Справа № 740/3220/24
Суддя: Шевченко І. М.
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/3220/24
Провадження № 2-а/740/50/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськр айонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником - адвокатом Гордієць Вікторією Станіславівною, до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа - сержант Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області Ведмеденко Артем Олегович, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

установив:

У травні 2024 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2099882 від 08.05.2024, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що не погоджується з винесеною постановою та вважає її протиправною. Так, 08 травня 2024 року о 17 год. 07 хв. у м. Ніжині по вул. Шевченка, 99, сержантом поліції Ведмеденком А. О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2099882, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн за те, що ОСОБА_1 не виконав вимог дорожнього знаку 2.1 та не надав переваги в русі автомобілю, що рухався по головній дорозі, чим порушив п. 8.4 (б) ПДР України, а саме вимоги знаків пріоритету. Крім того, того ж дня поліцейський виніс ще одну постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу. За твердженням позивача, після зупинки його транспортного засобу працівник поліції не представився, не надав посвідчення, не роз`яснив права та обов`язки, відмовив у наданні доказів вчинення адміністративного правопорушення. У свою чергу, позивач пред`явив на вимогу поліцейського документи, пояснив, що при виїзді з другорядної дороги на головну він виконав вимоги дорожнього знаку, а саме знаку пріоритету, який встановлює черговість проїзду перехрестя, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги. При виїзді з другорядної дороги на головну позивач переконався, що перешкод в русі жодним транспортним засобам не спричиняє. Автомобіль поліцейських, який рухався по головній дорозі, був на значній відстані до його транспортного засобу. Водій патрульної машини не був вимушений здійснити різку зміну напрямку руху, екстреного гальмування, тощо. Таким чином, в його діях при виїзді на головну дорогу не було порушено вимог ПДР.

У відзиві на позов представник відповідача ГУ НП в Чернігівській області - Юлія Миткевич просила відмовити у задоволенні позову, оскільки позовна заява є необґрунтованою фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права. Пояснила, що 08 травня 2024 року о 16 год. 55 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 та не надав переваги в русі автомобілю, що рухався по головній дорозі, чим порушив п. 8.4 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зазначила, що з точки зору чинного законодавства при розгляді та оформленні адміністративних матеріалів стосовно позивача всі вимоги поліцейським дотримані.

Поліцейський Ведмеденко А. О. у відзиві на позов просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з підстав їх необґрунтованості. Пояснив, що нарядом ГРПП № 1 08.05.2024 близько 16 год. 55 хв. під час патрулювання м. Ніжина по вул. Шевченка поблизу будинку № 99 був зупинений автомобіль ВАЗ 2107, р. н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який виїжджаючи з другорядної дороги не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та не надав перевагу в русі службовому автомобілю Peugeot-301, р. н. НОМЕР_2 , чим порушив п. 8.4 ПДР України. Підійшовши до автомобіля, яким керував позивач, було встановлено, що водій, керуючи автомобілем, який обладнаний засобами безпеки, був не пристебнутий паском безпеки, чим порушив п. 2.3 (в) ПДР України.

Згідно із ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що згідно з оскаржуваною постановою серії ЕНА № 2099882 від 08 травня 2024 року, 08.05.2024 о 16 год. 55 хв. у м. Ніжині по вул. Шевченка, 99, ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 та не надав переваги в русі автомобілю, що рухався по головній дорозі, чим порушив п. 8.4 (б) ПДР України, таким чином, учинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 КАС України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Як слідує зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України).

За змістом п. 8.4 «б» ПДР України дорожні знаки пріоритету встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Знак пріоритету 2.1 «Дати дорогу» інформує про те, що водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі (п. 2.1 глави 2 розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР України).

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які стосуються правил дорожнього руху, зокрема, за ч. 1 і 2 ст. 121-3 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з цим Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Статтею 106 КАС України встановлено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази.

Доводи позивача спростовуються дослідженим судом відеозаписом з місця події, який повністю узгоджується з обставинами, викладеними в постанові про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 2099882 від 08.05.2024, з якого вбачається, що автомобіль працівників поліції здійснював рух до головній дорозі, в той час, як транспортний засіб позивача виїжджав з другорядної дороги на головну, не надав переваги в русі службовому автомобілю, який рухався по головній дорозі, здійснивши виїзд прямо перед ним.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, спростовуються оглянутим судом відеозаписом, доданим відповідачем до відзиву на позов, яким підтверджено факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Жодних доказів, які б спростовували винність позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, позивачем та його представником суду не надано.

Оцінюючи вищевказані докази в сукупності, суд вважає, що відповідач довів правомірність прийнятої постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу.

При цьому враховується практика Європейського суду з прав людини, згідно з якою будь яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).

Суд вважає позов недоведеним та необґрунтованим, і відсутніми підстави для скасування оскаржуваної постанови, а тому дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

У такому разі понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за ним.

Керуючись ст. 2, 5, 77, 121, 122, 244, 245, 286 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , поданого представником - адвокатом Гордієць Вікторією Станіславівною, до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа - сержант Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області Ведмеденко Артем Олегович, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не бу ло подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко