Справа № 740/3311/24
Суддя: Шевченко І. М.
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/3311/24
Провадження № 2-а/740/51/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськр айонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_1, центр), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною та скасування постанови,

установив:

У травні 2024 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10 травня 2024 року № 102, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн, а провадження у справі - закрити; стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1, має військовий квиток, працює охоронцем у ТОВ ПВКФ «Сяйво», яке відповідно до вимог чинного законодавства здійснює військовий облік працівників та поновлює всі облікові дані військовозобов`язаних, та якому позивач надавав усі необхідні документи для ведення військового обліку. З моменту оголошення воєнного стану на території України він поновлював свої облікові дані у ІНФОРМАЦІЯ_1, зокрема, в листопаді 2023 року.

09 травня 2024 року працівник ІНФОРМАЦІЯ_3 вручив позивачу повістку № Е001 про необхідність з`явитися для уточнення військово-облікових даних 10 травня 2024 року о 10-00 год. Цього ж дня позивач з`явився до центру комплектування, де отримав направлення для проходження військово-лікарської комісії, яку пройшов за два дні. На позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 210 КУПАП, за те, що нібито 09 травня 2024 року о 10-00 год. у м. Ніжині він своєчасно не поновив свої облікові дані, чим порушив Закон України «Про мобілізаційну підготовку» та постанову Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2023 року. У протоколі був зазначений час розгляду справи - 10 травня 2024 року о 15-00 год, тобто на підготовку до розгляду справи позивачу надано менше доби, що суперечить ст. 277-2 КУпАП. 10 травня 2024 року зранку позивач подав до ІНФОРМАЦІЯ_3 клопотання про закриття справи, при цьому офіцер адміністративного відділення повідомив, що він може не приходити на призначений для розгляду справи час, оскільки начальник буде зайнятий. Про оскаржувану постанову позивач дізнався 13 травня 2024 року після подання результатів пройденої ним ВЛК до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач не погоджується з указаною постановою, вважає її протиправною та такою, що принижує його честь та гідність. Зокрема, зі змісту протоколу незрозуміло, яке правопорушення було вчинене позивачем, оскільки диспозиція ч. 1 ст. 210 КУпАП є бланкетною, тобто містить вказівку на порушення правил військового обліку, тобто вимог іншого нормативно-правового акта, однак у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові від 10 травня 2024 року відсутнє посилання на конкретні норми законодавства, тобто не зазначена об`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Також позивач не погоджувався з тим, що справа була розглянута в його відсутність, оскільки представник РТЦК ввів його в оману, повідомивши, що розгляду справи не буде. Позивач не мав та не має наміру ухилятися від військового обліку чи військової служби, станом на цей час його мобілізовано до лав Збройних Сил України.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача - ОСОБА_2 не погодився з позовними вимогами позивача, просив відмовити в їх задоволенні з підстав необґрунтованості. Зазначив, що відповідно до вимог чинного законодавства 11 грудня 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 видано розпорядження № 585 керівнику ТОВ ПВКФ «Сяйво», який є офіційним роботодавцем позивача, про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою уточнення військово-облікових даних окремих працівників підприємства, у тому числі й ОСОБА_1 , на 12 грудня 2023 року. Керівник підприємства особисто отримав примірник указаного розпорядження під розписку о 13-56 год. 11 грудня 2023 року та мав забезпечити своєчасну явку підлеглих працівників до адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_1, однак позивач з невстановлених причин до місця виклику у зазначений час не прибув, про поважність причин свого неприбуття - не повідомив. У зв`язку з цим ІНФОРМАЦІЯ_4 звернувся до Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області з повідомленням про необхідність доставлення військовозобов`язаних працівників ТОВ ПВКФ «Сяйво», які не прибули за сповіщенням. На підставі такого звернення позивач був внесений до відомчої бази пошуку Національної поліції України в якості особи, яку необхідно доставити до РТЦК для складання адміністративного протоколу за ст. 210 КУпАП. У подальшому позивачу була вручена у передбачений законом спосіб повістка для уточнення військово-облікових даних, за якою він особисто 09 травня 2024 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час уточнення даних позивача встановлено, що він з грудня 2023 року розшукується як порушник правил військового обліку для складання відповідного адміністративного протоколу. У зв`язку з вищевикладеним 09 травня 2024 року на позивача було складено адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 210 КУпАП, а 10 травня 2024 року винесено постанову № 102 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення штрафу в розмірі 850 грн.

Згідно із ч. 5 ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 09 травня 2024 року ОСОБА_1 09 травня 2024 року о 10 год. 00 хв. у м. Ніжині своєчасно не поновив свої облікові дані, чим порушив Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та постанову КМУ № 1487 від 30.12.2023.

Згідно з оскаржуваною постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 від 10 травня 2024 року № 102, громадянин ОСОБА_1 своєчасно не поновив свої облікові дані, чим порушив Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та постанову КМУ № 1487 від 30.12.2023, таким чином, учинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 210 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Розпорядженням ІНФОРМАЦІЯ_1 № 585 (без дати) зобов`язано ТОВ ПВКФ «Сяйво» здійснити оповіщення військовозобов`язаних, які перебувають на військову обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1, зокрема ОСОБА_1 , про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 та забезпечити їх прибуття 12 грудня 2023 року о 09-00 год. Указане розпорядження уповноважена особа ТОВ ПВКФ «Сяйво» отримала 11 грудня 2023 року о 13-56 год., про що свідчить розписка на розпорядженні.

Згідно із ч. 1 ст. 210 КУпАП (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваної постанови) п орушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210 КУпАП, виражається у порушенні законодавства України про військовий обов`язок і військову службу, а саме, у порушенні правил військового обліку, неявці на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасному поданні в обліковий орган відомостей про зміну свого місця проживання, освіти, місця роботи, посади, а також у порушенні порядку проходження навчальних зборів (занять) у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та професійно-технічних навчальних закладах (формальний склад).

Об`єктом указаного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері виконання військового обов`язку і несення військової служби.

Суб`єкт адміністративного проступку - спеціальний (військовозобов`язані, призовники, резервісти)

Відповідно до ст. 5 КАСУ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 КАСУ встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 ст. 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто ч. 2 ст. 77 КАСУ встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 71 КАСУ, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, в цьому публічно-правовому спорі саме на відповідача покладено обов`язок доведення правомірності свого рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАСУ в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, крім іншого, докази вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно зі ст. 72 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За твердженням представника відповідача, позивачу ОСОБА_1 направлено через роботодавця ТОВ ПВКФ «Сяйво» виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення військово-облікових даних, однак позивач у встановлений час до центру не прибув, про поважність причин свого неприбуття - не повідомив. Указана обставина стала підставою для внесення відповідача до відомчої бази пошуку як особи, яку необхідно доставити до центру для складання адміністративного протоколу за ст. 210 КУпАП.

Згідно з п. 47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані: видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис, а у разі виконання такими особами дистанційної, надомної роботи, у період їх тимчасової непрацездатності, перебування у відпустці або у відрядженні - рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у визначені строки, та надіслати копію відповідних наказів (розпоряджень) та підтвердну інформацію або документи про здійснення оповіщення у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів; вручити призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу (за наявністю); письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, відповідним підрозділам розвідувальних органів про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні; забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу.

Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про необхідність з`явлення до РТЦК для уточнення військово-облікових даних. Додане до відзиву розпорядження № 585 про виклик працівників ТОВ ПВКФ «Сяйво», яке уповноважена особа товариства отримала 11 грудня 2023 року о 13-56 год. під розписку, не свідчить, що ОСОБА_1 був обізнаний про обов`язок з`явитися до РТЦК у вказаний день та час.

Крім того, після отримання власноруч повістки ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , пред`явив усі необхідні документи, проходив військово-лікарську комісію та не ухилявся від органів територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, станом на цей час є військовослужбовцем.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 210 КУпАП.

При цьому норма ч. 1 ст. 210 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП. Формулювання суті правопорушення повинно містити відомості про вчинене правопорушення згідно з диспозицією статті з конкретизацією суті порушення відповідно до конкретної норми відповідного нормативного акту, який регулює правила військового обліку.

Так, у протоколі та оскаржуваній постанові вказується, що ОСОБА_1 порушив вимоги Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та постанову Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2023, а саме вчасно не поновив облікові дані. При цьому в оскаржуваній постанові не зазначено конкретних норм указаних нормативно-правових актів, посилання на які необхідне для встановлення складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За правилами ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 у справі № 205/7145/16-а зазначив, що закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».

Як убачається з копії протоколу про адміністративне правопорушення від 09 травня 2024 року, врученого позивачу, в ньому не зазначено номера та серії, при цьому ОСОБА_1 викликано на розгляд справи 10 травня 2024 року 15-00 год.

Отже, ОСОБА_1 не був повідомлений про дату час та місце розгляду справи своєчасно, оскільки розгляд справи призначено менш ніж через три доби з моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідач не виконав обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки фактично ОСОБА_1 мав лише одну добу для підготовки свого захисту та подання заперечень на протокол, ознайомлення з доказами тощо.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Недотримання відповідачем норм чинного законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови.

Відповідачем не доведено поза розумним сумнівом порушення позивачем чинного законодавства щодо військового обліку та, відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210 КУпАП.

Згідно зі ст. 139 КАСУ слід вирішити питання щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАСУ судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн та на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то судові витрати зі сплати судового збору слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Що стосується витрат на правничу допомогу, то відповідно до ч. 4 ст. 134 КАСУ для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Однак до позовної заяви не додано доказів на підтвердження понесення позивачем таких витрат, зокрема, не додано договору про надання правової допомоги, детального опису робіт, виконаних адвокатом, інших доказів на підтвердження оплати послуг, тому суд не вбачає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. 5, 77, 139, 244, 245, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Постанову № 102 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, прийняту 10 травня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_1 - визнати протиправною та скасувати , а провадження в адміністративній справі - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко