Справа № 160/335/24
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2024-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 серпня 2024 року м. Дніпросправа № 160/335/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі відділу №4 у місті Дніпрі на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2024 року (суддя Сидоренко Д.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Головного управління міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі відділу №4 у місті Дніпрі про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулась до суду із адміністративним позовом до Головного управління міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі відділу №4 у місті Дніпрі, в якому позивач просить суд:

визнати протиправною викладену у листі від 21.12.2023 за вих.№О-16/6/1217-23/1217/23724-23 Головного управління міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі відділу №4 у місті Дніпрі відмову в оформленні і видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням 15-річного віку паспорту громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою ВРУ від 26.06.1992 №2503;

зобов`язати Головне управління міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі відділу №4 у місті Дніпрі оформити і видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із досягненням 15-річного віку паспорту громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою ВРУ від 26.06.1992 №2503.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є матір`ю та законним представником неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка разом із донькою звернулися із заявою до відповідача щодо оформлення та видачі їй паспорту громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ. Проте, Відповідач листом відмовив у наданні такого паспорта. Позивач вважає таку відмову протиправною, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач наполягає на видачі паспорта громадянина України у формі книжечки саме відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2503-ХІІ від 26.06.1992, однак саме Положенням про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2503-ХІІ від 26.06.1992 передбачений граничний вік, якого особа повинна досягти для отримання паспорта у формі книжечки. У той же час Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2503-ХІІ від 26.06.1992, не регулює питання видачі паспорта у формі книжечки особам, які не досягли 16-річного віку. Відтак, право отримати паспорт у формі книжечки наявне у особи, яка досягла 16- річного віку та звернулась до уповноваженого органу з заявою, форма якої встановлена додатком 1 до Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.06.2019 № 456. Зауважують, що отримання паспорта громадянина України є обов`язком, однак вибір форми такого документа (картка чи книжечка) є правом, тобто особа самостійно обирає чи отримати паспорт у формі картки в 14 років або паспорт у формі книжечки у 16 років. Втім відповідний вибір може бути обмежений відповідними положеннями закону. Враховуючи викладене, зазначимо, що нормами Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують особу чи її спеціальний статус» не передбачено такого документа як «паспорт громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року», приписи його статті 21 закріплюють обов`язок при досягненні 14-річного віку отримати паспорт у вигляді картки, а положення статті 14 цього Закону визначають лише форму документа залежно від обсягу інформації, яка до нього вноситься.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є матір`ю та законним представником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 12.08.2008 серія НОМЕР_1 , виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

У зв`язку з досягненням 14-річного віку ОСОБА_2 та її законні представники - ОСОБА_1 (матір) та ОСОБА_3 (батько) звернулися із заявою від 05.12.2023 (вхідний реєстраційний №О-16/6/1217-23 від 05.12.2023) до Самарського відділу Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області в якій, зокрема, просили оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

Листом Відділу №4 Головного управління ДМС у Дніпропетровській області від 21.12.2023 за вих.№О-16/6-1217-23/1217/23724-23 на вищезазначену заяву було надано відповідь. Так, зазначено, що згідно норм чинного законодавства право на отримання паспорта у формі книжечки виникає у особи після досягнення нею 16-річного віку. Відтак, з метою документування ОСОБА_2 паспортом громадянина України зразка 1994 року необхідно звернутися після настання 16-річного віку та надати необхідні документи.

Не погодившись із відмовою відповідачів у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, позивач звернулася до суду з метою захисту порушених прав та інтересів.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначено Законом № 5492-VI (далі у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

За змістом частини першої статті 4 Закону № 5492-VI Єдиний державний демографічний реєстр це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону № 5492-VI документами, оформлення яких встановлено цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення, є документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, яким є, зокрема, паспорт громадянина України.

За приписами ч.3 ст.13 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.

Згідно з частинами першою, другою статті 21 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини четвертої статті 21 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Перелік інформації, яка вноситься до паспорта громадянина України, визначено у частині сьомій статті 21 Закону № 5492-VI, відповідно до якої такий містить, зокрема, унікальний номер запису в Реєстрі; відцифрований образ обличчя особи; відцифрований підпис особи.

Відповідно до п.1, 2, Положення № 2503-ХІІ (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України.

Паспорт громадянина України (далі паспорт) видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

Згідно з п.12, 13 Положення № 2503-ХІІ видача та обмін паспорта провадиться у місячний термін за місцем постійного проживання громадянина.

Для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35 х 45 мм; у необхідних випадках документи, що підтверджують громадянство України.

25 березня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України» (Постанова № 302).

26 жовтня 2016 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 745 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302» (Постанова № 745), яка набрала чинності з 01 листопада 2016 року, і з цієї ж дати паспорт громадянина України оформляється у формі картки з безконтактним електронним носієм з використанням бланка, затвердженого Постановою № 302.

Згідно з пп.1 п.7 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою № 302 (у редакції постанови Уряду № 745), оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Пунктом 131 вказаного Порядку також передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься така інформація, зокрема, як: біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи. Безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразку містить відцифровані персональні данні особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 № 398 внесено зміни до пункту 3 Постанови № 302 (далі Постанова № 398), доповнивши його абзацом такого змісту: «Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.».

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 № 456 «Про затвердження Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України» (далі Тимчасовий порядок № 456), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.06.2019 за №620/33591, відповідно до абзацу 5 пункту 3 Постанови № 302 та Постанови № 398 затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України.

Згідно з п.1 Тимчасового порядку № 456 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), цей Тимчасовий порядок, розроблений відповідно до Постанови № 302, Постанови № 398, Положення №2503-XII, визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі - рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п.2 Тимчасового порядку № 456 паспорт оформлюється з використанням бланка паспорта громадянина України зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1994 № 353 «Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України».

Пунктом 3 Тимчасового порядку передбачено, що оформлення і видачу паспорта здійснюють територіальні підрозділи Державної міграційної служби України (далі територіальні підрозділи ДМС), зокрема, особі, яка досягла 16-річного віку, на підставі заяви про видачу паспорта громадянина України (далі - заява) за зразком, наведеним у додатку 1 до цього Тимчасового порядку, поданої нею особисто.

За приписами п.4, 5 Тимчасового порядку № 456, оформлення і видача паспорта здійснюються протягом 30 календарних днів з дня подання особою до територіального підрозділу ДМС заяви та документів для оформлення і видачі паспорта. Заява та документи для оформлення і видачі паспорта (у тому числі для вклеювання фотокартки) подаються заявником до територіального підрозділу ДМС за зареєстрованим місцем проживання особи.

Так, судом встановлено, що предметом спору є видача паспорта у вигляді паспортної книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ.

Досліджуючи спірні правовідносини, колегія суддів зазначає, що питання щодо права особи на отримання паспорта України у формі книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ, у зв`язку з ненаданням нею згоди на обробку персональних даних було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі, за результатами розгляду якої 19.09.2018 була винесена постанова у справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18).

У вказаній справі Верховний Суд зробив висновок, що норми Закону № 5492-VI на відміну від норм Положення № 2503-XII не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові, та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було «встановлене законом») не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18) визначені наступні ознаки типових справ:

а) позивач фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ;

б) відповідач територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

На переконання Великої Палати, позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

У цій же постанові Велика Палата вказала, що висновки у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення № 2503-ХІІ.

З матеріалів справи встановлено, що у зв`язку з досягненням 14-річного віку ОСОБА_2 та її законні представники - ОСОБА_1 (матір) та ОСОБА_3 (батько) звернулися із заявою від 05.12.2023 (вхідний реєстраційний №О-16/6/1217-23 від 05.12.2023) до Самарського відділу Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області в якій, зокрема, просили оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

Крім того, у поданій заяві зазначено, що позивачка не надає згоди на обробку персональних даних.

За результатом розгляду вказаної вище заяви відповідачем листом від 21.12.2023 за вих.№О-16/6-1217-23/1217/23724-23 повідомлено заявника, що згідно норм чинного законодавства право на отримання паспорта у формі книжечки виникає у особи після досягнення нею 16-річного віку. Відтак, з метою документування ОСОБА_2 паспортом громадянина України зразка 1994 року необхідно звернутися після настання 16-річного віку та надати необхідні документи.

Тобто, аналізуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що фактично підставою для відмови у видачі паспорту у формі книжечки позивачу слугувало те, що на момент звернення з заявою позивач не досяг 16-річного віку. Вказані аргументи також викладені апелянтом в мотивувальній частині апеляційної скарги.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що спірним питанням в межах даної справи є питання віку, з якого має видаватися паспорт у формі книжечки, враховуючи положення статті 21 Закон №5492-VI, якими встановлено обов`язок громадянина України, який досяг чотирнадцятирічного віку отримати паспорт громадянина України, тоді як приписами Положення №2503-ХІІ передбачено отримання паспорта з шістнадцятирічного віку.

Так, Тимчасовий порядок №456 визначає шістнадцятирічний вік для оформлення та видачі паспорта.

Частинами другою, третьою статті 7 КАС України передбачено, що суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів приходить дійшла про застосування положень Закону № 5492-VI, який має вищу юридичну силу, ніж Положення №2503-ХІІ та Тимчасовий порядок №456.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 21 Закону №5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Відтак, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу може створювати перешкоди у реалізації позивачем своїх громадянських прав.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 18 листопада 2021 року у справі № 420/4049/20 та від 21 грудня 2022 року у справі №420/5353/20.

Враховуючи викладене, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про зобов`язання відповідача оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням нею 14-річного віку, паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того, що спірні відносини не відповідають ознакам зразкової справи, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №806/3265/17, колегія суддів критично оцінює вказані аргументи відповідача, оскільки в даній справі позивачем є особа, якій відділом №4 у місті Дніпрі Головного управління міграційної служби України в Дніпропетровській області області відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, відповідачем є територіальний орган ДМС України, а предметом спору вимога щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки саме у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, та відповідно зобов`язання про вчинення дій щодо видачі паспорту у формі книжечки.

Отже, враховуючи викладене, колегія судді вважає, що обставини даної справи відповідають ознакам типової справи, а тому висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №806/3265/17 підлягають застосуванню в межах даної справи.

Щодо доводів апеляційної скарги, що форма заяви для оформлення паспорта є не довільною, а затверджена Додатком 1 до Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 06.06.2019 №456, однак, позивачем не надано належних доказів звернення із відповідною заявою та переліком документів, який визначено п. 1 Розділу ІІІ Тимчасового порядку для отримання паспорту у формі книжечки при досягненні особою віку 16 років, колегія суддів зазначає, що вказані обставини не слугували підставою для відмови позивачу у видачі паспорта у формі книжечки.

Крім того, як свідчать матеріали справи, зі змісту заяви позивачки про видачу паспорта громадянина України у формі книжечки та ненадання згоди на обробку персональних даних від 05.12.2023, в додатках зазначено заяву про видачу паспорта згідно Додатку 1, що спростовує вказані доводи апелянта.

Також, під час розгляду справи колегією суддів враховано правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі №420/12574/21 та від 09 листопада 2023 року у справі №380/16510/22, яка релевантна до обставин даної справи.

Інших доводів та вимог апеляційна скарга відповідача не містить, у зв`язку з чим, враховуючи положення ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів переглядає оскаржуване рішення в межах викладених доводів апеляційної скарги та погоджується з висновком суду першої інстанції.

Згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі відділу №4 у місті Дніпрі залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров