Справа № 600/6574/23-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/6574/23-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Тетяна Миколаївна

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

26 серпня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області (ГУ ПФУ у Чернівецькій області), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ГУ ПФУ в м. Києві) в якому просив:

-визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області про відмову у призначенні пенсії від 06.09.2023 № 53;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Чернівецькій області та Головне управління ПФУ в м. Києві зарахувати позивачу періоди роботи з 08.05.1986 по 13.05.1986, з 02.06.1986 по 07.06.1986, з 21.06.1986 по 26.06.1986, з 02.07.1986 по 07.07.1986 до роботи у зоні відчуження та на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві, що дає право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 5 років згідно ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві призначити позивачу пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 5 років згідно ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 30 серпня 2023 року, як особі, яка працювала на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням ГУ ПФУ у Чернівецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 (Категорія 3), що підтверджується посвідченням Серія А від 06.08.2019.

У матеріалах справи міститься копія трудової книжки позивача НОМЕР_1 із зазначенням періодів роботи, починаючи з 02.03.1998 р. по 12.08.2015.

Також, в матеріалах справи міститься копія військового квитка позивача НОМЕР_2 ; копія диплома Київського торговельно-економічного інституту УВ №777598; копія диплома Роменського індустріального технікуму ДТ№551855.

Із змісту довідки Солом`янського Банно-Прального комбінату від 14.02.1991 р. №08/10 встановлено, що з 8 по 13 травня 1986 р. (наказ №79-к від 29.04.1986 р.), з 2 по 7 червня 1986 р. (наказ №104 від 28.05.1986 р.), з 2 по 7 липня 1986 р. (наказ №136 від 25.06.1986 р.) позивач брав участь в смт. Вільча Поліського району участь в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Також в матеріалах справи міститься довідка Солом`янського Банно-Прального комбінату від жовтня 1992 р. №17/2 про роботу позивача на станції Вільча (санітарна обробка) зони відчуження в періоди: 6 днів з 08.05.1986 р. по 13.05.1986 р.; 6 днів з 02.06.1986 р. по 07.06.1986 р.; 6 днів з 21.06.1986 р. по 26.06.1986 р. По відомостях особистої карточки видачі заробітної плати за 1986 р. виплачено 320 крб. 57 кок.

Згідно архівного витягу від 15.01.2020 р. №39, складеного архівним відділом Роменської міської ради Сумської області, міститься інформація з наказів Роменського заводу автоматичних телефонних станцій: від 07.12.1984 р. №1236-К про прийняття позивача на роботу в ОУПЦ з 06.12.1984 методистом з окладом 110 руб. в місяць; від 02.12.1985 р. №1327-К про звільнення позивача по ст. 38 КЗОТ УССР за власним бажанням.

Відповідно до архівної довідки Плавинищенської сільської ради від 10.01.2020 р. №02-27/15 позивач був прийнятий на роботу в формувальний цех транспортувальником в Роменське виробництво будівельних матеріалів з 23.07.1982 р. та з 26.10.1982 р. звільнений у зв`язку з призовом зо Збройних сил.

Також, в матеріалах справи містяться копії документів, наданих Управлінням соціального захисту населення згідно листа від 29.09.2023 р. №15-25/7402, на підставі яких позивачу встановлено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видано посвідчення категорії 3 А, а саме: заява позивача про видачу посвідчення учасника ліквідації аварії від 15.04.1993; довідка Солом`янського Банно-Прального комбінату від жовтня 1992 р. №17/2; витяг з протоколу №32 засідання Тимчасової комісії при Київській міській державній адміністрації по перевірці правильності видачі посвідчення від 16.10.1997.

Проте, рішенням Головного управління ПФУ в Чернівецькій області від 06.09.2023 № 53 відмовлено у призначенні пенсії, оскільки страховий стаж позивача становить 28 років 3 місяці 8 днів з необхідних 3 років. Періоди роботи згідно довідки від 14.02.1991 № 08/10 та від жовтня 1992 № 17/2 з 08.05.1986 по 13.05.1986, з 02.06.1986 по 07.06.1986, з 21.06.1986 по 26.06.1986, з 02.07.1986 по 07.07.1986 не зараховано до роботи у зоні відчуження, оскільки відсутні довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122 або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, також цей період роботи не зазначений в трудовій книжці та смт. Вільча не відноситься до зони відчуження. Також згідно довідки не вбачається, що особа працювала на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві не менше 14 календарних днів у 1986 році.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Так, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991 (Закон № 796-XII).

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені ст.55 Закону № 796-XII.

Відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абз. 4 п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-XII передбачено, що учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, мають право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років.

Таким чином, особа отримує право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до абз. 4 п. 1 ч.1 ст.55 Закону № 796-XII у випадку дотримання таких умов:

-наявності у неї статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- наявності у неї необхідного періоду роботи у зоні відчуження, зокрема, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році;

- наявності у неї страхового стажу не менше 15 років.

Частиною 1 ст. 26 Закону № 1058-IV встановлено, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII та із врахуванням ст. 26 Закону №1058-IV при призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на момент досягнення особою пенсійного віку необхідний страховий стаж, який повинен становити не менше 25 років.

Із матеріалів справи встановлено, що із заявою про призначення пенсії позивач звернувся у віці 60 років, а страховий стаж, за підрахунком відповідача склав 28 років 3 місяці 8 днів.

Так, підставою для відмови у задоволенні заяви позивача про призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку слугувало те, що період роботи відповідно до статті 55 Закону №796-XII, згідно наданих позивачем документів, не підтверджено право на зниження пенсійного віку, оскільки відсутні довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122 або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, також цей період роботи не зазначений в трудовій книжці та смт. Вільча не відноситься до зони відчуження. Також згідно довідки не вбачається, що особа працювала на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві не менше 14 календарних днів у 1986 році.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) (Порядок № 22-1).

Згідно абз. 9 пп. 5 п. 2.1 розділу II Порядку №22-1 при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, а саме: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Так, згідно ст.9 Закону №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

-учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

- потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт.

Статтею 10 Закону №796-ХІІ передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які, зокрема, працювали не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст.15 Закону № 796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Відповідно до ст. 65 Закону №796-ХІІ документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 (Порядок №551) передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

З аналізу наведених норм права слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях, тощо, є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.03.2018 (справа №588/538/16-а), від 23.05.2018 (справа №398/3509/16-а), від 22.01.2019 (справа №295/1087/17).

Із матеріалів справи встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, що підтверджується посвідченням (категорія 3) Серія А №000810 від 06.08.2019.

Тобто, під час видачі позивачу вказаного посвідчення уповноваженим органом перевірялись обставини праці позивача на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві у зоні відчуження у 1986 році, а саме не менше 14 календарних днів. В протилежному випадку у разі не підтвердження таких обставин, позивач не отримав би вказаного посвідчення.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №805/3752/18-а, від 15.01.2021 у справі №520/7546/17, від 12.02.2020 у справі №497/1830/16-а.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що позивач надав пенсійному органу первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме довідки Солом`янського Банно-Прального комбінату від 14.02.1991 р. №08/10 та від жовтня 1992 р. №17/2 в яких зазначено про участь позивача в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у періоди з 08.05.1986 по 13.05.1986, з 02.06.1986 по 07.06.1986, з 21.06.1986 по 26.06.1986, з 02.07.1986 по 07.07.1986.

Так, згідно п. 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи для підтвердження стажу роботи приймаються довідки, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відтак, не зазначення періоду роботи позивача з 08.05.1986 по 13.05.1986, з 02.06.1986 по 07.06.1986, з 21.06.1986 по 26.06.1986, з 02.07.1986 по 07.07.1986 у трудовій книжці не заслуговує на увагу, оскільки вказані періоди, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, підтверджені довідками від 14.02.1991 № 08/10 та від жовтня 1992 № 17/2.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.