Справа № 160/11112/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.
29.04.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій позивач просить:
06.05.2024 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
28.05.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача-2 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву відповідач-2 зазначив, що позивачем не підтверджено пільговий стаж з 25.07.2011 по 31.03.2017, а також до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 01.04.2017 по 20.11.2018 згідно довідки №1/72/07 від 30.12.2018, виданої ТОВ «Промислові ремонти», у зв`язку з відсутністю підпису керівника. У зв`язку з чим відповідач-2 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
12.06.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача-1 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 підтримав доводи, викладені відповідачем-2 у відзиві, на підставі чого просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
01.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При зверненні за призначенням пенсії ОСОБА_1 подавалася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області трудова книжка.
Як встановлено судом з пенсійної справи позивача, позивачу до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано періоди роботи з 25.07.2011 по 31.03.2017 та з 01.01.2018 по 20.11.2018 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» та Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти».
Не погоджуючись із не зарахування означених періодів роботи до пільгового стажу по Списку №1, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 62 Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 2 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками (36-2003-п), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Відповідно до пункту 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (637-93-п) (далі - Порядок №637).
Згідно п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Як встановлено судом, позивача з 25.07.2011 прийнято слюсарем черговим та з ремонту устаткування 4 розряду на виробничу дільницю по капітальним ремонтам збагачувального устаткування РЗФ-2, про що зроблено відповідний запис до трудової книжки НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 .
Після запису №14 від 25.07.2011 про прийняття на роботу, трудова книжка НОМЕР_2 містить відмітку про те, що на підставі наказу № 11 від 07.12.2009 за результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.
Відповідно до запису №15 позивача переведено слюсарем черговим та з ремонту устаткування 5 розряду на виробничу дільницю по капітальним ремонтам збагачувального устаткування РЗФ-2, про що зроблено відповідний запис до трудової книжки НОМЕР_2 .
Після цього трудова книжка НОМЕР_2 містить відмітку про те, що на підставі наказу № 11 від 07.12.2009 за результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.
05.04.2013 позивача переведено слюсарем черговим та з ремонту устаткування 5 розряду на виробничу дільницю по поточним ремонтом збагачувального устаткування РЗФ-2, про що зроблено відповідний запис до трудової книжки НОМЕР_2 №16.
Після запису №16 від 05.04.2013 трудова книжка НОМЕР_2 містить відмітку про те, що на підставі наказу № 11 від 07.12.2009 та наказу №1/132/10 від 08.12.2014 за результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.
01.04.2016 позивача переведено слюсарем черговим та з ремонту устаткування 5 розряду на виробничу дільницю по поточним ремонтом збагачувального устаткування РЗФ-1, про що зроблено відповідний запис до трудової книжки НОМЕР_2 №17.
Після запису №17 від 01.04.2016 трудова книжка НОМЕР_2 містить відмітку про те, що на підставі наказу №1/132/10 від 08.12.2014 за результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.
31.03.2017 позивача звільнено у зв`язку з переведенням до ТОВ «Промислові ремонти».
Після запису №19 від 01.04.2017 трудова книжка НОМЕР_2 містить відмітку про те, що на підставі наказу №1/67о від 30.06.2017 за результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2, а на підставі Наказу № 1/158о від 15.12.2017 за результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.
20.11.2018 позивача звільнено за власним бажанням, про що зроблено відповідний запис до трудової книжки НОМЕР_2 №20.
Окрім того, довідкою ОК-5 підтверджується безпосередня зайнятість позивача на повний робочий день в період 25.07.2011 по 31.03.2017 та з 01.04.2017 по 20.11.2018.
Відповідно до ч.1 ст.58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання, виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та статутом Пенсійного фонду.
З аналізу наведеного вбачається, що саме Головні управління Пенсійного фонду України відповідно до покладених на них завдань, зокрема, призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.
Питання призначення пенсії, а відповідно і обчислення страхового та пільгового стажу є дискреційними повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин
Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.
Судом досліджено трудову книжку НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 та не встановлено її невідповідності Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.
При цьому, суд вказує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні документів, що підтверджують такий стаж роботи.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачем -2 суду не надано, а тому його безпідставно не взято до уваги останнім при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.
А тому, суд доходить висновку, що періоди роботи позивача з 25.07.2011 по 31.03.2017 та з 01.01.2018 по 20.11.2018 підлягають зарахуванню до пільгового стажу по Списку №1, з огляду на відсутність інших підстав для незарахування даних періодів роботи позивача до пільгового стажу.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Позовні вимоги, звернуті до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, оскільки як встановлено судом відповідач-1 не здійснював опрацювання пенсійної справи та не приймав жодного рішення відносно позивача.
За таких обставин, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню судом.
З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витра не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243 - 246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити повністю.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 08.07.2024.

Суддя О.В. Царікова