Справа № 620/2292/24
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року Чернігів Справа № 620/2292/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участі секретаря Краснової О.Р.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить:.

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2021 - 2023 роки), починаючи з 5 січня 2024 року та виплатити пенсію з урахуванням виплачених за цей період сум.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач засобами поштового зв`язку звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком, водночас позивачем протиправно відмовлено у розгляді заяви з огляду на те, що питання про призначення пенсії розглядається за умови особистого звернення особи до пенсійного органу з заявою встановленого зразка. Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 01.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні, оскільки законодавством передбачено, що заява про призначення пенсії подається до пенсійного органу виключно особисто або через уповноваженого представника. При цьому у разі звернення за призначенням пенсії поштою такі заяви розглядаються у порядку Закону України «Про звернення громадян», оскільки вони не є заявами про призначення пенсії у розумінні Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій свою правову позицію, викладену в позовній заяві підтримав та просив позов задовольнити повністю та вказав, що він неодноразово з 05.01.2024 по 10.01.2024 намагався в Сервісному центрі пенсійного органу подати заява на призначення пенсії за віком від 05.01.2024, однак спеціалісти її не приймали, а тому він направив заяву про призначення пенсії за віком на адресу відповідача через засоби Укрпошти.

Ухвалою суду від 10.06.2024 вирішено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи; призначено перше судове засідання на 11:00 год. 26.06.2024.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив на позов.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити позивачу в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив на позов. Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд враховує таке.

Судом встановлено, що позивач з 12.06.2020 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позивач через засоби Укрпошти (поштове відправлення 915) направив відповідачу заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», від 05.01.2024 згідно додатку 1 Порядку №22-1, яке відповідач отримав 15.01.2024, що не заперечується відповідачем у доповненнях до відзиву на позов.

Відповідач розглянув вказану заяву позивача про призначення пенсії за віком в порядку Закону України «Про звернення громадян» та 01.02.2024 направив відповідь, в якій зазначив, про необхідність особистого подання позивачем заяви про призначення пенсії до пенсійного органу, оскільки позивач не підпадає під дію категорію осіб, які можуть направляти заяву про призначення пенсії поштою згідно Порядку №22-1.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви про призначення пенсії за віком, звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як визначено Європейською соціальною хартією (переглянутою), 1996 року, згода на обов`язковість якої надано Верховною Радою України та яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року, кожна особа похилого віку має право на соціальний захист. За цим Україна має міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами «досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися» права та принципи, що закріплені у Хартії.

Отже право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Згідно із преамбулою Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 10 Закону №1058-IV встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно частини 1 статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду України та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок №22-1, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 1.1 Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

У період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох наступних місяців після місяця, в якому його буде припинено чи скасовано, заява про призначення (поновлення) пенсії та документи, необхідні для призначення (поновлення) пенсії, особами, які у зв`язку з агресією Російської Федерації тимчасово проживають за кордоном та отримали тимчасовий захист або статус біженця (далі - особи, які тимчасово проживають за кордоном), можуть надсилатись поштою.

Пунктами 1.8, 1.9 Порядку №22-1 встановлено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку №22 -1 орган, що призначає пенсію розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Відповідно до пункту 4.3. Порядку 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

В судовому засіданні позивач пояснив, що він з 05.01.2024 по 10.01.2024 особисто неодноразово намагався подати заяву про призначення пенсії за віком спеціалісту сервісного центру Ніжинського відділу обслуговування громадян №9 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, проте спеціаліст відмовлявся її приймати, оскільки заява була не про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії, а про призначення пенсії за віком, а тому він був вимушений подати відповідачу таку заяву поштою.

Представник відповідача у судовому засіданні підтвердив, що, оскільки позивач вже отримує пенсію за вислугу років, а тому програмне забезпечення не могло зареєструвати заяву про призначення пенсії за віком, а лише заяву про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії, тому спеціаліст запропонував позивачу написати заяву про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії, проте останній відмовився писати таку заяву, тому спеціалістом було відмовлено у прийнятті такої заяви.

Суд наголошує, що позивач, як громадянин України, жодним чином не може бути обмежений у праві на пенсійне забезпечення.

Судом встановлено також, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області поштою із заявою, установленої форми Порядком №22-1 про призначення пенсії за віком, проте відповідач розглянув вказану заяву позивача про призначення пенсії за віком в порядку Закону України «Про звернення громадян» та 01.02.2024 направив відповідь, в якій зазначив, про необхідність особистого подання заяви про призначення пенсії до пенсійного органу та позивач не підпадає під дію категорію осіб, які можуть направляти заяву про призначення пенсії поштою згідно Порядку №22-1.

Таким чином, заява позивача фактично розглянута не була і рішення встановленої форми за наслідками розгляду не прийняте.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, відсутність належним чином оформленого рішення суб`єкта владних повноважень (в даному випадку - рішення відповідача про призначення або відмову у призначенні пенсії) свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом. (постанови Верховного Суду від 14.08.2020 у справі №815/6699/17, від 30.11.2020 у справі №804/4743/16).

В контексті наведеного суд зазначає, що в цій ситуації спеціальний нормативний акт чітко вимагає прийняття рішення, оскільки за його відсутності, у тому числі, неможливо оцінити позицію відповідача.

Суд наголошує, що визначена Порядком № 22-1 процедура є способом дій пенсійного органу у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого «пенсійного» питання.

У світлі вимог частини другої статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Водночас результат розгляду порушеного позивачем у заяві від 05.01.2024 питання відповідач оформив листом.

Цим листом позивачу роз`яснено, що для вирішення питання про призначення пенсії по суті, останній повинен звернутися до пенсійного органу із заявою особисто чи через представника, що діє за довіреністю, або подати пакет документів в електронному вигляді через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України.

Проте суд не погоджується з позицією відповідача, що позивач особисто повинен був звернутися до пенсійного органу, оскільки судом встановлено, що позивач неодноразово намагався особисто подати відповідачу заяву про призначення пенсії за віком, проте відповідач відмовлявся реєструвати таку заяву, що підтвердив і представник відповідача у судовому засіданні.

За таких обставин суд вважає, що відповідач мав розглянути цю заяву по суті та прийняти мотивоване рішення, а у разі необхідності - у відповідності з вимогами пункту 4-2 Порядку № 22-1 вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, у тому числі і від позивача, дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством.

Разом із тим, мотивоване рішення відповідачем за наслідками звернення позивача не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення питання про призначення пенсії.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язаня Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2021 - 2023 роки), починаючи з 5 січня 2024 року та виплатити пенсію з урахуванням виплачених за цей період сум не підлягають задоволенню у зв`язку з тим, що заява позивача про призначення пенсії за віком відповідачем по суті не розглядалась та жодного рішення з цього питання не приймалось.

Згідно частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, з урахуванням статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.01.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.01.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням висновків суду.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви частково.

З огляду на задоволення позову частково та статтю 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн.

Керуючись статтями 9, 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.01.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.01.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22 серпня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд. 83А, м. Чернігів, 14005, код ЄДРПОУ - 21390940).

Суддя В.В. Падій