Справа № 160/19090/24
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 серпня 2024 рокуСправа № 160/19090/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Захарчук-Борисенко Н.В., розглянувши заяву представника оперативно-тактичного угруповання «Старобільськ» про залишення позовної заяви без розгляду,-

УСТАНОВИВ:

16.07.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до оперативно тактичного угруповання «Старобільськ», про визнання протиправними та скасування окремих положень індивідуальних актів.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду та поновлено строк звернення до суду. Прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/19090/24 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

15.08.2024 року представник відповідача подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду зважаючи на пропуск строків звернення до суду. Одночасно посилався на зловживання процесуальними правами позивачем, безпідставність позову.

Щодо неприпустимості зловживання процесуальними правами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Зловживання процесуальними правами - це процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників процесу (їх представників), що призводять до порушення процесуальних прав інших учасників процесу, з метою перешкоджання судочинству, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).

Зловживання процесуальними правами зводиться до того, що особа реалізує свої процесуальні права і вчиняє передбачені процесуальним законодавством процесуальні дії, але робить це на шкоду іншим особам з метою, яка не співпадає із завданням судового процесу.

Аналогічні висновки викладені в Постанові ВС від 05 квітня 2023 року у справі № 922/4278/21, Постанові ВС від 20 квітня 2023 року у справі 917/527/18

Притягнення особи до відповідальності за процесуальні зловживання повинно ґрунтуватися на доказах її вини. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом. З огляду на викладене, факти процесуальних зловживань можна віднести до фактів, що доказуються в режимі процесуальних фактів, які включаються у загальний або локальний предмет доказування у справ.

Сам по собі факт існування на розгляді у судах двох тотожних позовів, що відповідно до ст. 45 КАС України є підставою залишення одного з них без розгляду, ще не означає, що має місце зловживання процесуальними права зі сторони позивача. Аналогічна позиція викладена у Постанові ВС від 23 листопада 2022 року у справі № 759/2532/22-ц (провадження № 61-10225св22).

Статтею 45 Кодексу адміністративного судочинства України визначено перелік підстав, відповідно до яких, з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства.

Необхідною та обов`язковою підставою для застосування норм ст. 45 КАС є встановлення порушення процесуальних прав інших учасників процесу, з метою перешкоджання судочинству, що призвело до завдання шкоди учасникам процесу.

Представником відповідача у поданій ним заяві про залишення без розгляду позовної заяви не зазначено факт отримання шкоди від дій позивача.

Наявність лише формальних ознак протиправності дій або бездіяльності сторони без факту заподіяння шкоди має лише імовірний (відносний) характер, проте доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, що, в свою чергу, унеможливлює встановлення факту вини.

Окрім того, з`ясування питання, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, належить здійснювати на стадії розгляду справи по суті, а отже посилання представника відповідача про безпідставність позову є передчасним.

Визначати ті чи інші дії учасників справи зловживанням процесуальними правами належить до дискреційних повноважень адміністративного суд, що розглядає справу.

Щодо пропуску позивачем строків звернення до суду з цим адміністративним позовом суд вказує таке.

Поновлюючи процесуальний строк звернення з позовною заявою, суд в Ухвалі від 29.07.2024 посилався на праві позиції Верховного Суду, викладеній у пункті 81 мотивувальної частини постанови від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22, протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання поновлення пропущення процесуального строку, суд керується, по перше, недопущенням обмеження доступу до захисту прав, свобод та інтересів позивача.

Встановлення факту пропущення строку звернення до суду з позовною заявою в межах одного дня, чи декількох днів не може слугувати підставою для ухвалення протилежних рішень судом, оскільки інакше буде свідчити про невиправдане обмеження доступу до суду та порушення завданням адміністративного судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 240 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає вичерпний перелік підстав для залишення позовної заяви без розгляду: зокрема з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Так, п. 8 вищевказаної статті передбачає залишення позовної заяви без розгляду у таких випадках якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду; якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

Так, статтею 123 КАС України регламентовано наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, серед яких є зокрема і залишення позовної заяви без розгляду у випадку якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними (ч. 3) та якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважним (ч. 4).

Тобто, для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду необхідні такі умови: позивачем, після відкриття провадження, не подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними; висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважним.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ухвалою суду від 29.07.2024 року поновлено позивачу строк звернення до суду.

Тобто, питання поважності причин пропуску строків звернення до суду вже було вирішене судом, формальне збільшення порушення строків звернення позивача до суду на декілька днів не може слугувати підставою для обмеження прав позивача та завдань адміністративного судочинства, а тому відсутні підстави для задоволення заяви представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для залишення позову без розгляду, оскільки позивачем обґрунтовано причини пропуску подання позовної заяви у даній справі, а суд з урахуванням викладеного відкрив адміністративне провадження.

Керуючись ст..ст. 240, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника оперативно-тактичного угруповання «Старобільськ» про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 160/19090/24 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко