Справа № 160/21801/23
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 серпня 2024 року м. Дніпросправа № 160/21801/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року (суддя Букіна Л.Є.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду 03 листопада 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року заяву представника позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 . У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Не погодившись з додатковим рішенням суду, представником позивача подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та задовольнити заяву представника позивача про стягнення судових витрат в повному обсязі. Вважає, що докази у своїй сукупності є достатніми для підтвердження факту понесення позивачем судових витрат у більшому розмірі та є співмірними та обґрунтованими фактично наданим адвокатом послугам з огляду на якість поданих позивачем процесуальних документів, доказове наповнення матеріалів справи тощо.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що за договором про надання юридичної (правничої) допомоги №20/07/23 від 20.07.2023 ОСОБА_1 доручає, а Адвокатське об`єднання «Ліга Сова», в особі заступника директора по роботі з клієнтами ОСОБА_2 приймає на себе зобов`язання з надання професійної правничої допомоги, пов`язаної із здійсненням представництва інтересів позивача з питань щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди, зокрема, у всіх судових органах України.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини 3 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України.

Відповідно до частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення витрат.

Частина 4 статті 134 КАС України передбачає, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 6 статті 134 КАС України, в разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 статті 134 КАС України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, відповідно до частини 7 статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи встановлено, що у позовній заяві заявлено клопотання про стягнення на користь позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу та 09.01.2024 подано заяву про розподіл судових витрат. На підтвердження надання правничої допомоги позивачем надано копії:

- договір про надання юридичної (правничої) допомоги №20/07/23 від 20.07.2023 (а.с.6);

- додаток №1 до договору про надання юридичної (правничої) допомоги №20/07/23 від 20.07.2023 (а.с.61);

- акт №б/н виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання юридичної (правничої) допомоги №20/07/23 від 20.07.2023 (а.с.62);

- рахунок №23-11/1 від 05.11.2023 на суму 66 269,00 грн. (а.с.63).

Отже, представником позивача дотримано процедуру звернення до суду із заявою про стягнення додаткових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Перевіривши зміст наданих позивачем документів стосовно витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.

Заявником надано до суду наступний розрахунок понесених позивачем витрат на правову допомогу, а саме:

- усна консультація щодо питань невиплати додаткової винагороди військовослужбовцю з підстав отримання ним поранення та за період його перебування на лікуванні після отриманого поранення 1 000,00 грн;

- складання рапорту на командування військової частини щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцю з підстав отримання ним поранення та за період його перебування на лікуванні після отриманого поранення 3 000,00 грн;

- аналіз реєстру судових рішень стосовно питань невиплати додаткової винагороди військовослужбовцю з підстав отримання ним поранення та за період його перебування на лікуванні після отриманого поранення - 3 000,00 грн;

- зустріч з клієнтом для узгодження правової позиції у випадку звернення до суду із позовною заявою - 1 000,00 грн;

- складання позовної заяви до А2120 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії 5 000,00 грн;

- гонорар успіху 53 269,00 грн.

Загальна вартість наданих послуг за цим актом складає 66 269,00 грн.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 по справі №922/2685/19.

З огляду на вказані норми, колегія суддів вважає, що позивач має право на відшкодування витрат на правничу допомогу. Однак, на думку суду, заявлена представником позивача сума понесених позивачем витрат на правову допомогу є завищеною.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

При цьому колегія суддів зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Суд вправі зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, керуючись критеріями, що визначені частинами ч.7, 8, 9 ст. 139 КАС України з урахуванням конкретних обставин справи та з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Так, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися у тому числі через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи на підтвердження обґрунтованості розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 66 269,00 грн не є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням реального часу, необхідного для виконання відповідних робіт (послуг).

На підставі системного аналізу матеріалів справи та долучених представником позивача доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що усна консультація, пошук судової практики, зустріч з клієнтом для узгодження правової позиції та складання рапорту і позовної заяви на визначену суму не відповідають критерію реальності адвокатських витрат.

Таким чином, заявлені позивачем до відшкодування витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат є не співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт), крім того справа була розглянута в порядку строщеного позовного провадження без виклику сторін.

Апеляційний суд зазначає, що такі адвокатські послуги як: підготовка та подання будь-яких документів правового характеру, необхідних для захисту інтересів замовника, пошук необхідної юридичної інформації та погодження правової позиції з клієнтом, охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті представництво позивача у суді.

Щодо посилання скаржника на правову позицію ВП ВС від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у якій зазначено, що при винесенні оскаржуваного рішення не враховано та не надано оцінку «гонорару успіху» (як форми оплати винагороди адвокату), то необхідно зазначити, що судом апеляційної інстанції не ставиться під сумнів та не заперечується право позивача та його адвоката визначити у договорі про надання правничої допомоги винагороду адвоката у формі «гонорару успіху».

Однак, варто зауважити, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 червня 2021 року у справі № 638/8960/16-ц не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Аналогічна правова позиція зазначена в ухвалі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року по справі № 200/2125/23.

Враховуючи критерії реальності, розумності та співмірності розміру судових витрат та обставини справи, апеляційний суд погоджується с судом першої інстанції, що співмірним розміром судових витрат пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу є 5000,00 грн.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко