Справа № 160/2550/24
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2024-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2024 рокуСправа №160/2550/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
29 січня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні 50-ти відсоткової знижки з плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо в межах норм;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити 50-ти відсоткову знижку з плати за користування житлом та комунальних послуг.
Ухвалою суду від 05 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
На виконання ухвали суду від 05 лютого 2024 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 13.02.2024 року надійшла заява про усунення недолік позовної заяви разом з уточненою позовною заявою.
Ухвалою суду від 15 лютого 2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
26.04.2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якому відповідач проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позову. Так, відповідачем зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2022 року № 1041 «Деякі питання надання житлових субсідій та пільг на оплату житлово комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу Пенсійним фондом України» визначено, що з 01 жовтня 2022 року виплату, а з 01 грудня 2022 року призначення житлових субсідій та пільг на оплату житлово комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу забезпечує Пенсійний фонд України. Відповідно до п. 6 Порядку надання пільг на оплату житлово комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року № 373 «Деякі питання надання пільг на оплату житлово комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі» (далі Порядок № 373), органи Пенсійного фонду України здійснюють нарахування пільг із січня 2023 року. Пунктом 3-1 Порядку № 373 передбачено, що із січня 2023 рок пільги на оплату житлово комунальних послуг надаються виключно у грошовій формі органами Пенсійного фонду України. Статтею 2 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565 - XII було передбачено, що Держава гарантує працівникам міліції соціальний захист. Працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-ти процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. Вказаний Закон втратив чинність на підставі Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580 VII, у зв`язку із чим, позивач не має права на зазначену пільгу.
03 травня 2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в яких відповідач повідомив, що в Пенсійному фонду України існує Реєстр осіб, які мають право на пільги, що адмініструвався управлінням соціального захисту населення, згідно якого ОСОБА_1 , як отримувач пільг, не значиться. В Пенсійному фонду України Реєстр осіб, які мають право на пільги, сформований на підставі міграції даних від соцзахисту, та в якому до 2023 року даних щодо позивача, немає. Паперова справа отримувача пільг - ОСОБА_1 , до пенсійного органу не передавалась., що свідчить про те, що пільги позивачу на момент передачі функцій з виплат були передані ПФУ, не були встановлені.
07 травня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив позивача, в якому наведені підстави для задоволення позову, аналогічні тим, що зазначені у позовній заяві.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
20.12.2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою та доданими до неї документами, які підтверджують право на пільги, та вказуючи про те, що до 2015 року він отримував пільги по оплаті комунальних послуг, та просив відновити йому призначену 50% знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.
Не погодившись з діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 22 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-XII (далі - Закон №565-XII), в редакції, чинній на час призначення позивачу спірної пільги, працівникам міліції та членам їх сімей надається 50 % знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.
Згідно з частиною шостою цієї ж статті за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом.
Постановою КМУ від 04.06.2015 року №389 затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сімї, яким передбачено механізм реалізації права на отримання певного виду пільг в залежності від середньомісячного сукупного доходу сімї, осіб які мають право на пільги згідно закону. Дія цього Порядку у редакції від 04.06.2015 року поширювалась на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно ЗУ «Про міліцію».
Пунктом 3 цього Порядку було передбачено, що пільги, зазначені у пункті 1 цього порядку, надавались за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сімї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.
Відповідно до п. 8. Порядку пільговики, до сукупного доходу сімї яких входять доходи, визначені пунктом 5 цього Порядку (крім пенсії та соціальної допомоги), або до складу сімї яких входять працездатні особи, подають до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення декларацію про доходи сімї пільговика за формою згідно з додатком, а також довідки про доходи свої та членів сімї (крім довідок про розмір пенсії та соціальної допомоги) за шість місяців, що передують місяцю звернення, або документи, що підтверджують відсутність доходів за такий період.
У разі неподання документів, передбачених абзацом першим цього пункту, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повідомляє пільговика про необхідність подання відповідних документів для визначення права на отримання пільг.
Позивачем до матеріалів справи не додано будь яких доказів того, що він звертався до управління соціального захисту населення з декларацією про доходи сім`ї, а також надавав довідки про доходи свої та членів сім`ї (крім довідок про розмір пенсії та соціальної допомоги) за шість місяців, що передують місяцю звернення, або документи, що підтверджують відсутність доходів за такий період. Не було надано до суду і доказів того, що йому було припинено саме з 2015 року застосування 50 % знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.
З наданих додаткових пояснень відповідача вбачається, що Реєстр осіб, які мають право на пільги, сформований на підставі міграції даних від соцзахисту, та в якому до 2023 року даних щодо позивача, немає, що свідчить про те, що пільги позивачу на момент передачі функцій з виплат ПФУ, не були встановлені.
Правовий і соціальний захист працівників міліції та їх пенсійне забезпечення врегульовано ЗУ «Про міліцію» від 20.12.1990 р. № 565-XII, ч. 1, 2 ст. 22 якого передбачено, що держава гарантує працівникам міліції соціальний захист. Працівники міліції користуються пільгами при розподілі житла, встановленні квартирних телефонів, влаштуванні дітей у дошкільні заклади, вирішенні інших питань соціально-побутового забезпечення у порядку, передбаченому законодавством України.
Чинною на час призначення позивачу спірної пільги редакцією ЗУ «Про міліцію» передбачено, що працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом.
З 7 листопада 2015 року у зв`язку з набуттям чинності ЗУ «Про Національну поліцію» втратив чинність ЗУ «Про міліцію», а стаття 22, відповідно до якої позивач до прийняття ЗУ «Про Національну поліцію» мав право на 50-відсоткову знижку по сплаті за користування житлом та комунальними послугами, за паливо викладена в іншій редакції і не містить посилань на пільги, що були встановлені раніше, а містить основні повноваження керівника поліції.
Таким чином, у період з часу призначення позивачу пільги та до набуття чинності ЗУ «Про Національну поліцію» чинним законодавством встановлювалось право певного кола осіб, в тому числі і позивача, відповідно до Закону України «Про міліцію» на отримання 50-відсоткової знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.
Абзацами 2 та 3 пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про Національну поліцію» (доповнено згідно із Законом № 900-VІІІ від 23.12.2015 року) встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб, але ЗУ «Про Національну поліцію» не містить норм, які б передбачали таку пільгу, як 50-відсоткова знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг не тільки для колишніх міліціонерів, а й для тих, які виходять на пенсію після вступу цього закону в силу.
Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового правового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.
Враховуючи те, що останнім у часі є ЗУ «Про Національну поліцію», в якому у прикінцевих та перехідних положеннях встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, які передбачені ЗУ «Про Національну поліцію», тому пріоритетними в даному випадку є положення саме цього Закону.
За таких підстав, суд вважає, що відповідач, відмовляючи позивачу у наданні пільги, як пенсіонеру МВС України, у вигляді 50 % знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг, палива та електроенергії, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року по справі №484/655/16-а, від 17 квітня 2018 року по справі №243/4524/16-а, від 19 березня 2019 року по справі №183/7517/15 (2-а/183/13/16), від 20 березня 2019 року по справі №367/6940/16-а та від 15 травня 2019 року по справі №159/1783/16-а, від 09 квітня 2020 року по справі №524/5284/16-а, від 16 березня 2021 року по справі №826/1792/18.
Крім того, слід зауважити, що встановлені діючим законодавством пільги не є довічними, як про це зазначає позивач, а залежать від конкретних положень чинного законодавства, яке визначає, чи надаються пільги певній категорії осіб чи ні. Не можна вважати пільги і досягнутою соціальною гарантією, яку забороняється звужувати за нормами Конституції України, оскільки пільги безпосередньо повязані із правовим статусом певної особи, а не із досягненням особою певних соціальних гарантій, як, наприклад, набуття права на призначення пенсії чи її перерахунок, яких особу неможливо позбавити наступними змінами в законодавстві. Тобто при зміні правового статусу працівника міліції (поліції) шляхом позбавлення їх певних пільг, такі пільги перестають надаватись всім особам цієї категорії, а не тільки тим, хто стане міліціонером (поліцейським) в майбутньому.
Суд вважає, що за викладених обставин підстави для задоволення позову відсутні.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що підстави для задоволення позову - відсутні.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.
Керуючись ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255,295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева