Справа № 570/2883/24
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 570/2883/24 пров. № А/857/17158/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Поліського округу на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 25 червня 2024 року, ухвалене суддею Сидоренко С.М. у м. Рівне за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі № 570/2883/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Поліського округу про визнання протиправною та скасування постанови та закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2024 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - Державної екологічної інспекції Поліського округу, у якому просив скасувати постанову № 537-4/1 від 31.05.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, а провадження у справі - закрити.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 25 червня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Рішення мотивоване тим, що позивач заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення та звертає увагу суду на те, що втручання у природню водойму ним не здійснювалось, захоплення земельної ділянки громади не могло бути. За 30 метрів від ріки Устя утворилась неглибока (1-1,5 кв.м водойма) природня водойма. Водоймою користуються усі охочі, місцеві запускають рибу. Наявна дерев`яна бесідка для відпочинку. Водойма не огороджена і ніколи не була огороджена. Усі ці обставини позивачем інспектору роз`яснено, проте, він прийняв незаконне рішення про притягнення до адміністративної відповідальності саме ОСОБА_1 .. З матеріалів справи не випливає ні незаконності виникнення водойми, ні причетності позивача до неї, ні даних про власника земельної ділянки, на якій вона виникла. Постанова надумана, не підтверджена доказами, не відповідає дійсним обставинам справи.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до неналежного дослідження судом наданих відповідачем доказів в підтвердження правомірності оскарженої постанови державного екологічного інспектора з охорони навколишнього середовища Поліського округу про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за самовільне зайняття земельної ділянки.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Так, судом з постанови про накладення адміністративного стягнення від 31.05.2024 №537-4/1, винесеної держаним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу Двигаєм В.А., встановлено, що ОСОБА_1 порушив ст. 125, 126 Земельного кодексу України, та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 211 Земельного кодексу України тим, що самовільно зайняв земельну ділянку земель водного фонду шляхом викопування ставка площею 0,08 га на території Корнинської сільської ради Рівненського району.

Вказаною постановою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП та нього накладено штраф у розмірі 425 грн.

ОСОБА_1 , вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення №537-4/1 від 31.05.2024 протиправною, звернувся до суду з вимогами про її скасування та про закриття провадження у справі.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 3 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Як передбачено статтею 187 ЗК України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Відповідно до абз. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 188 ЗК України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля визначає Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19 червня 2003 року №963-IV (далі - Закон № 963-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У статті 1 Закону № 963-IV було визначено терміни, які застосовуються в ньому, зокрема:

-охорона земель - це система правових, організаційних, економічних, технологічних та інших заходів, спрямованих на раціональне використання земель, запобігання необґрунтованому вилученню земель сільськогосподарського призначення для несільськогосподарських потреб, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості ґрунтів, підвищення продуктивності земель лісового фонду, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення;

- самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Статтею 2 Закону № 963-IV визначені основні завдання державного контролю за використанням та охороною земель, до яких належать:

-забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України;

-забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони та раціонального використання земель;

-запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення;

-забезпечення додержання власниками землі та землекористувачами нормативів у сфері охорони та використання земель, запобігання забрудненню земель та зниженню родючості ґрунтів, погіршенню стану рослинного і тваринного світу, водних та інших природних ресурсів.

Згідно зі статтею 4 Закону № 963-IV об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Як передбачено статтею 9 Закону № 963-IV, державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом: проведення перевірок; розгляду звернень юридичних і фізичних осіб; участі у прийнятті в експлуатацію меліоративних систем і рекультивованих земель, захисних лісонасаджень, протиерозійних гідротехнічних споруд та інших об`єктів, які споруджуються з метою підвищення родючості ґрунтів та забезпечення охорони земель; розгляду документації із землеустрою, пов`язаної з використанням та охороною земель; проведення моніторингу ґрунтів та агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення.

Законом України від 28.04.2021 № 1423-ІХ (набрав чинності 27.05.2021) статтю 9 Закону № 963-IV було доповнено частиною п`ятою, відповідно до якої порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель встановлюється цим Законом, Земельним кодексом України, законами України «Про охорону земель», «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 10 Закону № 963-IV державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право:

-безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель;

-давати обов`язкові для виконання приписи з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків;

-складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності;

-у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення;

-викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства України;

-передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення;

-проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України;

-звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства про охорону земель можуть мати й інші повноваження відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275 (в подальшому Положення № 275), Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Пунктом 7 Положення № 275 Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пп. 2 п.4 Положення №275 Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства.

За приписами п.б) ч.1 статті 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення: самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно з ст. 53-1 КУпАП самовільне зайняття земельної ділянки тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В свою чергу, за п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

В силу ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В розумінні ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.ч. 2, 3 ст. 90 КАС України).

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Так, в обґрунтування протиправності оскаржуваної постанови позивач заперечує факт самовільного захоплення земельної ділянки, за яке його оскаржуваною постановою притягнуто до адміністративної відповідальності.

Натомість, згідно доводів відповідача, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 КУпАП, підтверджується належними та допустимими доказами.

Згідно доводів відповідача, на адресу Державної екологічної інспекції Поліського округу надійшло звернення гр. ОСОБА_2 від 26 квітня 2024 року щодо самовільного втручання в русло річки Устя жителем с. Корнин Рівненського району Рівненської області ОСОБА_1 (а саме, що громадянин ОСОБА_1 самовільно створив ставок біля своєї земельної ділянки для самовільного збирання та/або використання води). 09 травня 2024 року листом за вих.№ 2226/4/1-07 Інспекція звернулась до Корнинської сільської ради з проханням надати кандидатуру представника сільської ради для проведення спільно з представниками Інспекції обстеження території за координатами: широта -50.6; довгота -26.1. На підставі Положення про Державну екологічну інспекцію Поліського округу з метою належного розгляду електронного звернення громадянки ОСОБА_2 від 26.04.2024 №001669, поданого з використанням засобів «ЕкоЗагроза», Державною екологічною Інспекцією Поліського округу видано наказ №304-ОД від 16.05.2024 щодо проведення в термін з 16 по 29 травня 2024 року огляд (обстеження) за наступними координатами: широта -50.6; довгота -26.1. 27 .05.2024 року Державною екологічною інспекцією Поліського округу проведено обстеження на території Корнинської сільської ради в селі Корнин фактів, викладених в скарзі громадянки ОСОБА_2 щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища ОСОБА_1 .

Як слідує із наявних у матеріалах справи доказів, огляд (обстеження) земельної ділянки проводилось державним інспектором охорони навколишнього середовища ОСОБА_3 із залученням голови Корнинської сільської ради ОСОБА_4 , начальника відділу архітектури, будівництва, інвестицій, комунальної власності та земельних відносн Корнинської сільської ради Корницької О.М., начальника відділу юридичної, кадрової та мобілізаційної роботи Корнинської сільської ради ОСОБА_5 , жителя с. Корнин ОСОБА_1 , що засвідчується підписами посадових осіб в акті обстеження №68/00166 від 27.05.2024, гр. ОСОБА_1 від підпису в акті відмовився (а.с.39-41).

Водночас також складено акт державним інспектором охорони навколишнього середовища ОСОБА_3 за результатом проведення заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища від 27.05.2024, у якій позивачем надано пояснення щодо облагородження природної водойми, здійснення насаджень дерев, запуску у водойму риби.

Пояснення аналогічного змісту були викладені позивачем також у протоколі про адміністративне правопорушення №018916 від 27.05.2024.

Заперечень від громадянина ОСОБА_1 під час складання актів перевірки, протоколу про адміністративне правопорушення та винесення спірної постанови про накладення адміністративного стягнення не надходило.

Крім того, ОСОБА_1 встановлено біля самовільно зайнятої земельної ділянки табличку «приватна власність, купатися і ловити рибу заборонено» (додано фотоматеріали).

Слід зазначити, що відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 ЗК України).

Разом з тим, будь-які дозвільні документи у гр. ОСОБА_1 на означену земельну ділянку відсутні, а згідно наданої сільською радою інформації земельна ділянка за координатами: широта -50.6; довгота -26.1 розташована в межах території Корнинської сільської територіальної громади та відноситься до земель комунальної власності.

Відтак, наданими відповідачем на розгляд суду доказами підтверджується факт самовільного зайняття земельної ділянки ОСОБА_1 .

Додатково на розгляд суду скаржником надано лист Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 01.07.2024 №1109/02-12/24, зміст якого додатково вказує на самовільне зайняття позивачем земельної ділянки водного фонду шляхом будівництва ставка.

З огляду на наведене, відповідачем підтверджено правомірність оскаржуваної постанови.

Натомість, пояснення позивача, спрямовані на уникнення несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, не є беззаперечним доказом неправомірності дій посадової особи відповідача.

Судом встановлено, що відповідачем було встановлено всі фактичні дані справи, у повному обсязі досліджені обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це передбачено ст. 252 КУпАП, при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП, а доводами позивача не спростовуються висновки інспектора.

Слід зазначити, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, розмір штрафу відповідає санкції ст. 53-1 КУпАП.

Доказів упередженості відповідача щодо позивача перед судом не доведено. Підстав для сумніву щодо об`єктивності відповідача щодо позивача не вказано.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 242, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Поліського округу задовольнити, а рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 25 червня 2024 року у справі №570/2883/24 скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Поліського округу про визнання протиправною та скасування постанови та закриття провадження у справі відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний