Справа № 460/21007/23
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2024-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., за участю секретаря судового засідання Яцюк К.Р., представник позивача: не з`явився, представника відповідача: Накопалова Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року адміністративний позов Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області щодо ненарахування та невиплати у повному обсязі ОСОБА_1 заробітної плати за період його роботи з 06.11.2020 по 10.11.2020 на посаді заступника начальника Головного управління Держземагентства у Рівненський області.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену заробітну плату за період його роботи з 06.11.2020 по 10.11.2020 на посаді заступника начальника Головного управління Держземагентства у Рівненський області у розмірі 309,44 грн (триста дев`ять грн 44 коп) (сума вказана без урахування сплати податків та інших обов`язкових платежів).

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області щодо не проведення повного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 з посади заступника начальника Головного управління Держземагентства в частині виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в частині виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток у розмірі 61427,57 грн (шістдесят одна тисяча чотириста двадцять сім грн 57 коп) (сума вказана без урахування сплати податків та інших обов`язкових платежів).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

12.08.2024 від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, в якій він просить суд ухвалити додаткове судове рішення у справі № 460/21007/23 яким стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 40000,00 (сорок тисяч) грн, пов`язані з правничою допомогою адвоката.

Ухвалою суду від 14.08.2024 заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі № 460/21007/23 призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.08.2024.

20.08.2024 у судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду заяви, не прибув.

Ухвалою суду від 20.08.2024, занесеною до протоколу судового засідання розгляд заяви про ухвалення додаткого судового рішення продовжено без участі представника позивача.

15.08.2024 через підсистему "Елктронний суд" від представника відповідача надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у якій він просить суд відмовити повністю у задоволенні заяви позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу. У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи заявленого клопотання та надав пояснення аналогічні цим доводам, стверджував, що заява є необґрунтованою, оскільки обсяг наданих послуг не відповідає критерію реальності, також відсутні обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та співмірність таких витрат з виконаною роботою адвоката.

20.08.2024 у судовому засіданні було проголошено вступну і резолютивну частини додаткового судового рішення.

Визначаючись щодо наявності правових підстав для ухвалення додаткового судового рішення, суд виходить із наступного.

Згідно частини першої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина 3 статті 252 КАС України).

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно частини першої статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).

За правилами частини третьої статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Проте, принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката визначено частиною п`ятою статті 134 КАС України, тобто розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

Відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, при оцінці розміру витрат суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність) та факти на підтвердження таких критеріїв (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг тощо).

При визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

Так, на підтвердження фактично понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано копії наступних документів:

1) свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю серії РН № 1290;

2) ордер про надання правничої (правової) допомоги серії ВК № 1008583 від 15.07.2020;

3) договір про надання правової допомоги № 15 від 15.07.2020;

4) додаткову угоду № 2 від 15.06.2023 до договору про надання правової допомоги № 15 від 15.07.2020, з описом наданих юридичних послуг, зі змісту якого вбачається, що адвокатом надано позивачу наступні види правничої допомоги:

- підготовка стратегії захисту та процесуальних документів, зібрання доказів, в тому числі правовий аналіз доказів для матеріалів справи - попередньо визначена кількість витраченого часу - 15 год, вартість - 30000 (ставка за годину 2000 грн);

- представництво інтересів в суді, в тому числі участь в судових засіданнях - попередньо визначена кілкість витраченого часу - 05 год, вартість - 10000 (ставка за годину 2000 грн).

Згідно зазначених доказів загальний обсяг часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги ОСОБА_1 складає 20 годин.

З огляду на правову позицію Верховного Суду наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Оцінюючи подані документи, якими позивач обґрунтовує фактичне понесення витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи клопотання відповідача, суд вважає, що витрати, зазначені у додатковій угоді № 2 до договору про надання правової допомоги від 15.07.2020 № 25 в грошовому еквіваленті 40000 грн, не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

З цих же мотивів, суд вважає такими, що не відповідають критерію реальності адвокатських витрат витрати на прийняття участі адвоката Дремлюги Ю.С. у судових засіданнях щодо захисту прав та інтересів клієнта у загальному розмірі 10000 грн, враховуючи тривалість судових засідань та незмінність позицій сторін щодо спірних правовідносин.

Такі послуги як підготовка стратегії захисту та процесуальних документів, що стосуються справи, в тому числі правовий аналіз доказів для матеріалів справи, фактично є складовою послуги із підготовки та складання позовної заяви, а тому окремо не підлягають врахуванню до витрат на правничу допомогу.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 (справа № 159/5837/19, провадження № 61-10459св20) міститься правовий висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Тому доводи відповідача щодо неможливості розподілу витрат на правничу допомогу адвоката через відсутність доказів фактичної оплати послуг, відхиляються судом.

Зважаючи на характер спірних правовідносин, приймаючи до уваги обставини цієї справи та процесуальний хід її розгляду, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суми витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у розмірі 8000,00 грн, що відповідає принципам об`єктивності, справедливості та співмірності.

Керуючись статтями 241-246, 252, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області на користь ОСОБА_1 8000 (вісім тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

У стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 22 серпня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області (вул. Симона Петлюри, буд. 37,м. Рівне,Рівненська обл.,33013, ЄДРПОУ/РНОКПП 39768252)

Суддя Ольга ПОЛІЩУК