Справа № 440/12211/23
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 р. Справа № 440/12211/23

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Любчич Л.В. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.11.2023, головуючий суддя І інстанції: Супрун Є.Б., м. Полтава, по справі № 440/12211/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18.08.2023 адвокат Антонова Віталіна Миколаївна, здійснюючи представництво інтересів позивача ОСОБА_1 , звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження пенсійної виплати ОСОБА_1 після її перерахунку з 01.12.2019 та після перерахунку з 01.07.2021 максимальним розміром, зобов`язавши при цьому ГУПФ здійснити починаючи з грудня 2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, а також здійснити її виплату з урахуванням фактично проведених виплат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.08.2021 у справі №440/6109/21 здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019, проте до виплати розмір пенсії обмежено максимальним розміром 16380,00 грн. Крім того, після перерахунку на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 у справі №440/3849/23 позивачу обмежено розмір пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність. На переконання позивача, обмеження розміру пенсії максимальним розміром порушує його право на належне пенсійне забезпечення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.11.2023 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обмеження максимальним розміром пенсійних виплат ОСОБА_1 з 01.12.2019.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату нарахованої ОСОБА_1 пенсії з 01.12.2019 з урахуванням сум грошового забезпечення за прирівняною посадою, відображених у довідці ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" від 27.04.2021 №33/37-4/12027, без обмеження її максимальним розміром.

В решті вимог - позов залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови в позові позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на висновок Верховного Суду викладений у постанові від 08.11.2022 у справі №420/2473/22 просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення про повне задоволення його вимог.

Зазначив, що висновки суду першої інстанції про те, що право на отримання доплати у розмірі 2000 грн. обмежене рядом умов, однією із яких є межа на рівні максимального розміру пенсії, визначеного Законом, та що з 01.07.2021 розмір пенсії позивача перевищив максимальний розмір пенсії, встановлений законом, а отже підстави виплати пенсії з урахуванням щомісячної доплати згідно постанови КМУ № 713 відсутні, є помилковими.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач перебуває на обліку у ГУПФ, де з 27.12.2005 отримує пенсію по інвалідності відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

27.04.2021 ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" видано довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, №33/37-4/12027 на ім`я ОСОБА_1 із зазначенням таких сум грошового забезпечення позивача станом на листопад 2019 року за посадою в сумі 15848,34 грн.

На підставі цієї довідки та на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.08.2021 у справі №440/6109/21 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 виходячи з 80% грошового забезпечення, за результатами якого підсумок пенсії з надбавками склав 16553,53 грн., однак до виплати, з урахуванням максимальної величини, визначено пенсію у розмірі 16380,00 грн.

У подальшому, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 у справі №440/3849/23 суд зобов`язав ГУПФ нарахувати та виплатити з 01.07.2021 ОСОБА_1 , щомісячну доплату до пенсії відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання судового рішення ГУПФ здійснило перерахунок пенсії позивача з 01.07.2021, розмір пенсії (з надбавками) склав 18639,93 грн., проте до виплати, з урахуванням максимального розміру пенсії, визначено суму 18540,00 грн.

13.07.2023 позивач звернувся із заявою щодо проведення перерахунку пенсії на виконання рішень судів без обмеження максимальним розміром, у відповідь на яку відповідач листом від 24.07.2023 повідомив позивача про те, що на виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 у справі №440/3849/23 позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.07.2021 та нараховано доплату до пенсії за період з 01.07.2021 по 30.06.2023 у розмірі 31838,11 грн., позаяк зобов`язання щодо перерахунку пенсії з 01.07.2021 без обмеження максимальним розміром відсутні. Виплату пенсії, перерахованої на виконання рішення суду, розпочато з 01.07.2023 у максимальному розмірі 20930,00 грн.

Не погоджуючись із правомірністю дій пенсійного органу в частині обмеження пенсійних виплат з 01.12.2019 та з 01.07.2021 максимальним розміром, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження максимальним розміром пенсійних виплат з 01.12.2019 суд першої інстанції, зважаючи на визнання неконституційними положень ч. 7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ, яка передбачала обмеження пенсії максимальним розміром та відсутність правових підстав для застосування до спірних відносин положень Закону №3668-VI дійшов висновку про те, що обмежуючи пенсію позивачу максимальним розміром відповідач діяв не на підставах, визначених законами України, зобов`язавши ГУ ПФУ здійснити виплату нарахованої позивачу пенсії з 01.12.2019, без обмеження її максимальним розміром.

Відмовляючи у задоволені вимог про визнання протиправними дій відповідача пов`язаних з відмовою у проведенні виплати пенсії з 01.07.2021 без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням доплати до пенсії 2000 грн. суд першої інстанції виходив з того, що вказана щомісячна доплата, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 1 липня 2021 року. Вважав, що оскільки розмір пенсії позивача з 01.07.2021 після перерахунку, з урахуванням доплати до пенсії 2000 грн., перевищив максимальний розмір пенсії встановлений законом, підстави для виплати позивачу пенсії без обмеження відсутні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначає Закон №2262-ХІІ.

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" (далі - Постанова № 713), п. 1 якої установлено з 1 липня 2021 особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 проводити щомісячну доплату в сумі 2 000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 01.07.2021 року.

Судом встановлено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 у справі №440/3849/23 відповідач відновив з 01.07.2021 нарахування та виплату позивачу щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2 000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", внаслідок чого розмір пенсії позивача збільшився.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 08 листопада 2022 року у справі № 420/2473/22 (п.46) перерахунок пенсії, проведення якого згідно з абзацом третім пункту 1 постанови № 713 є обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ, має бути обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ на підставі нормативно-правого акта компетентного органу, оскільки в такий спосіб досягається мета, яка слугувала підставою для ухвалення постанови №713, а саме зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, визначених на законних підставах. Натомість перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої у особи виникло до 01.03.2018, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.

Такий же висновок зроблений Верховним Судом в постанові від 02 березня 2023 року в справі №600/870/22-а, від 04 квітня 2023 року у справі № 380/25987/21, від 18 квітня 2023 року у справі № 560/6528/22.

Разом з тим, за наслідками перерахунку пенсії з 01.07.2021 пенсійним органом розмір пенсії позивача обмежено максимальним розміром, з урахуванням норми ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Суд першої інстанції погодився з доводами пенсійного органу та дійшов висновку, що розмір пенсії позивача вже на початок періоду, з якого заявляються позовні вимоги, перевищив максимальний розмір пенсії, встановлений законом, а тому підстав для встановлення позивачу ще й щомісячної доплати, запровадженої Постановою №713 з метою зменшення диспропорцій між розмірами пенсій осіб зі складу військовослужбовців, ОВС (міліції), поліцейських, наразі немає.

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).

Так, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 року задоволено позов ОСОБА_1 . Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті з 01 липня 2021 року доплати до пенсії згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити з 01 липня 2021 року ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", з урахуванням раніше виплачених сум. Вказане рішення набуло законної сили та відповідачем не оскаржувалось, отже підлягає виконанню, а тому висновки суду першої інстанції, що наразі немає підстав для встановлення позивачу ще й щомісячної доплати, запровадженої Постановою №713 є безпідставними.

Відповідно до ст. 43 Закону № 2262-XII пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI (далі - Закон №3668-VI), який набрав законної сили 01.10.2011.

Відповідно до ст. 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення ч.7 ст. 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону №3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.12.2021 у справі №400/2085/19, від 30.08.2022 у справі № 440/994/20, яка в силу ч. 5 ст. 242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції.

З матеріалів пенсійної справи позивача, вбачається, що після перерахунку розмір його пенсії становить з :

01.07.2021 - 18 639,93 грн., з урахуванням максимального розміру остаточний розмір пенсії - 18 540 грн.,

01.03.2022 - 20 896,69 грн., остаточний - 19 340 грн.,

01.07.2022 20 927,89 грн., остаточний 20 270 грн.,

01.12.2022 - 20 954,29 грн., остаточний - 20 930 грн.,

з 01.03.2023 (розмір пенсії 22454,29 грн., остаточний 20930грн.), що підтверджується наявними в матеріалах справи протоколами перерахунку пенсії.

Отже факт застосування пенсійним органом обмеження пенсії позивачу її максимальним розміром підтверджений належними доказами.

Зважаючи вищенаведені норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Стосовно наявності у Постанові № 713 положень про встановлення щомісячної доплати у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 01.07.2021 року, колегія суддів звертає увагу на те, що за загальним правилом вирішення колізій, яке передбачене ч. 3 ст. 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Наведене положення Постанови № 713 суперечить приписам Закону №2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, які є спеціальними у спірних правовідносинах, а тому підлягають застосуванню відповідачем і судом.

Крім того, колегія суддів вказує, що закон не уповноважує територіальний орган Пенсійного фонду на власний розсуд визначати підстави, умови та максимальний розмір для обмеження пенсійних виплат, а тому відповідні дії ГУПФ України у Полтавській області є протиправними та вчинені всупереч приписам частини другої статті 19 Конституції України.

Враховуючи вищезазначене, дії відповідача щодо відмови у проведенні виплати пенсії позивачу починаючи з 01.07.2021 без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням нарахованої щомісячної доплати 2000 грн. є протиправними, а позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню.

Відтак суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення без задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.11.2023 по справі № 440/12211/23 - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 в цій частині - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у проведенні виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2021 без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням нарахованої доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" у розмірі 2000 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2021 без обмеження її максимального розміру з урахуванням доплати у розмірі 2000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", з урахуванням проведених виплат.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді Л.В. Любчич С.П. Жигилій