданні уповноваженого представника не забезпечила.

Представник позивача у судовому засіданні, призначеному на 22.08.2024, підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Відповідач у судове засідання, призначене на 22.08.2024, не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення ухвали про призначення судового засідання та судової повістки у порядку ч.5 ст.18 КАС України та правового висновку постанови Верховного Суду від 08.02.2024р. у справі №480/8341/22 до електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, що підтверджується матеріалами справи.

Оскільки вжиті окружним адміністративним судом діючі механізми з`ясування об`єктивної істини за власною ініціативою безвідносно до доводів сторін та процесуальної поведінки учасників спору призвели до надходження до матеріалів справи сукупності доказів, обсяг яких повно та всебічно висвітлює обставини спірних правовідносин, то спір підлягає вирішенню на підставі матеріалів справи, а тому суд, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

18 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № ML 708/044/2008, за яким банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 45 600, 00 дол. США на строк 20 березня 2023 року зі сплатою 5, 99 % річних.

18 березня 2008 року в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором, між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № РML 708/044/2008, відповідно до умов якого остання зобов`язалась відповідати перед кредитором за повне своєчасне виконання за Кредитним договором.

Відповідно до п. 3.1. зазначеного договору, предметом іпотеки є - квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на праві власності, на підставі договору купівлі продажу квартири, посвідченого ПН ХРНО Харківської області С.В. Куриленко, 18 травня 2005 року №1476, зареєстрований КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 25.05.2005 року, реєстраційний № 10611049, номер запису 2010/3 в книзі 17, загальною площею 69, 30 кв.м., житловою площею 44, 90 кв.м. шляхом проведення прилюдних торгів за ціною не менше 329 000, 00 грн. Вартість предмета Іпотеки визначена за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем у розмірі 329 000, 00 грн, що за курсом НБУ на дату укладення даного договору становить 65 148, 51 Дол. США ( 1 USD =5,05 грн).

28.10.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис №7688 про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, селише міського типу Безлюлівка, Жовтня в`їзд, будинок № 10 (десять), квартира АДРЕСА_2 (три), що належить на праві власності гр. ОСОБА_1 , яка є майновим поручителем гр. ОСОБА_2 за її кредитними зобов`язаннями за кредитним договором № МТ 708/044/2008 від 18.03.2008 року, укладеним між нею та ЗАТ «ОТП Банк».

У виконавчому написі від 28.10.2013 року (далі за текстом - Спірний виконавчий напис) вказано, що зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 18.03.2008 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Рєзнік А.О. за реєстровим № 567, передане в іпотеку Публічному акціонерному товариству "ОТП Банк", яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», яке є правонаступником Акціонерного комерційного банку «Райффайзенбанк Україна» (код платника податків за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України 21685166, місце знаходження: м. Київ, вул. Жилянська, 43, к/р 0300). Право вимоги за зазначеним договором іпотеки на підставі ст. ст. 512-516, 656, 1077-1086 Цивільного кодексу України було придбано Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (код платника податків за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України 36789421, місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28Д, п/р № 3333 в А`Г «ОТП Банк», МФО 300528) за Договором про відступлення права вимоги від 01.07.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстром № 6024. Строк платежу за вищезазначеним договором іпотеки настав 09.09.2013 року.

За змістом виконавчого напису, він набирає чинності з дня його вчинення, а саме з 28.10.2013 року і може бути пред`явлений до державної виконавчої служби для примусового виконання протягом одного року.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 червня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № ML 708/044/2008 від 18 березня 2008 року в розмірі 2 789 255,74 грн, яка складається з: 503 959, 94 грн сума заборгованості за кредитом; 105.305,91 грн - заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам; 2 223 820, 37 грн пеня за прострочення виконання зобов`язань.

За викладеними у відзиві твердженнями, 06.12.2021 року до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовича надійшла заява представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Збицької Елліни Павлівни про примусове виконання виконавчого напису № 7688, виданого 28.10.2013 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Згідно інформації, яка міститься у виконавчому написі № 7688 від 28.10.2013 року, остання зроблена державним виконавцем відмітка про повернення виконавчого документу стягувачу за п.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» - 24.03.2021 року. Дана відмітка скріплена підписом та печаткою.

Постановою головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місті Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.03.2021р. ВП №49493115 постановлено виконавчий напис №7688 виданий 28.10.2023р. повернути стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження". У пункті 2 зазначеної постанови сказано, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 24.03.2024р.

На підставі заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна», відповідачем 06.12.2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67789988.

В ході розгляду справи з`ясовано, що при відкритті виконавчого провадження приватний виконавець керувався тим, що на виконавчому написі міститься відмітка про попереднє виконавче провадження, що здійснювалось Міськрайонним відділом державної виконавчої служби по Харківському району та місті Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), та виконавчий документ у якому було повернуто 24.03.2021р. на підставі п.1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (за заявою стягувача). З огляду на це відповідач вважав, що стягувачем не пропущений 3-х річний строк на подання виконавчого документа на стягнення, який відраховується від 24.03.2021 року і не сплинув станом на 06.12.2021 року.

Стверджуючи про протиправність дій приватного виконавця Кудряшова Дмитра В`ячеславовича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за даним виконавчим написом, а постанову про відкриття виконавчого провадження №67789988 від 06.12.2021р. такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства, заявник ініціював даний спір.

Суть спору полягає у вирішенні питання стосовно правомірності дій приватного виконавця у формі управлінського волевиявлення з приводу відкриття виконавчого провадження 06.12.2021р. за виконавчим написом №7688, виданим 28.10.2013р.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд відзначає, що правовідносини з приводу примусового виконання виконавчого документа у формі виконавчого напису нотаріуса унормовані приписами, зокрема, Закону України "Про виконавче провадження" та закону України "Про нотаріат".

Так, Законом України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на час видачі виконавчого напису від 28.10.2013 року) передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. (ст. 88 Закону).

Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» було передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" ( 606-14 ).

Згідно положень ст. 91 зазначеного вище Закону, виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення. Поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого напису здійснюється відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

На момент видачі виконавчого напису чинним був Закон України від 2 квітня 1999 року №606-XIV «Про виконавче провадження» .

В подальшому 02.06.2016 року був прийнятий новий Закон України від 02.06.2016р. №1404 «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05.10.2016 року (далі за текстом - Закон №1404-VIII).

У пункті 5 Розділу XIII Закону №1404-VIII було передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

У постанові від 16.04.2020 року у справі № 420/970/19 Верховний Суд вказав на те, що зі змісту наведеного положення Закону України № 1404-VIII слідує, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності цим Законом. Для пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Згідно статті 1 Закону № 1404-VIII (чинного на час виникнення спірних правовідносин, а саме, на момент відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження за виконавчим написом нотаріуса), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 цього Закону визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

За положеннями статті 5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім рішень, визначених у даній нормі статті 5 Закону № 1404-VIII.

Статтею 11 Закону № 1404-VIII визначено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Відповідно до статті 12 Закону № 1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Частиною 4 цієї статті визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (ч. 5 ст. 12 Закону № 1404-VIII).

Пунктом 1 частини 1 статті 23 Закону України від 21.04.1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» , який втратив чинність з 05.10.2016 року, передбачалось, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Аналогічний по суті припис було включено законодавцем до положень ч. 5 ст. 12 Закону № 1404-VIII, де указано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення

У ході розгляду даної справи судом встановлено, що на виконавчому написі від 28.10.2013 року №7688 на зворотній стороні містяться наступні відмітки посадових осіб відділів державної виконавчої служби: 22.04.2015 року - п. 9 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення); 24.03.2021 року - постанова про повернення виконавчого документу стягувачу (п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

З викладеного вбачається, що стягувачем неодноразово пред`являвся виконавчий напис до виконання.

При цьому, наявні на виконавчому написі нотаріуса відмітки свідчать про переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання в силу положень ст. 23 Закону України № 606-XIV та Закону України № 1404-VIII.

Суд погоджується з доводами відповідача у справі з приводу того, що в момент пред`явлення виконавчого документа до виконання приватний виконавець перевіряє виконавчий документ на відповідність вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, з урахуванням положень ч. 5 ст. 12 Закону № 1404-VIII, згідно з якими у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

В даному випадку, останній запис на виконавчому записі свідчить про те, що державним виконавцем 24.03.2021 року було повернуто його стягувачу саме на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 України «Про виконавче провадження» - стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. В матеріалах виконавчого провадження, наданих відповідачем на виконання ухвали суду, міститься постанова головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місті Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.03.2021р. ВП №49493115 постановлено виконавчий напис №7688 виданий 28.10.2023р. повернути стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження". У пункті 2 зазначеної постанови сказано, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 24.03.2024р.

Таким чином, враховуючи наявність інформації про повернення виконавчого напису 24.03.2021 року, відповідачем строк пред`явлення такого документа до виконання обраховувався з дня повернення виконавчого напису з 24.03.2021 року, що відповідає положенням Закону № 1404-VIII.

Обставина повернення згаданого вище виконавчого напису державним виконавцем органу Державної виконавчої служби України відповідно до ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" із зазначенням про те, що виконавчий документ може бути повторно пред"явлений до виконання у строк до - 24.03.2024р. підтверджується і приєднаною до справи роздруківкою копії постанови про повернення виконавчого документа від 24.03.2021р. по ВП №49493115.

Судом встановлено, що заяву про відкриття виконавчого провадження стягувачем подано 06.12.2021, отже враховуючи, що стягувач подав виконавчий напис до виконання в межах трирічного строку, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на ту обставину, що виконавчий напис був пред`явлений із пропущенням строку.

Суд також враховує те, що виконавчий напис нотаріуса відповідав вимогам статті 89 Закону України «Про нотаріат» та його не визнано таким, що не підлягає виконанню, не скасовано у судовому порядку. Таким чином, у приватного виконавця станом на день винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не було підстав для повернення виконавчого документу стягувачу.

Умотивованих підстав для скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовича про відкриття виконавчого провадження ВП№67789988 від 06.12.2021 позивачем не зазначено.

Докази протиправності оскаржуваної постанови у справі відсутні.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд приходить до висновку, що дії приватного виконавця та постанова про відкриття виконавчого провадження ВП№67789988 від 06.12.2021 є законними, обґрунтованими та такими, що прийняті в межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією та законами України у відповідності до приписів ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Продовжуючи вирішення спору, суд відзначає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України і повинен виконуватись шляхом подання до суду доказів і наведення у процесуальних документах адекватних аргументів відповідності закону вчиненого волевиявлення і безпідставності доводів іншого учасника справи.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, оцінивши добуті докази за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, підсумовуючи викладені вище міркування, суд доходить до переконання про те, що владний суб`єкт у спірних правовідносинах забезпечив дотримання ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, позаяк під час реалізації управлінської функції контролю у галузі примусового виконання судових актів із достатньою повнотою установив обставини фактичної дійсності, унаслідок чого вчинене управлінське волевиявлення узгоджується як із дійсним змістом нормативного регламентування, так і дійсними обставинами спірних правовідносин.

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 29.01.2020р. у справі №814/1460/16 адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення (вчинення дії, допущення бездіяльності).

Суд відмічає, що наведені у позові заявника доводи протиправності оскарженого управлінського волевиявлення суб"єкта владних повноважень у ході розгляду справи підтвердження не знайшли.

Окремо суд зважає, що відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону України від 02.06.2016р. №1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Випадки вчинення суб"єктом владних повноважень управлінського волевиявленя з приводу повернення виконавчого документу стягувачу окреслені законодавцем у ч.4 ст.4 Закону України від 02.06.2016р. №1404-VIII "Про виконавче провадження", де указано, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Згідно з матеріалами справи відносно Спірного виконавчого напису згадані вище випадки відсутні.

Також матеріалів справи не містять доказів того, що відносно Спірного виконавчого напису було постановлено (та набрало законної сили) рішення суду у цивільній справі про визнання Спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню або про визнання припиненими зобов`язань заявника за кредитним договором №ML708/044/2008 від 18.03.2008р. і договором іпотеки №РML708/044/2008 від 18.03.2008р.

Тому суд зазначає, що долучені до матеріалів справи заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 червня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № ML 708/044/2008 від 18 березня 2008 року в розмірі 2.789.255,74 грн, яка складається з: 503.959,94 грн сума заборгованості за кредитом; 105.305,91 грн - заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам; 2.223.820,37 грн пеня за прострочення виконання зобов`язань та рішення Харківського районного суду Харківської області від 03.11.2021р. по справі №635/6899/18, яким відмовлено в задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно із Законом України "Про виконавче провадження" у даному конкретному випадку об"єктивно не здатні створити підстав для прийняття приватним виконавцем правомірного і справедливого рішення про повернення виконавчого документу - Спірного виконавчого напису стягувачеві, замість прийняття цього виконавчого документа до виконання.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-78, 90, 211 КАС України, зважаючи на відсутність доказів невідповідності оскарженої постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.12.2021 по ВП №67789988 вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії), вичерпно реалізував існуючі правові механізми з`ясування об`єктивної істини; надав оцінку усім юридично значимим факторам і обставинам справи; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; виклав власні мотиви конкретного тлумачення змісту належних норм матеріального і процесуального права.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Решта доводів сторін окремій оцінці у тексті судового акту не підлягає, позаяк не впливає на правильність розв`язання спору по суті.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-246, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду); підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.6 ст.287 КАС України (протягом 10 днів з дати проголошення судового рішення).

Суддя А.В. Сліденко