Справа № 160/10695/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.
24.04.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати у пільговий стаж за Списком № 1 (підземні роботи) ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» : з 11.06.1998 по 18.11.1999 - служби у лавах Збройних сил України - Список № 1 (підземні роботи 25 років; 24.01.2000 по 30.01.2000 - робота учнем гірничого робітника з повним робочим днем в шахті ДВАТ «шахта «Ювілейна» ДХК «Павлоградвугілля» Список № 1 (підземні роботи 25 років); - з 31.01.2000 по 22.03.2000 навчання в Учбово-курсовому комбінаті ДВАТ «Шахти ім. М.І. Сташкова» ДХК «Павлоградвугілля» по професії гірничий робітник підземний, Список № 1 (підземні роботи 25 років); з 22.09.2020 по 10.11.2023 - робота гірником очисного забою 4 розряду з повним робочим днем в шахті Список № 1 (підземні роботи, провідні професії 20 років); з 30.03.2022 по 10.12.2022 років - участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у трикратному розмірі до Списку № 1 (підземні роботи, провідні професії 20 років);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дати звернення, а саме з 02.10.2023, з урахуванням норм ст. 8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осо, які втратили працездатність.
26.04.2024 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
20.05.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача-1 через «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідачем-1 зазначено, що позивач вимагає зарахувати період служби з 30.03.2022 по 10.12.2022 років - участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в розрахунку один місяць служби за три місяці, при цьому, в матеріалах електронної пенсійної справи відсутні документи, що підтверджують безпосередню участь позивача у бойових діях у вищезазначений період. Крім того, довідка №522 від 13.11.2023 містить відомості про те, що за період роботи з 24.01.2000 по 30.01.2000 спусків в шахту не було, відповідно відсутні підстави для зарахування вищезазначеного періоду до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1. Відповідно до записів №3-5 трудової книжки серії НОМЕР_3 позивача протягом періоду, що передує призову на строкову військову службу з 25.02.1998 по 05.06.1998, працював на шахті « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ДХК «Павлоградвугілля» учнем гірничого робітника з повним робочим днем. Уточнююча довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за період з 25.02.1998 по 05.06.1998 не надана, відповідно відсутні підстави для його зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У зв`язку з чим відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
28.05.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача через «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечував доводи, викладені відповідачем-1 у відзиві на позовну заяву, наполягав на задоволені позовної заяви.
Від відповідача -2 відзив на заявлений адміністративний позов до суду не надійшов.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
05.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до Відділу обслуговування громадян (сервісний центр) № 25 управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Позивачем були додані документи, трудова книжка, диплом про освіту, довідка з місця роботи з підтвердження пільгового стажу роботи за Списком № 1 (підземні роботи), які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 05.10.2023.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №43 від 31.10.2023 рішення про призначення пенсії від 05.10.2023 №48 скасовано та у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням та діями відповідачів позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Статтею 62 Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року №1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Відповідно до пункту 2 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками (36-2003-п), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відповідно до пункту 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (637-93-п) (далі - Порядок №637).

Згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Як встановлено судом, позивач закінчив навчання 22.03.2000, а переведений на посаду, яка передбачає зарахування періоду роботи до пільгового стажу 23.03.2000, тобто в строк 3 місяці з дня закінчення навчання.

Довідкою №522 від 13.11.2023 підтверджено, що позивач після завершення навчання виконував роботу, яка віднесена до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Суд звертає увагу, що Законом України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» передбачено імперативну норму щодо зарахування на роботу протягом 3 місяців з дня закінчення навчання.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування позивачу до пільгового стажу по Списку №1 періоду навчання з 31.01.2000 по 22.03.2000, а отже, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо періодів роботи позивача з 24.01.2000 по 31.01.2000 та з 22.09.2020 по 10.11.2023 суд зазначає таке.

Як встановлено судом з трудової книжки позивача, останній в період з 24.01.2000 по 31.01.2000 працював учнем гірника підземного з повним робочим днем у шахті.

Довідкою №522 від 13.11.2023 підтверджено, що позивач у вказаний період виконував роботу, яка віднесена до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Також з трудової книжки позивача вбачається, що в період з 22.09.2020 по 10.11.2023 позивач працював гірником очисного забоя п`ятого розряду з повним робочим днем у шахті.

Після запису №14 про прийняття позивача на вказану посаду трудова книжка позивача має відмітку про те, що за підсумками атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до наказу №400 від 17.01.2022.

Судом досліджено довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №522 від 13.11.2023 та не встановлено її невідповідності додатку №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року, а також безпосередньо трудову книжку позивача серії НОМЕР_3 .

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачами суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачами при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

А тому, суд доходить висновку, що період роботи позивача з 24.01.2000 по 31.01.2000 та з 22.09.2020 по 10.11.2023 підлягають зарахуванню до пільгового стажу по Списку №1, з огляду на відсутність інших підстав для незарахування даних періодів роботи позивача до пільгового стажу.

Таким чином суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині та про необхідність задоволення вказаних позовних вимог.

Щодо періоду проходження позивачем військової служби в ЗСУ, суд зазначає таке.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

Суд відхиляє посилання позивача на норми ч. 1 ст. 2 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу», як такі, що не існували на момент виникнення спірних правовідносин.

Однак редакція норм, чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства України, не містила конкретні умови та порядок зарахування військової служби до страхового стажу.

В постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2020 у справі № 360/3611/20.

Таким чином, військова служба може бути зарахована до стажу роботи, який, зокрема, слідував за періодом проходження такої служби.

Як встановлено судом, після проходження позивачем військової служби, 24.01.2000 останнього було призначено на посаду учня горноробочого з повним робочим днем. Як вже було встановлено судом період роботи позивача з 24.01.2000 по 31.01.2000 підлягає зарахуванню до пільгового стажу по Списку №1, з огляду на відсутність інших підстав для незарахування даних періодів роботи позивача до пільгового стажу, а тому суд доходить висновку про те, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу по Списку №1 проходження військової служби в період з 11.06.1998 по 18.11.1999.

Таким чином суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині та необхідність задоволення вказаних позовних вимог.

Щодо періоду з 30.03.2022 по 10.12.2022 проходження позивачем військової служби, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно статті 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Відповідно до п.2.3 Розділу ІІ «Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей», затвердженого наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 року (далі Положення №530), при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 та 2.5 цього розділу): один місяць служби за три місяці: участь у бойових діях у воєнний час; час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Судом встановлено, що відповідно до довідки №4114 від 18.03.2023 позивач проходив військову службу у період з 30.03.2022 по 10.12.2022 та брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Ізюмському районі Харківської області, Бахмутському районі Донецької області.

Також суд зауважує, що позивач станом на момент призову на військову службу працював за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Окрім цього, суд звертає увагу, що доводи відповідачів про те, що військова служба, протягом якої пенсіонер брав участь в антитерористичній операції, підлягає врахуванню в кратному розмірі виключно при призначенні пенсії Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є хибними, оскільки право пенсіонера на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист громадян, а отже врахування вищенаведених періодів у кратному розмірі при призначенні пенсії не може бути обмеженим виключно пенсією, яка призначається відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Означеної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 05.06.2018 року по справі №348/347/17 та від 16.06.2020 року по справі №185/7049/16-а.

Враховуючи той факт, що оскарженим рішенням не було враховано дані періоди військової служби позивача в кратному розмірі до пільгового стажу, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином судом встановлено, що періоди з 11.06.1998 по 18.11.1999, з 24.01.2000 по 31.01.2000, з 31.01.2000 по 22.03.2000, з 22.09.2020 по 30.03.2022, з 10.12.2022 по 10.11.2023 підлягають зарахуванню позивачу до пільгового стажу, а період з 30.03.2022 по 10.12.2022 підлягає обрахуванню в трикратному розмірі з подальшим зарахуванням до пільгового стажу.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне трахування» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Як встановлено судом, страховий стаж позивача, зазначений в оскарженому і, становить 21 років 10 місяців 11 днів.

З урахуванням періодів з 11.06.1998 по 18.11.1999, з 24.01.2000 по 31.01.2000, з 31.01.2000 по 22.03.2000, з 22.09.2020 по 30.03.2022, з 10.12.2022 по 10.11.2023, з 30.03.2022 по 10.12.2022 пільговий стаж позивача становить 28 років 8 місяців 3 дні.

Таким чином станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії за віком пільговий стаж позивача є достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім цього суд звертає увагу, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача врахувати положення статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд зазначає таке

Відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Враховуючи той факт, що відповідачем не надавалась оцінка підставам врахування всього пільгового стажу позивача, на даний час відсутні правовідносини між позивачем та відповідачем в частині застосування статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а отже відповідачем права позивача в цій частині не порушені.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є протиправними та такими, що підлягають частковому задоволенню судом.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243 2 6, 255, 262, 295 Кодексу дміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, 43; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 31.10.2023 № 43.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати у пільговий стаж за Списком № 1 (підземні роботи) ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: з 11.06.1998 по 18.11.1999, з 24.01.2000 по 31.01.2000, з 31.01.2000 по 22.03.2000, з 22.09.2020 по 30.03.2022, з 10.12.2022 по 10.11.2023 до пільгового стажу, період з 30.03.2022 по 10.12.2022 у трикратному розмірі, з подальшим зарахуванням до пільгового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 05.10.2023.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 26.06.2024.

Суддя О.В. Царікова