Справа № 400/3547/24
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2024-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 400/3547/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 02.06.2023 року по 31.10.2023 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30000 грн.;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 02.06.2023 року по 31.10.2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум, додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30000 грн.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2024 року адміністративну справу № 400/3547/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії передати на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2024 року, адміністративну справу № 400/3547/24 передано на розгляд судді Стефанову С.О.

Адміністративний позов обґрунтовано наступним

ОСОБА_1 є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 та з 02.06.2023 року перебуває на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю. У період проходження служби з 02.06.2023 року по 31.10.2023 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн. відповідно до Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

На його запитання до командування частини, та в тому числі у відповідь на адвокатський запит листом №12/5964-23-Вих. від 15.11.2023 року, відповідач повідомляв, що виплата означеної додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів Головнокомандувача Збройних Сил України щодо визначення районів безпосереднього ведення бойових дій, до яких місце несення служби позивачем не відносилось, відтак він не мав права на отримання додаткової винагороди, відповідно - його не було включено до відповідних наказів про виплату додаткової винагороди.

При цьому, у зазначений період позивач ніс службу у районах активних бойових дій у Відділі прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та Відділі прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

З метою з`ясування і підтвердження обставин несення служби ОСОБА_1 було направлено адвокатські запити №118 від 26.03.2024 року та №121 від 02.04.2024 року щодо надання витягів з бойового(их) журналу(ів) (ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), в частині що стосується ОСОБА_1 за період з 02 червня 2023 року по 31 грудня 2023 року, витягів з бойових наказів, бойових розпоряджень в частині, що стосується ОСОБА_1 за період з 02 червня 2023 року по 31 грудня 2023 року, на які отримано відмову у наданні запитаної інформації із посиланням на її статус як службової (з обмеженим доступом).

З наведеного вбачається, що позивач відповідно до діючого законодавства та в силу несення ним служби під час воєнного стану у районі безпосереднього ведення бойових дій, виконуючи бойове розпорядження надане підрозділу, мав право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. на місяць, котра йому не нараховувалась та не виплачувалась внаслідок протиправної бездіяльності відповідача.

Процесуальні дії

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року витребувано у Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) належним чином засвідчені копії: витягу з бойового(их) журналу(ів) (ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), в частині що стосується ОСОБА_1 за період з 02 червня 2023 року по 31 грудня 2023 року; витяги з бойових наказів, бойових розпоряджень в частині, що стосується ОСОБА_1 за період з 02 червня 2023 року по 31 грудня 2023 року (або довідку про участь ОСОБА_1 у бойових діях або заходах за означений період). Зобов`язано відповідача надати витребувані судом документи у строк до 19 серпня 2024 року до Одеського окружного адміністративного суду, розташованого за адресою: 65062, м. Одеса, Фонтанська дорога, 14.

Зупинено провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - до одержання витребуваних судом документів.

Ухвалою суду від 23 серпня 2024 року поновлено провадження у справі.

Відповідач відзив до суду не подав та витребувані судом документи у визначений судом строк не подав.

Станом на 23 серпня 2024 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалася позиція позивача та відповідача, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 та з 02.06.2023 року перебуває на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю.

У період проходження служби з 02.06.2023 року по 31.10.2023 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн. відповідно до Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

На його запитання до командування частини, та в тому числі у відповідь на адвокатський запит листом №12/5964-23-Вих. від 15.11.2023 року, відповідач повідомляв, що виплата означеної додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів Головнокомандувача Збройних Сил України щодо визначення районів безпосереднього ведення бойових дій, до яких місце несення служби позивачем не відносилось, відтак він не мав права на отримання додаткової винагороди, відповідно - його не було включено до відповідних наказів про виплату додаткової винагороди.

Відповідно до розрахункових листів за червень 2023 року грудень 2023 року сума нарахованої що ОСОБА_1 додаткової винагороди становить: червень 2023 року 0,00 грн., липень 2023 року 0,00 грн., серпень 2023 року 0,00 грн., вересень 2023 року 16000,00 грн. (16 к.д.) та 967,74 грн. ( 1 к.д.), жовтень 2023 року 0,00 грн., листопад 2023 року 19354,84 грн. (20 к.д.), грудень 2023 року 30000,00 грн. (30 к.д.).

Позивач, зазначивши, що додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період з 02.06.2023 року по 31.10.2023 року у повному обсязі не нараховувалась, звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Джерела права та висновки суду

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За правилом ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

На виконання Указу Президента України від 24.02.2024 №64 Про введення воєнного стану в Україні та Указу Президента України від 24.02.2024 №69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168, пунктом 1-1 якої (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2023 №836 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168, застосовується з 01.06.2023) установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах; військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (пункт 1-2 Постанови №168).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260, зі змінами, чинними на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з абзацами п`ятнадцятим, шістнадцятим пункту 2 розділу I Порядку №260 до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать, зокрема, додаткова винагорода на період дії воєнного стану.

Відповідно до п. 9 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану у Порядку №260 врегульовані розділом XXXIV.

Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV цього Порядку на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану виплачується в таких розмірах, зокрема, 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань): з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави; з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України; з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту; у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії; з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій; у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України; із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій; з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).

Згідно з приписами пункту 4 розділу XXXIV Порядку №260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 10 розділу XXXIV Порядку №260).

Відповідно до положень абзацу 27 пункту 2 розділу ХХХІV Порядку 260 додаткова винагорода виплачується, зокрема, також в розмірі 6 000 гривень - військовослужбовцям строкової військової служби в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби.

Ці положення (абзацу 27) застосовуються з 01.06.2023 року згідно пункту 4 наказу Міністерства оборони №566 від 26.09.2023.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що для виплати додаткової винагороди в розмірі до 30 000 гривень приймається наказ командира військової частини щодо бойового (спеціального) завдання, до якого залучалась особа та/або має право на отримання додаткової винагороди.

Відповідно до розрахункових листів за червень 2023 року грудень 2023 року сума нарахованої що ОСОБА_1 додаткової винагороди становить: червень 2023 року 0,00 грн., липень 2023 року 0,00 грн., серпень 2023 року 0,00 грн., вересень 2023 року 16000,00 грн. (16 к.д.) та 967,74 грн. ( 1 к.д.), жовтень 2023 року 0,00 грн., листопад 2023 року 19354,84 грн. (20 к.д.), грудень 2023 року 30000,00 грн. (30 к.д.).

Жодних доказів того, що ОСОБА_1 брав участь у бойових(спеціальних) завданнях, до якого залучалась особа та/або має право на отримання додаткової винагороди, про що прийнято наказ командира військової частини у спірний період, з урахуванням сплаченої суми додаткової винагороди, позивачем до суду надано не було та матеріали справи не містять.

Суд зазначає, що сам по собі факт виконання позивачем службових обов`язків у складі Військової частини НОМЕР_1 без доказів того, що позивач виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань), не створює для відповідача обов`язку нарахування додаткової винагороди у розмірі 30 000,00грн.

Враховуючи наведене, з урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 02.06.2023 року по 31.10.2023 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30000 грн. та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 02.06.2023 року по 31.10.2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум, додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30000 грн.

Ухвалюючи дане судове рішення суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 є таким, що не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, відмову у задоволенні позову та те, що позивача звільнено від сплати судового збору, розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя С.О. Cтефанов

.