Справа № 160/14486/24
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2024-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІКФЛАЙ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування розпорядження,-
04 червня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІКФЛАЙ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що розпорядженням відповідача від 22.04.2024 року №115-рл відповідно до ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» та на підставі акту про встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню, було анульовано ліцензію позивача на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами. Однак, позивачем наголошується, що така підстава для анулювання його ліцензії не відповідає дійсності, оскільки ним фактично здійснюється господарська діяльність за адресою, вказаною в ліцензії. Так, на підставі Договору суборенди нежитлового приміщення №26-01/23Д02 від 01.08.2023 року у користуванні позивача перебуває частина нежитлової будівлі (приміщення) площею 18 кв. м. по АДРЕСА_1 , що також підтверджується й поданим до контролюючого органу повідомленням форми №20-ОПП щодо об`єкта, пов`язаного з оподаткуванням або через який проводиться діяльність. Крім того, позивачем також зауважується, що жодного акту про неможливість проведення перевірки ним не отримувалось та підстави для таких висновків відповідача йому взагалі невідомі. З урахуванням викладеного, на думку позивача, оскаржуване розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 22.04.2024 року №115-рл про анулювання виданої ТОВ «ЛІКФЛАЙ» ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами є протиправним та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
01.07.2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем викладено позицію аналогічну зазначеній ним у власній позовній заяві та додатково зауважено, що з наданих відповідачем фото неможливо встановити час та дату, коли відбувається подія, більш того взагалі не вбачається де саме були здійснені фото, відсутнє жодне фіксування адреси місцезнаходження будинків та споруд зображених на наведених фото, а отже, надані до суду докази не є належними та допустимими оскільки не доводять факту належного виходу посадових осіб для проведення фактичної перевірки, а тим більше відсутності ТОВ «ЛІКФЛАЙ» за місцем торгівлі тютюновими виробами - провадження господарської діяльності, яке вказано в ліцензії. Крім того, позивачем зауважується, що відповідно до статті 3 Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» розпорядження про анулювання ліцензії приймається на шістнадцятий робочий день з дня, наступного за днем вручення суб`єкту господарювання акта, що є підставою для анулювання ліцензії, проте згідно інформації наданої представником відповідача, акт про неможливість проведення фактичної перевірки від 22.04.2024 року направлено на адресу позивача 24.04.2024 року, що також свідчить що спірне розпорядження №115- рл від 22.04.2024 року окрім відсутності підстав для його прийняття, ще й було прийнято відповідачем передчасно, до моменту спливу законодавчо визначеного строку, який обраховується з дня вручення позивачу акта, який слугував підставою для анулювання ліцензії.
05.07.2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких останнім було викладено позицію аналогічну зазначеній ним у відзиві на позовну заяву та додатково зауважено, що спірне розпорядження №115-рл від 22.04.2024 винесене на підставі порушення вимог абзацу 11 частини 2 статті 15 Закону № 481/95-ВР, а не на підставі статті 3 Закону № 481/95- ВР. Крім того, статтею 15 Закону № 481/95-ВР не визначено строк для винесення розпорядження про анулювання ліцензії.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
На підставі вказаного наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області, посадовим особам ГУ ДПС у Дніпропетровській області були видані направлення на перевірку від 22.04.2024 №2468 та №2469.
Незгода позивача з розпорядженням ГУ ДПС у Дніпропетровській області «Про анулювання ліцензій» №115-рл від 22.04.2024 року стала підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом- сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР (надалі - Закон № 481/95).
Згідно ст. 1 Закону № 481/95, роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.
Ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
Відповідно до ст. 15 Закону № 481/95, ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік.
Також статтею 15 Закону № 481/95 визначено, що у додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення, фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.
Анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії. (стаття 1 Закон № 481/95)
В свою чергу, статтею 15 Закону № 481/95 визначено, що ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження на підставі, зокрема, акта про встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню. До такого акта долучається мультимедійна інформація щодо фіксації зазначеного факту технічними приладами та/або технічними засобами, що здійснюють або мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису, та/або засобами фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису
Крім того, стаття 3 Закону № 481/95 також містить аналогічне твердження щодо того, що ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного рішення про анулювання у формі розпорядження про таке анулювання на підставі: акта про встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню. До такого акта долучається мультимедійна інформація щодо фіксації зазначеного факту технічними приладами та/або технічними засобами, що здійснюють або мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису, та/або засобами фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису
При цьому, статтею 3 Закону № 481/95 також передбачено, що розпорядження про анулювання ліцензії приймається, зокрема, на шістнадцятий робочий день з дня, наступного за днем вручення суб`єкту господарювання акта, що є підставою для анулювання ліцензії.
Орган ліцензування на наступний робочий день після прийняття розпорядження про анулювання ліцензії:
- вносить інформацію щодо розпорядження про анулювання ліцензії до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та/або Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, а також оприлюднює його на своєму офіційному веб-сайті;
- направляє суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про анулювання ліцензії в порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України.
Ліцензія анулюється та вважається недійсною з дня оприлюднення розпорядження про анулювання ліцензії на офіційному веб-сайті органу ліцензування.
Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку. (абз. 16 ст. 15 Закону № 481/95).
Згідно із частиною 1 статті 16 Закону №481/95-ВР) контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.
Оцінюючи обґрунтованість висновків відповідача щодо відсутності ТОВ «ЛІКФЛАЙ» за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню, а також наявність встановлених законодавством підстав для анулювання ліцензій, сул враховує наступне.
Так, Законом № 481/95 встановлено певний порядок для прийняття рішення про анулювання ліцензії, а саме, наявність підстав для прийняття рішення визначених вказаним законом та строки прийняття рішення.
При цьому розпорядження ГУ ДПС у Дніпропетровській області «Про анулювання ліцензій» №115-рл прийнято також 22.04.2024 року, тобто в день складання акту про неможливість проведення фактичної перевірки позивача.
Крім того, суд погоджується з твердженням позивача, що відповідачем було винесено спірне розпорядження про анулювання його ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами передчасно - до моменту спливу, законодавчо визначеного статтею 3 Закону № 481/95,строку.
Таким чином, суд доходить висновку про порушення відповідачем строку, передбаченого ст. 3 Закону України № 481/95, щодо прийняття відповідного рішення про анулювання у формі розпорядження на шістнадцятий робочий день з дня, наступного за днем вручення суб`єкту господарювання акта, що є підставою для анулювання ліцензії.
Відповідно до постанови від 01.11.2022 у справі № 560/377/20 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вказав: «державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Також відповідно до ст. 3 Закону № 481/95ВР ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного рішення про анулювання у формі розпорядження про таке анулювання на підставі, зокрема, акта про встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню.
При цьому, до такого акта долучається мультимедійна інформація щодо фіксації зазначеного факту технічними приладами та/або технічними засобами, що здійснюють або мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису, та/або засобами фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису.
Крім того, судом зазначається, що серед фотозображень також присутній й знімок торгового павільйону в якому реалізуються тютюнові вироби.
Також судом враховується, що відповідно до Договору суборенди нежитлового приміщення №26-01/23Д/-02 від 01.08.2023 року, погоджено ТОВ «КОР ДОР» (Суборендодавець) та ТОВ «ЛІКФЛАЙ» (Суборендар), сторони дійшли згоди в порядку та на умовах визначених цим Договором, Суборендодавець передає у строкове платне користування нежитлове приміщення (кіоск) площею 18 кв.м., а саме частину нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, Індустріальний район, вул. Василя Сухомлинського, №43/Б, яке є предметом Договору оренди №б/н від 19.05.2023 року у його користування за вказаним Договором, що також підтверджується Актом приймання-передачі нежитлового приміщення від 01.08.2023 роаку.
Також в матеріалах справи міститься Повідомлення про об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (форма №20-ОПП), відповідно до якого ТОВ «ЛІКФЛАЙ» повідомлено контролюючий орган про користування об`єкту кіоск за адресою: м. Дніпро, Індустріальний район, вул. Василя Сухомлинського, №43/Б на правах короткострокового користування, оренди або найму. Факт отримання контролюючим органом вказаного документу підтверджується квитанцією №2, яка міститься в матеріалах справи.
Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також, у рішенні ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами. Разом із цим, обов`язок суду обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 29 рішення ЄСПЛ від 9 грудня 2009 року у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на положення вказаної статті та зважаючи на задоволення позовних вимог ТОВ «ЛІКФЛАЙ» у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 3028,00 грн. підлягають відшкодуванню на користь останнього шляхом стягнення цих коштів на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Керуючись ст. 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева