Справа № 260/8785/23
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/8785/23 пров. № А/857/2766/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року (головуючий суддя Ващилін Р.О., м. Ужгород) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просив визнати протиправними дії, які полягають у відмові виплати йому, як учаснику бойових дій, інваліду війни 2-ї групи щорічну разову грошову допомогу в розмірі 8 мінімальних пенсій до Дня Незалежності України, зобов`язати провести виплату йому, як учаснику бойових дій, інваліду війни 2-ї групи щорічну разову грошову допомогу у розмірі 8 мінімальних пенсій до Дня Незалежності України.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що таке є незаконне, постановлене з порушенням норм права та актів їхнього застосування, просить його скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження судового розгляду.

В апеляційній скарзі зазначає, що здійснення разової грошової виплати до Дня Незалежності України відповідно до Порядку здійснення у 2023 році разової грошової виплати до Дня Незалежності України проводиться відповідно до Порядку здійснення у 2023 році разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2023 року № 754. Щорічна виплата до Дня Незалежності України надається у порядку визначеному статтями 12-16, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 61-64 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань».

Зазначає, що він є ветераном війни - особою з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, а тому має право на отримання разової грошової допомоги до Дня Незалежності у розмірі 8 мінімальних пенсій.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області, є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 20 липня 2021 року.

В 2023 році ГУ ПФУ в Закарпатській області виплатило ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня у розмірі 2900,00 грн.

Не погодившись із виплаченою сумою разової грошової допомоги, 09 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою, у відповідь на яку листом було повідомлено, що підстав для виплати разової грошової допомоги до 24 серпня за 2023 рік в розмірі від 5 до 10 мінімальних пенсій за віком відсутні, оскільки сума виплаченої йому допомоги за 2023 рік відповідає вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2023 №754.

Вважаючи, що сума щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності виплачена йому у меншому, ніж передбачено нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» розмірі, ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно врахував, що згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовий статус ветеранів війни та створення належних умов для їх життєзабезпечення забезпечує визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22 жовтня 1993 року (далі - Закон №3551) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

При цьому, до ветеранів війни, в розумінні норм Закону належать також особи з інвалідністю внаслідок війни.

Як передбачено ч. 5 ст. 13 Закону №3551 (у редакції, чинній з 15 квітня 2023 року), щороку до Дня Незалежності України особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова виплата у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Вказані положення Закону №3551 неконституційними не визнавалися і є чинними станом на день виникнення спірних правовідносин.

Отже, нормами Закону №3551 гарантовано право ветеранів війни та прирівняним до них осіб на отримання щороку разової грошової допомоги до Дня Незалежності України. При цьому Кабінету Міністрів України делеговано повноваження на визначення порядку та розміру такої допомоги.

Постановою Кабінету Міністрів України №754 від 21.07.2023 року (далі - Постанова №754) затверджено Порядок використання коштів державного бюджету для забезпечення соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань (далі - Порядок використання коштів), який визначає механізм використання коштів, передбачених у загальному фонді державного бюджету за програмою «Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань та соціальна допомога особам, які мають особливі та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною».

Згідно з п. 2 Порядку використання коштів, головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики.

Відповідно до п. 3 Порядку використання коштів, розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня щодо виплати разової грошової допомоги до Дня Незалежності України є Пенсійний фонд України.

Постановою №754 затверджено також Порядок здійснення у 2023 році разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», який відповідно до пункту 1 визначає механізм здійснення ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - Порядок виплати коштів).

Як передбачено п. 3 Порядку виплати коштів, грошова допомога виплачується до 24 серпня 2023 року особам з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи у сумі 2900,00 гривень.

ГУ ПФУ в Закарпатській області стверджує, що на виконання вимог Закону №3551 та Постанови №754, ОСОБА_1 в 2023 році була виплачена разова грошова допомога до Дня Незалежності України в розмірі 2900,00 грн. Вказана обставина позивачем не заперечується.

Таким чином, як вірно зазначено судом, розмір виплаченої ОСОБА_1 в 2023 році разової грошової допомоги відповідає положенням Постанови №754. При цьому судом враховано, що з огляду на внесені до Закону №3551 зміни з 15 квітня 2023 року саме Кабінету Міністрів України делеговано повноваження на визначення порядку та розміру такої допомоги.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 №3-рп/2012 роз`яснено повноваження Кабінету Міністрів України щодо регулювання порядку та розмірів соціальних виплат, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України на основі і на виконання Закону України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Приймаючи вказане Рішення, Конституційний Суд України виходив з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції України та законів України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, Конституційний Суд України дійшов висновку, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

При цьому Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, враховував також положення актів міжнародного права. Так, згідно ст. 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Європейський суд з прав людини також наголошував на тому, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною 1 статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

На залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у Рішенні від 19 червня 2001 року №9-рп/2001, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов`язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

Як слушно зауважено судом, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 аргументує тим, що Бюджетним кодексом України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх. Окрім того, позивач посилається на рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020, яким відновлено дію ч. 5 ст. 12 Закону №3551 у редакції, згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, такі твердження позивача є безпідставними, оскільки зміни до Закону №3551 в частині порядку виплати спірної грошової допомоги були внесені не Бюджетним кодексом України, а Законом України від 20.03.2023 №2983-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо разової грошової виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань». При цьому такими було змінено як саму допомогу (до Дня Незалежності України, замість до 5 травня), такі і механізм її розрахунку.

При цьому, колегія суддів вважає правильним висновок суду і про помилковість твердження позивача про те, що він має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності за 2023 рік за аналогією допомоги до 5-го травня в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з тих підстав, що це різний вид допомоги з огляду на зміни в законодавстві.

Враховуючи вищенаведене, суд вірно вважав, що Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, приймаючи рішення про відмову у виплаті ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги в розмірі 8 мінімальних пенсій до Дня Незалежності України, діяло на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, оскільки не встановлено протиправності дій відповідача, суд дійшов вірного висновку, що викладені в позовній заяві доводи є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1, ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року у справі № 260/8785/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула