Справа № 127/17555/24
Суддя: Венгрин О. О.
Дата ухвалення: 2024-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я№ 127/17555/24

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2024 р.Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Венгрин О.О.,

секретар Біла О.О.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 03.05.2024,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 03.05.2024, який мотивовано тим, що 25.04.2024 він був зупинений на блокпості працівниками поліції та ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дізнавшись, що він є військовозобов`язаним, йому запропонували пройти медкомісію, на що він зауважив, що готовий до цього, але у своєму районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, де стоїть на обліку та де знаходиться його особова справа та медичні документи до неї, а саме у м. Вінниці, у ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 . Він проходив службу за контрактом, а тому не міг зрозуміти, чого від нього хочуть працівники територіального центру комплектування та соціальної підтримки, він не відмовлявся від медичного обстеження у їхньому закладі, а лише просив спрямувати до його територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Свідків його відмови не було з причини відсутності такої відмови. Після спілкування йому було повідомлено, що він вільний, але щоб він чекав на штраф. Вважаючи, що це було лише усною погрозою, він продовжив свій шлях у м. Вінницю. 17.05.2024 на його адресу через АТ Укрпошта надійшла копія постанови про адміністративне правопорушення №382 від 03.05.2024 від ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вважає, що відсутні будь-які докази на підтвердження викладених у постанові обставин, вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч. 2 КУпАП, відсутня.

З постанови у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн, але відповідальність за ст. 210-1 ч. 2 КУпАП у виді штрафу в твердій грошовій сумі не передбачена, санкція передбачає накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Він не відмовлявся від проходження медичного огляду, тому можливо було обмежитись усним зауваженням, або ж звільнити його від відповідальності за малозначністю правопорушення.

Співробітники територіального центру комплектування та соціальної підтримки не встановили обтяжуючих або пом`якшуючих обставин, ступінь вини, майновий стан, доказів не зібрано, свідків не допитали. Його прізвище зазначено у постанові неправильно ОСОБА_2 замість ОСОБА_3 .

Просить постанову в справі про адміністративне правопорушення №382 від 03.05.2024 скасувати як незаконну, а провадження у справі закрити. (а.с. 1-6)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин, просить його задоволити, додатково пояснив, що він пройшов військово-лікарську комісію з метою визначення придатності до військової служби в м. Вінниці, про що є відмітка (штрихкод і номер) у військовому квитку. (а.с. 60)

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в судове засідання не зявився повторно, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 59), надіслав відзив, у якому ІНФОРМАЦІЯ_3 не визнає позов, пояснює, що 25.04.2024 ОСОБА_1 був зупинений на КПП Лівинці Дністровського району працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після перевірки документів позивачу було видано направлення для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення придатності до військової служби. ОСОБА_1 відмовився від його отримання та в подальшому медичний огляд не пройшов, оскільки, з його слів, бажав проходити такий огляд в іншому закладі. Згідно п. 9 абз. 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють заходи оповіщення та призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку. На підставі ст. 1 ч. 10 абз. 4 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу громадяни України, які перебувають у запасі Збройних Сил України, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Згідно пп. 3.1, 3.2 гл. 3 розд. ІІ Наказу Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ІНФОРМАЦІЯ_4 на збірних пунктах районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_5 або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП. (а.с. 43-44)

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 03.05.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_5 було винесено постанову №382 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 ч. 2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. (а.с. 7)

Згідно постанови №382 від 03.05.2024 о 16-00 год. 25.04.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 встановлено, що ОСОБА_6 відмовився від отримання направлення №520 для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації, тобто порушив вказані правила військового обліку в особливий період. Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_6 порушив вимоги ст. 1 ч. 10 абз. 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 ч. 5 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», розд. II гл. 3 пп. 3.1, 3.2 абз. 3 наказу Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 ч. 2 КУпАП. (а.с. 7)

З копії паспорта громадянина України НОМЕР_1 вбачається, що позивач ОСОБА_1 (а.с. 9). Тобто, в постанові №382 від 03.05.2024 невірно зазначено прізвище особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності: зазначено ОСОБА_2 замість ОСОБА_3 .

За змістом листа ІНФОРМАЦІЯ_1 №2187 від 08.05.2024, яким ОСОБА_6 було повідомлено, що 03.05.2024 в ІНФОРМАЦІЯ_1 відбувся розгляд справи про адміністративне правопорушення №382 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч. 2 КУпАП. Незважаючи на те, що у присутності свідків йому було повідомлено про місце та час розгляду справи, на розгляд вказаної справи він не з`явився та про причини своєї неявки не повідомив. На вимогу ст. 285 КУпАП надіслано копію постанови №382 за справою про адміністративне правопорушення за порушення ним ст. 210-1 ч. 2 КУпАП для виконання. (а.с. 8)

На а.с. 19-21, 60 копія військового квитка серії НОМЕР_2 від 21.09.2006, ОСОБА_1 .

Згідно посвідчення серії НОМЕР_3 від 25.02.2016 ОСОБА_1 є у часником бойових дій. (а.с. 22)

До матеріалів справи позивачем ОСОБА_1 додано копії медичних документів копію свідоцтва про хворобу №461 від 14.02.2019 (а.с. 11), копію протоколу обстеження поперекового відділу хребта №2082 від 033.05.2024 (а.с. 12), копію протоколу обстеження грудного відділу хребта №2082 від 03.05.2024 (а.с. 13), копію протоколу обстеження шийного відділу хребта №2082 від 03.05.2024 (а.с. 14), копію ультразвукового дослідження органів черевної порожнини та нирок від 30.04.2024 (а.с. 15), копію направлення на консультацію невролога №6137-9608-8080-8724 від 16.05.2024 (а.с. 16), копію направлення на консультацію уролога №2917-9329-3214-3326 від 16.05.2024 (а.с. 17), копію кардіограми від 17.05.2024 (а.с. 18), які не мають відношення до предмета позову.

Згідно ст. 72 ч. 1, 2 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Ст. 73 ч. 1 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 258 ч. 5 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

У ст. 285 ч. 1 КУпАП зазначено, що постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Тобто, надсилання наявних у справі доказів винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення разом з постановою ст. 285 ч. 1 КУпАП не вимагається.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Згідно ст. 9 ч. 1 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 210-1 ч. 2 КУпАП встановлено, що повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті (а це порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 9 абз. 12 постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки №154 від 23.02.2022 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Позивач ОСОБА_1 заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч. 2 КУпАП, постанова від 03.05.2024 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить жодних посилань на будь-які докази вчинення позивачем правопорушення. Відповідачем не надано суду ні фотофіксації, ні відеофіксації, що підтверджували б вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч. 2 КУпАП. В постанові від 03.05.2024 неправильно зазначено прізвище особи, яка притягається до адмінвідповідальності ОСОБА_2 замість ОСОБА_3 .

Крім того, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 210-1 ч. 2 КУпАП (це повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню), а посилання на те, що ОСОБА_1 протягом року притягався до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП, в постанові відсутнє. Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення під час дії в Україні особливого періоду, який безперервно триває з 2014 і по теперішній час.

Тобто, кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст. 210-1 ч. 2 КУпАП не відповідає суті правопорушення, викладеного в постанові №382 від 03.05.2024.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті (а це порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), в особливий період передбачено диспозицією частини 3 ст. 210-1 КУпАП.

Отже, в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності від 03.05.2024 допущено помилку в кваліфікації дій: зазначено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 ч. 2 КУпАП, замість ст. 210-1 ч. 3 КУпАП.

Позовна заява не має підстав позову про скасування постанови про притягнення до адмінвідповідальності в зв`язку з неправильною кваліфікацією дій позивача.

Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення» роз`яснив, що вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивача неможливий у спосіб, про який просить позивач, повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 210-1 ч. 2 КУпАП, а посилання на те, що ОСОБА_1 протягом року притягався до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП, в постанові відсутнє. Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення під час дії в Україні особливого періоду, який безперервно триває з 2014 і по теперішній час, тобто дії ОСОБА_1 кваліфіковано невірно.

На підставі викладеного позов необхідно задоволити, постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №382 від 03.05.2024 відносно ОСОБА_1 за ст. 210-1 ч. 2 КУпАП потрібно скасувати, а провадженні у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 9, 210-1 ч. 2, 221, 245, 251, 258, 280 КУпАП,

ст.ст. 72, 73, 77, 79, 243-246, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_5 №382 від 03.05.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 ч. 2 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Згідно вимог ст. 246 ч. 5 п. 4 КАС України:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ;

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 .

Повне рішення виготовлено 23.08.2024.

Суддя О.О. Венгрин