Справа № 520/4374/23
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Мельников Р.В.

13 серпня 2024 р.Справа № 520/4374/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Курило Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

27.02.2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Дзісь А.Р. звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (далі - ГУ ПФУ у Харківській області, пенсійний орган) щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком та скасувати рішення від 14.10.2022 року за № 96;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Харківській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 15.11.1991 року по 10.09.1996 року та з 02.12.1996 року по 08.11.1997 року як таких, що дає право на пенсію за віком відповідно Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV);

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Харківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до його страхового стажу в трьох кратному обчисленні (розмірі) час проходження ним військової служби в особливий період, а саме: з 06.03.2015 року по 22.05.2015 року, з 23.05.2015 року по 02.09.2015 року, з 29.04.2015 року по 24.06.2016 року, з 22.09.2016 року по 13.02.2017 року, з 28.02.2017 року по 07.03.2017 року, з 18.03.2017 року по 02.11.2017 року, з 20.05.2018 року по 14.07.2018 року (періоди безпосередньої участі в зоні АТО та ООС);

- зобов`язати ГУ ПФУ у Харківській зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 в трьох кратному обчисленні (розмірі) час проходження ним військової служби в особливий період, а саме: з 06.03.2015 року по 22.05.2015 року, з 23.05.2015 року по 02.09.2015 року, з 29.04.2015 року по 24.06.2016 року, з 22.09.2016 року по 13.02.2017 року, з 28.02.2017 року по 07.03.2017 року, з 18.03.2017 року по 02.11.2017 року, з 20.05.2018 року по 14.07.2018 року (періоди безпосередньої участі в зоні АТО та ООС);

- зобов`язати ГУ ПФУ у Харківській призначити пенсію відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідачем до страхового стажу ОСОБА_1 безпідставно не зараховано період роботи з 15.11.1991 року по 10.09.1996 року та з 02.12.1996 року по 08.11.1997 року як таких, що дає право на пенсію за віком відповідно Закону № 1058-IV та не зараховано в трьох кратному обчисленні (розмірі) час проходження ОСОБА_1 військової служби в особливий період, а саме: з 06.03.2015 року по 22.05.2015 року, з 23.05.2015 року по 02.09.2015 року, з 29.04.2015 року по 24.06.2016 року, з 22.09.2016 року по 13.02.2017 року, з 28.02.2017 року по 07.03.2017 року, з 18.03.2017 року по 02.11.2017 року, з 20.05.2018 року по 14.07.2018 року (періоди безпосередньої участі в зоні АТО та ООС).

Заперечуючи проти вимог позивача, у відзиві на адміністративний позов ГУ ПФУ у Харківській області зазначає, що рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області № 96 від 14.10.2022 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. За результатом розгляду документів, доданих позивачем при зверненні із заявою про призначення пенсії, до страхового стажу не зараховано період роботи з 15.11.1991 року по 10.09.1996 року, з 02.12.1996 року по 08.11.1997 року, оскільки в наданих довідках по різному зазначено ім`я позивача, що не відповідає паспортним даним ОСОБА_1 , а також дата наказів про прийняття та звільнення з роботи зазначена не повністю.

Заперечуючи проти вимог позивача, у відзиві на адміністративний позов ГУ ПФУ у Хмельницькій області зазначає, що спірним у даній справі рішенням позивачу було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону України № 1058-IV. Необхідний страховий стаж, визначений ст. 26 Закону № 1058-IV становить 19 років, а страховий стаж позивача становить 17 років 2 місяці 4 дні. За документами, доданими до заяви, до страхового стажу позивача не враховано періоди роботи з 15.11.1991 року по 10.09.1996 року та з 02.12.1996 року по 08.11.1997 року згідно довідок від 18.04.2018 року № 10/5, оскільки ім`я, зазначене у довідках (ОСОБА_1) не відповідає паспортним даним особи (ОСОБА_1). Крім того, в довідках не повністю зазначена дата наказів про прийняття та звільнення з роботи (не зазначено число та місяць). Крім того, у довідках про нараховані суми грошового забезпечення від 15.11.2017 року № 4/4492 та від 05.06.2019 року № 4/3399 зазначено ім`я « ОСОБА_1 », у довідці від 14.11.2019 року № 4/6048 - «ОСОБА_1». Позивачу рекомендовано надати уточнюючу довідку про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески за періоди з 03.08.2014 року по 08.09.2015 року та з 21.04.2016 року по 30.06.2016 року відповідно до форми, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 04.02.2021 року № 3-1 «Про затвердження форми довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески та Порядку розрахунку сум грошового забезпечення, якщо документи про його нарахування та про сплачені страхові внески зберігаються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, або знищено», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07.04.2021 року № 463/36085.

В той же час, представником відповідача вказано, що підстави для врахування довідок від 05.12.2017 №769 та від 07.10.2019 № 834, виданих ІНФОРМАЦІЯ_1 про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, у відповідача відсутні, оскільки зазначені довідки не відповідають додатку 2 Порядку № 637. Довідки територіального центру комплектування та соціальної підтримки про періоди проходження військової служби в складі діючої армії в період бойових дій та про кратність зарахування зазначеної військової служби на пільгових умовах до страхового стажу до заяви про призначення пенсії від 05.10.2022 позивачем не додавались. Відтак, вимога зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 15.11.1991 по 10.09.1996 та з 02.12.1996 по 08.11.1997 та в трикратному обчисленні час проходження військової служби в особливий період з 06.03.2015 по 22.05.2015, з 23.05.2015 по 02.09.2015, з 29.04.2015 по 24.06.2016, з 22.09.2016 по 13.02.2017, з 28.02.2017 по 07.03.2017, з 18.03.2017 по 02.11.2017, з 20.05.2018 по 14.07.2018, та призначити пенсію відповідно до п.4 ч.1 ст. 115 Закону № 1058, є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2023 року (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) частково задоволено вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 .

Так, судовим рішенням скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 14.10.2022 року за № 96, прийняте відносно ОСОБА_1 .

Зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 15.11.1991 року по 10.09.1996 року та з 02.12.1996 року по 08.11.1997 року як таких, що дає право на пенсію за віком відповідно Закону № 1058-IV.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.10.2022 року про призначення пенсії згідно з приписами п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Висновок суду вмотивований тим, що позивач, який у даному випадку був працівником не може нести відповідальність за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Харківській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком суд зазначив, що відмова у призначенні пенсії позивача знайшла свій вираз у прийнятому ГУ ПФУ в Хмельницькій області рішенні від 14.10.2022 року за № 96, а отже ГУ ПФУ у Харківській області дій щодо відмови позивачу у призначенні пенсії не вчиняло.

Оскільки в рамках розгляду даної справи відповідачем протиправно не було враховано період роботи позивача до пільгового стажу та, як наслідок, не було здійснено належного розгляду заяви останнього про призначення пенсії відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV, то враховуючи приписи ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважав, що наявні підстави для виходу за межі позовних вимог та зобов`язання ГУ ПФУ в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.10.2022 року про призначення пенсії згідно з приписами п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Харківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до його страхового стажу в трьох кратному обчисленні (розмірі) час проходження ним військової служби в особливий період, а саме: з 06.03.2015 року по 22.05.2015 року, з 23.05.2015 року по 02.09.2015 року, з 29.04.2015 року по 24.06.2016 року, з 22.09.2016 року по 13.02.2017 року, з 28.02.2017 року по 07.03.2017 року, з 18.03.2017 року по 02.11.2017 року, з 20.05.2018 року по 14.07.2018 року (періоди безпосередньої участі в зоні АТО та ООС) та зобов`язання ГУ ПФУ у Харківській зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 в трьох кратному обчисленні (розмірі) час проходження ним військової служби в особливий період, а саме: з 06.03.2015 року по 22.05.2015 року, з 23.05.2015 року по 02.09.2015 року, з 29.04.2015 року по 24.06.2016 року, з 22.09.2016 року по 13.02.2017 року, з 28.02.2017 року по 07.03.2017 року, з 18.03.2017 року по 02.11.2017 року, з 20.05.2018 року по 14.07.2018 року (періоди безпосередньої участі в зоні АТО та ООС) суд зазначив, що зі змісту наданих представником відповідача пояснень у відзиві на позов встановлено, що довідки територіального центру комплектування та соціальної підтримки про періоди проходження військової служби в складі діючої армії в період бойових дій та про кратність зарахування зазначеної військової служби на пільгових умовах до страхового стажу до заяви про призначення пенсії від 05.10.2022 року позивачем не додавались, доказів протилежного до суду надано не було. Відтак, позовні вимоги в цій частині є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання ГУ ПФУ у Харківській області призначити пенсію відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV суд зазначив, що останні є такими, що не підлягають задоволенню, враховуючи їх передчасність з огляду на не здійснення відповідачем належного розгляду заяви позивача від 05.10.2022 року.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Хмельницькій області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимог адміністративного позову у повному обсязі.

Аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у відзиві на позов.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду, - без змін.

Позивачем ОСОБА_1 в апеляційному порядку судове рішення не оскаржувалося.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 317 КАС України слід змінити, з наступних підстав.

Судовим розглядом справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 , народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , 05.10.2022 року звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 розглянуто ГУ ПФУ в Хмельницькій області та прийнято рішення № 96 від 14.10.2022 року, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Рішення відповідача вмотивовано тим, що вік заявника 63 роки. Страховий стаж становить 17 років 2 місяці 4 дні, необхідний страховий стаж, визначений ст. 26 Закону № 1058-IV - 19 років. До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 15.11.1991 року по 10.09.1996 року та з 02.12.1996 року по 08.11.1997 року згідно довідок від 18.04.2018 року № 10/5, оскільки ім`я, зазначене у довідках (ОСОБА_1) не відповідає паспортним даним особи (ОСОБА_1), а крім того, дата наказів про прийняття та звільнення з роботи зазначено не повністю (лише рік). Для зарахування до страхового стажу періодів роботи з 15.11.1991 року по 10.09.1996 року та з 02.12.1996 року по 08.11.1997 року необхідно надати уточнюючий документ про приналежність даних, зазначених у довідках від 18.04.2018 року № 10/5, заявникові.

Додатково повідомлено, що у довідках про нараховані суми грошового забезпечення від 15.11.2017 року № 4/4492 та від 05.06.2019 року № 4/3399 зазначено ім`я « ОСОБА_1 », у довідці від 14.11.2019 року № 4/6048 - «ОСОБА_1», у зв`язку з чим рекомендовано надати уточнюючу довідку про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески за періоди з 03.08.2014 року по 08.09.2015 року та з 21.04.2016 року по 30.06.2016 року відповідно до форми, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 04.02.2021 року № 3-1 «Про затвердження форми довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески та Порядку розрахунку сум грошового забезпечення, якщо документи про його нарахування та про сплачені страхові внески зберігаються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, або знищено», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07.04.2021 № 463/36085. Крім того, вказано, що інших документів на підтвердження спірного періоду роботи, що передбачено Порядком 637, позивачем надано не було (а.с. 22).

Перевіряючи рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на час звернення позивача із заявою про зарахування спірного періоду роботи до стажу роботи в кратному розмірі визначено № 1058-IV, відповідно до ч. 4 ст. 24 якого періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 1 Закон № 1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закон № 1058-IV, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Згідно з абзацом 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

У спірний період роботи позивача діяли норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), відповідно до положень статті 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), п. 1 якого визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В трудовій книжці серії НОМЕР_1 позивача ОСОБА_1 відсутні записи щодо періоду роботи з 15.11.1991 року по 10.09.1996 року та з 02.12.1996 року по 08.11.1997 року.

Відповідно до довідки ПП «Стріла 2003» № 10/5 від 18.04.2018 року, ОСОБА_1 дійсно працював у приватному підприємстві «Стріла 2003». 15.11.1991 року прийнятий «Стріла 2003» наказ № 12 від 1991 року, 10.09.1996 року звільнений за ст. 38 КЗпП України наказ № 18 від 1996 року. (а.с. 19)

Відповідно до довідки ПП «Стріла 2003» № 10/5 від 18.04.2018 року, ОСОБА_1 дійсно працював у приватному підприємстві «Стріла 2003» комірником складу № 2. 02.12.1996 року прийнятий «Стріла 2003» наказ № 20 від 1996 року, 28.11.1994 року звільнений за ст. 38 КЗпП України наказ № 29 від 1997 року. (а.с. 180)

Порядок ведення трудових книжок працівників визначено в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, відповідно до пункту 2.2 якої до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

До прийняття наведеної вище Інструкції порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, регламентувався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162, правилами якої було також передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відмовляючи у зарахуванні позивачу до стажу певних періодів роботи з 15.11.1991 року по 10.09.1996 року та з 02.12.1996 року по 08.11.1997 року пенсійний орган посилається на те, що ім`я, зазначене у довідках (ОСОБА_1) не відповідає паспортним даним особи (ОСОБА_1), та дата наказів про прийняття та звільнення з роботи зазначено не повністю (лише рік).

В постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі № 208/6680/16-а сформульовано висновок щодо застосування Закону № 1058-IV у питанні обчислення при призначенні пенсії стажу роботи, щодо якого у Пенсійного фонду відсутні дані про сплату страхових внесків, про те, що «позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, вчинене , оскільки згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник».

Таким чином, відповідальність за організацію ведення обліку бухгалтерських документів покладається на роботодавця, а тому формальні неточності в записах щодо власного імені ОСОБА_1 , які містяться в архівних документах, не можуть мати негативних наслідків для особи, щодо якої такі документи складені.

Крім того, колегія суддів зауважує, що за чинним правописом очевидно єдиним правильним варіантом є ім`я ОСОБА_1 , ім`я ОСОБА_1 відповідає радянському правопису, який був змінений у 1993 році, що дає підстави для висновку про те, що означені документи стосуються однієї особи - позивача ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зарахування до визнаного пенсійним органом наявного стажу (17 років 2 місяці 4 дні) трудового стажу позивача з 15.11.1991 року по 10.09.1996 року (4 роки 9 місяців 27 днів) та з 02.12.1996 року по 08.11.1997 року (11 місяців 8 днів) надає останньому право на призначення пенсії за віком на умовах Закону № 1058-IV.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 14.10.2022 року за № 96 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV є неправомірним та підлягає скасуванню.

30.03.2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16.03.2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01.04.2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що прийняв рішення за заявою позивача від 05.10.2022 року про призначення пенсії, є ГУ ПФУ в Хмельницькій області.

Оскільки судовим рішенням, рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 14.10.2022 року за № 96 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV скасовано, саме у ГУ ПФУ в Хмельницькій області виникає обов`язок повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 05.10.20252 року, зарахувавши останньому період роботи з 15.11.1991 року по 10.09.1996 року таз 02.12.1996 року по 08.11.1997 року, з урахуванням висновків суду.

Стосовно зобов`язання ГУ ПФУ в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.10.2022 року про призначення пенсії згідно з приписами п.4 ч.1 ст. 115 Закону № 1058-IV, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV визначено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Як установлено судом, станом на дату звернення ОСОБА_1 за призначенням пенсії за віком (05.10.2022 року), позивач досяг віку 63 роки та не має 25 років страхового стажу.

Відтак, посилання суду першої інстанції на не здійснення належного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є помилковими, у зв`язку з чим, слід виключити його з мотивувальної частини рішення.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що звертаючись до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, позивач ОСОБА_1 не вказував конкретних підстав призначення такої пенсії.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду необхідно змінити, шляхом викладення четвертого абзацу його резолютивної частини в наступній редакції: «Зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.10.2022 року про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно зі п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

При цьому зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміни його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року змінити, шляхом викладення четвертого абзацу його резолютивної частини в наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 жовтня 2022 року про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.»

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року змінити, виключивши з його мотивувальної частини посилання суду на не здійснення належного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Курило
Постанова у повному обсязі складена і підписана 23 серпня 2024 року.