Справа № 240/116/24
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Житомир справа № 240/116/24

категорія 102000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області в особі територіального підрозділу - Звягельського відділу УДМС в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області в особі територіального підрозділу - Звягельського відділу УДМС в Житомирській області (далі - Управління, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною відмову в оформленні та видачі йому паспорту громадянина України у формі книжечки замість втраченого паспорта громадянина України;

- зобов`язати Управління оформити та видати йому паспорт громадянина України у формі книжечки замість втраченого паспорта громадянина України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначав, що у зв`язку з втратою паспорта громадянина України він звернувся до відповідача з заявою про оформлення та видачу нового паспорта громадянина України у формі книжечки, однак отримав відмову, яку вважає безпідставною.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду справу прийнято до провадження та постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач в письмовому відзиві на позовну заяву проти доводів і вимог останньої заперечує та просить залишити її без задоволення. Вважає, що, відмовляючи позивачу у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, діяв на підставі та в межах повноважень, встановлених чинним законодавством, адже ОСОБА_1 до поданої заяви не було додано рішення суду про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати йому паспорт громадянина України зразка 1994 року, а також не надано згоди за збір та обробку персональних даних.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши її фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для правильного вирішення спору, суд дійшов таких висновків.

Як свідчать матеріали справи, 18.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до Управління із заявою про видачу йому у зв`язку із втратою паспорта громадянина України нового паспорту громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

При цьому, в заяві позивач повідомляв про ненадання згоди на збір та обробку його персональних даних.

До заяви ОСОБА_1 додано: заяву про втрату/викрадення паспорта за зразком, наведеним у додатку 5 до Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 № 456 (далі - Тимчасовий порядок №456), заяву про видачу паспорту (додаток 1 до Тимчасового порядку № 456), дві фотокартки розміром 3,5 * 4,5; платіжний документ про сплату державного мита.

Проте, листом № П-12/6/1826-23/1826/13-23 від 09.12.2023 Управління повідомило позивача про відсутність законодавчих підстав для оформлення йому паспорту громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з недоданням ним до поданої заяви рішення суду про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати йому паспорт громадянина України зразка 1994 року, а також ненадання згоди на збір та обробку персональних даних.

Не погоджуючись з такою відмовою, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із частиною 1 статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VI (далі - Закон № 5492-VI) документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України .

Частинами 1 - 5 статті 14 цього Закону передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом.

Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації.

Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України (частина 1 статті 21 Закону № 5492-VI).

Всі питання, пов`язані з порядком видачі, обміну паспорта громадянина України у формі книжечки, користування ним, відповідальності за порушення правил користування паспортом, а також детальний опис бланку останнього і правил його заповнення визначено Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ (далі - Положення № 2503-ХІІ).

Згідно з пунктами 2, 3 Положення № 2503-XII паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Водночас, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (далі - Постанова № 302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України.

За змістом пункту 2 цієї Постанови із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру запроваджено:

- з 01.01.2016 - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII;

- з 01.11.2016 - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Як зазначено у Технічному описі бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм (який наведений у Посанові № 302), у паспорт імплантовано безконтактний електронний носій, до якого вноситься інформація, яка зазначена на лицьовому та зворотному боці паспорта, біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя, відцифрований підпис особи), а також дані щодо забезпечення захисту інформації, що внесена на безконтактний електронний носій, відповідно до вимог Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус. До безконтактного електронного носія вноситься додаткова змінна інформація, передбачена Законом.

Разом з тим, питання дотримання принципу поваги до приватного життя суб`єкта персональних даних в контексті електронної обробки таких даних у процесі оформлення ID-паспорту було предметом дослідження у зразковій справі № 806/3265/17 (провадження Пз/9901/2/18), за результатом розгляду якої Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову від 19.09.2018.

Досліджуючи вказане питання, Велика Палата Верховного Суду виходила з такого.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України від 01.06.2010 № 2297-VI «Про захист персональних даних» (далі - Закон № 2297-VI) мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (стаття 2 Закону № 2297-VI).

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частини 5, 6 статті 6 вказаного Закону).

Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та ненадмірність їх складу і змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що законодавством не врегульовано питання наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що, в свою чергу, обумовлює неякість закону та порушення конституційних прав такої особи.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

Посилання ж у відзиві на позовну заяву на неможливість застосування при розгляді даної справи правових висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17 (провадження Пз/9901/2/18), не заслуговують на увагу з огляду на аналогічність їх обставин.

Відповідно до частини 7 статті 16 Закону № 5492-VI уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа виключно у разі, якщо: 1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа; 2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті); 3) заявник не подав усіх визначених законодавством документів, необхідних для оформлення і видачі документа; 4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником.

У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави для відмови. Особа має право звернутися до уповноваженого суб`єкта з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа.

Рішення про відмову у видачі документа може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду.

Разом з тим, з 21.06.2019 набрав чинності Тимчасовий порядок № 456, розділом VI якого регламентована процедура видачі паспортів замість утрачених або викрадених.

Так, згідно з пунктом 1 розділу VI Тимчасового порядку № 456 для оформлення паспорта замість втраченого або викраденого заявник подає: 1) заяву про втрату/викрадення паспорта (далі - заява про втрату паспорта) за зразком, наведеним у додатку 5 до цього Тимчасового порядку; 2) рішення суду; 3) заяву; 4) дві (три - у разі одержання втраченого паспорта в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см; 5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита або оригінал документа про звільнення від його сплати (у разі втрати паспорта); 6) витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (у разі викрадення паспорта на території України); 7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 8) посвідчення про взяття на облік бездомної особи, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).

Пунктами 2 та 8 розділу VІ Тимчасового порядку № 456 передбачено, що заява про втрату паспорта реєструється в журналі реєстрації заяв про втрату/викрадення паспорта за формою згідно з додатком 6 до цього Тимчасового порядку, після чого посадова особа територіального підрозділу ДМС заводить справу про втрату або викрадення паспорта (далі - справа про втрату паспорта), до якої долучаються подані документи та матеріали перевірки.

Строк розгляду заяви про втрату паспорта становить 30 календарних днів з дня подання заяви. За потреби проведення додаткової перевірки за матеріалами справи про втрату паспорта або у разі несвоєчасного надходження відповіді на направлені запити строк розгляду продовжується не більше ніж на 30 календарних днів.

Після проведення необхідних перевірок за заявою про втрату паспорта працівник територіального підрозділу ДМС складає висновок за заявою про втрату паспорта за формою згідно з додатком 11 до цього Тимчасового порядку, який затверджується керівником цього підрозділу. У висновку зазначаються результати перевірки і прийняте рішення про видачу паспорта.

Як вже вказувалось в цьому рішенні та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про отримання паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з втратою попереднього паспорта, в якій повідомляв про ненадання згоди на збір та обробку його персональних даних.

При цьому, до заяви позивачем додано: заяву про втрату/викрадення паспорта за зразком, наведеним у додатку 5 до Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 № 456 (далі - Тимчасовий порядок №456), заяву про видачу паспорту (додаток 1 до Тимчасового порядку № 456), дві фотокартки розміром 3,5 * 4,5; платіжний документ про сплату державного мита.

Разом з тим, відмовляючи позивачу в оформленні паспорту громадянина України у формі книжечки, відповідач у листі № П-12/6/1826-23/1826/13-23 від 09.12.2023 послався лише на дві підстави:

- недодання до поданої заяви рішення суду про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати йому паспорт громадянина України зразка 1994 року;

- ненадання згоди за збір та обробку персональних даних.

Водночас у своїй заяві ОСОБА_1 звертав увагу Управління на неможливість подання такого судового рішення, оскільки за видачею паспорту після втрати попереднього звертається вперше та відмов у його видачі, які він міг би оскаржити в судовому порядку, не отримував.

Отже, у даному випадку, має місце певна законодавча неузгодженість й непослідовність, за якої особа не може отримати паспорту громадянина України без судового рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень видати останній, яке, в свою чергу, може бути прийнято тільки у зв`язку з оскарженням відмови у його видачі, тобто особа апріорі позбавлена можливості отримати паспорт за своїм первинним зверненням.

За наведеного, зважаючи на закріплене у частині 1 статі 2 КАС України завдання адміністративного судочинства, яке полягає у захисті прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, та беручи до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, які неодноразово цитувались в своїх постановах Верховним Судом, суд вважає, що відмова Управління у видачі ОСОБА_1 паспорту громадянина України зразка 1994 року відповідно до наведених ним аргументів є протиправною.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).

Втім, всупереч приписам вказаної статті процесуального закону, відповідачем не було надано суду доказів в підтвердження законності його відмови у видачі ОСОБА_1 паспорту громадянина України у формі книжечки.

Згідно із частинами 1 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, враховуючи все викладене вище в цьому рішенні в сукупності та за обставин даної справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Разом з тим, оскільки Звягельський відділ УДМС в Житомирській області є територіальним підрозділом Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області та не є юридичною особою, понесені позивачем судові витрати у розмірі 1073,60 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань юридичної особи - Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області.

Керуючись статями 6 - 9, 32, 77, 90, 139, 241 - 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області в особі територіального підрозділу - Звягельського відділу УДМС в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області в особі територіального підрозділу - Звягельського відділу УДМС в Житомирській області в оформленні та видачі ОСОБА_1 паспорту громадянина України у формі книжечки замість втраченого паспорта громадянина України.

Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області в особі територіального підрозділу - Звягельського відділу УДМС в Житомирській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки замість втраченого паспорта громадянина України.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області (10005, м. Житомир, вул. Чуднівська, 105, ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко