Справа № 380/28649/23
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/28649/23 пров. № А/857/8407/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Хлопецького Олександра Олександровича, Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року, ухвалене суддею Крутько О.В. у м. Львові у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі №380/28649/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів - Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , у якому просила:

-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 належної йому індексації грошового забезпечення за період з 26.06.2017 та протиправними дії щодо зміни місяця останнього підвищення посадових окладів (базового місяця) - січня 2008 року для нарахування такої у період з 26.06.2017 по 28.02.2018, а також щодо неврахування вимог абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по березень 2023 року;

-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - ОСОБА_2 належної йому індексації грошового забезпечення за період з 27.02.2016 по 26.06.2017, а також протиправними дії щодо зміни місяця останнього підвищення посадових окладів (базового місяця) - січня 2008 року, для нарахування такої у період з 27.02.2016 по 26.06.2017;

-визнати протиправною бездіяльність військової частин НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати як вдові та члену сім`ї загиблого військовослужбовця - ОСОБА_2 , грошової компенсації за невикористані ним 112 календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2023 рік, виходячи з розміру його грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу (загибелі);

-зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та провести виплату - як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - ОСОБА_2 належної йому індексації грошового забезпечення за період з 26.06.2017 по 28.02.2018 з врахуванням місяця останнього підвищення посадових окладів (базового місяця) для її нарахування - січня 2008 року, а також доплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по березень 2023 року, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням фактично виплачених сум;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та провести виплату як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - ОСОБА_2 належної йому грошової компенсації за невикористані 112 календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2023 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу (загибелі);

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та провести виплату як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - ОСОБА_2 належної йому індексації грошового забезпечення за період з 27.02.2016 по 26.06.2017 з врахуванням місяця останнього підвищення посадових окладів (базового місяця) для її нарахування - січня 2008 року.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Військову частину НОМЕР_3 , зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 повідомити Військову частину НОМЕР_3 про залучення до участі у справі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , належної йому індексації грошового забезпечення за період з 14.03.2016 по 01.09.2017.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та провести виплату ОСОБА_1 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - ОСОБА_2 , належної йому індексації грошового забезпечення за період з 14.03.2016 по 01.09.2017 із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць).

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - ОСОБА_2 , належної йому індексації грошового забезпечення за період з вересня 2017 року по 28.02.2018 включно.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та провести виплату ОСОБА_1 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - ОСОБА_2 , належної йому індексації грошового забезпечення за період з вересня 2017 року по 28.02.2018 включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць).

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_3 здійснити нарахування, а Військову частину НОМЕР_2 провести виплату ОСОБА_1 як дружині загиблого учасника бойових дій ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016-2023 рр, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення ОСОБА_2 зі списків особового складу військової частини.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача адвокат Хлопецький Олександр Олександрович, Військова частина НОМЕР_1 , Військова частина НОМЕР_2 оскаржили його в апеляційному порядку. Вважають, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційних скаргах.

Представник позивача просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, а саме зобов`язати військову частину НОМЕР_2 провести доплату ОСОБА_1 як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по січень 2023 року, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням фактично виплачених сум

Військова частина НОМЕР_1 просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову в цій частині відмовити. А у разі, якщо суд дійде висновку, що індексація грошового забезпечення позивачу як члену сім`ї загиблого військовою частиною НОМЕР_1 виплачена не у повному обсязі, просить визначити базовим місяцем для цілей проведення розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 14 березня 2016 року по 01 вересня 2017 року грудень 2015 року. Апеляційна скарга містить доводи в обґрунтування правомірності застосування відповідачем у спірний період при обрахунку індексації базового місяця. З 01.12.2015, на переконання скаржника, у зв`язку із внесенням до Порядку №1078 змін Постановою №1013 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, в тому числі військовослужбовець. Згаданою Постановою Уряд фактично запропонував у грудні 2015 року підвищити зарплати працівникам бюджетної сфери за рахунок збільшення посадових окладів (тарифних ставок) та підвищення постійних складових зарплати з тією метою, щоб з січня 2016 року розпочати заново обчислювати індекс споживчих цін. Постановою №1013 не лише істотно змінено порядок проведення індексації населення, починаючи з 01.12.2015, але й визначено місяць, з урахуванням якого в подальшому слід проводити індексацію грудень 2015 року.

Військова частина НОМЕР_2 за наслідком скасування рішення суду просить відмовити у задоволенні позову. Окрім доводів про відсутність правових підстав застосовувати базовим місяцем при розрахунку індексації грошового забезпечення у період з вересня 2017 року по 28 лютого 2018 року січень 2008 року, апеляційна скарга також містить покликання на пропуск позивачем строку звернення до суду з означеними позовними вимогами.

Учасники справи правом подання письмового відзиву на апеляційні скарги не скористались, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційних скарг слід відмовити.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є вдовою після загибелі 20.03.2023 її чоловіка - колишнього військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 (далі - загиблий), який проходив військову службу у період з 14.03.2016 по 01.09.2017 у військовій частині НОМЕР_1 , у період з вересня 2017 року по 31.03.2022 у військовій частині НОМЕР_2 та у період з березня 2022 р по 20.03.2023 у військовій частині НОМЕР_3 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 .

Факт загибелі ОСОБА_2 20.03.2023 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим Млинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 23.03.2023.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 19.04.2023 №115, загиблого виключено зі списків особового складу з 20.03.2023.

Перебування позивачки та загиблого у шлюбі підтверджується актовим записом №2023, складеним 20.07.2019 Львівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, на підставі якого видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 від 20.07.2019.

25.04.2023 позивачу були перераховані від Військової частини НОМЕР_2 (у якій військова частина А7420перебуває на фінансовому забезпеченні) невиплачені загиблому кошти в сумі 299 247,63 грн.

На запит представника позивача Військовою частиною НОМЕР_2 листом від 01.11.2023 за №7995 повідомлено, що нею було виключеного загиблого зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 з 31.03.2022 та надано інформацію за період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 .

У відповіді №8775 від 28.11.2023 Військова частина НОМЕР_2 вказала суми нарахованого і виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення її загиблого чоловіка ОСОБА_2 за видами виплат та повідомила про не надання йому додаткової відпустки та невиплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки.

Позивач, вважаючи дії відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2014 року по 31.07.2017 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року протиправними, звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи межі перегляду справи, передбачені ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання праці військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх трудових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина 3 статті 9 Закону №2011-XII).

Згідно з положеннями статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Як зазначено Верховним Судом у постановах від 19 червня 2019 року (справа №825/1987/17), від 20 листопада 2019 року (справа № 620/1892/19), від 05 лютого 2020 року (справа №825/565/17) індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону №1282-XII, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078), який поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 (до 01.01.2016 - 101) відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" ".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

При цьому, до прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови №1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015, базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), а базовий місяць (місяць підвищення) визначався у разі коли зросла зарплата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати.

З 01.12.2015 замість базового місяця введено поняття "місяць, у якому відбулося підвищення" - у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймалося за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснювалося з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати місяць підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру (місяць, в якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових), а з 01.12.2015 - місяць підвищення тарифних ставок (окладів).

Аналогічна правова позиція випливає зі змісту постанов Верховного Суду від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17 і від 22 липня 2020 року у справі №400/3017/19.

Предметом спору у цій справі є, зокрема, оцінка наявності чи відсутності підстав для зобов`язання відповідачів нарахувати та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення за період з 27 лютого 2016 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця для розрахунку.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1-3 ст.90 КАС України).

Відповідачі вказують на неможливість застосування при обрахунку індексації позивача базовим місяцем січень 2008 року, що, насамперед, згідно доводів апеляційних скарг, зумовлено прийняттям Постанови № 1013 від 09.12.2015, яка набрала чинності та підлягала застосуванню з 01.12.2015, відповідно до якої істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення. Лише починаючи з 01.12.2015 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється не індивідуально для кожного працівника (в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок), а саме від останнього перегляду тарифної сітки (окладу) за посадою, яку займає працівник. Вважають, що грудень 2015 року є місяцем підвищення грошових доходів населення відповідно до вимог постанови №1013 і Порядку №1078.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає такий підхід до застосування при розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 наведених норм протиправним.

Так, відповідно до пункту 14 Порядку №1078 роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.

Відповідно до роз`яснення Мінсоцполітики від 08 серпня 2017 року №48/о/66-17 на запит ДФ Міноборони від 18 липня 2017 року №248/3/9/1/863 зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексації, якщо не підвищується посадовий оклад.

У роз`ясненні Мінсоцполітики від 18 квітня 2018 року №28/о/66-18 вказано, що у разі зростання грошового забезпечення за рахунок інших його складових, без підвищення посадового окладу, сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового забезпечення.

Зі змісту роз`яснення Мінсоцполітики від 09 лютого 2005 року №024-106 вбачається, що зміна розміру премії за рахунок фінансових можливостей підприємства не є підставою вважати місяць базовим, при розрахунку індексу для проведення індексації.

З огляду на, вказані попередньо, положення Порядку №1078 та роз`яснення Мінсоцполітики, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що за загальним правилом підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи, тоді як зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.

Підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців за період з січня 2008 року по березень 2018 року, що є підставою для встановлення іншого базового місяця для проведення індексації, не відбувалося.

Після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (набрала законної сили 01 березня 2018 року), якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації грошового забезпечення став березень 2018 року.

Отже, з огляду на межі перегляду судового рішення саме січень 2008 року є базовим місяцем, що враховується для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 27 лютого 2016 року по 28 лютого 2018 року.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У випадку коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи зробити ту чи іншу дію суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є визначення Військовим частинам НОМЕР_1 та НОМЕР_2 зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за відповідні періоди проходження служби у цих військових частинах ОСОБА_2 з урахуванням базового місяця січня 2008 року.

Обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права не є втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій військової частини НОМЕР_2 протиправними та зобов`язання вчинити дії нарахувати та виплатити їй індексацію грошового забезпечення ОСОБА_2 , що охоплюються періодом з березня 2018 року по 2022 рік, суд апеляційної інстанції поділяє висновки суду першої інстанції про передчасність звернення до суду з означеними вимогами, оскільки відповідач не нараховував і не виплачував позивачу цей вид індексації за період з 1 березня 2018 року по грудень 2019 року.

Лише після нарахування позивачу індексації за період з 14.03.2016 по 28.02.2018, з врахуванням змісту спірних правовідносин, відповідачам належить вирішити чи має право позивач на отримання індексації-різниці та встановити чи розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Судом слушно також вказано на те, що відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України від 03.11.2022 № 2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» зупинено на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», а відтак позовні вимоги про перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за 2023 рік задоволенню не підлягають.

У справі, що розглядається, з огляду на доводи скаржника військової частини НОМЕР_2 , також підлягає дослідженню питання дотримання позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно зі статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

Частинами першою і другою статті 233 КЗпП України (з урахуванням змін, що внесенні Законом №2352-IX) передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 не була обізнана про суми нарахованого грошового забезпечення її чоловіка до отримання листів військової частини НОМЕР_2 від 01.11.2023 та від 28.11.2023.

Відтак, позивач, звернувшись із позовом 05 грудня 2023 року не пропустила тримісячного строку звернення до суду з даним позовом.

З огляду на викладене, відсутні достатні і належні підстави для застосування правових наслідків, передбачених процесуальним законом в разі пропуску строку звернення до суду.

Оцінюючи доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315, 316, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Хлопецького Олександра Олександровича, Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року у справі №380/28649/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний