Справа № 440/9171/24
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2024-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

23 серпня 2024 рокум. ПолтаваСправа № 440/9171/24
Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Ясиновський І.Г., перевіривши обставини усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

31 липня 2024 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , відповідно до якої просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідачів в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

зобов`язати відповідачів в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за усі роки служби з урахуванням раніше виплачених сум;

визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця за період проходження служби із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році;

зобов`язати відповідачів в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 , нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 31.08.2020 року по 31.12.2020 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2020р. за статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

зобов`язати відповідачів в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2021р. за статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

зобов`язати відповідачів в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 за статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

зобов`язати відповідачів в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023р. за статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

зобов`язати відповідачів в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 , нарахувати та виплатити мені ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2024 року по 04.07.2024 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2024р. за статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

визнати протиправною бездіяльність відповідачів в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , індексації грошового забезпечення за усі роки служби з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати відповідачів в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення за усі роки служби з урахуванням раніше виплачених сум;

визнати протиправною бездіяльність відповідачів в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 , щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , середнього заробітку за весь час затримки виплати належного грошового забезпечення (індексацію грошового забезпечення), за усі роки проходження служби, з моменту припинення трудових відносин з відповідачами і по теперішній час;

зобов`язати відповідачів в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , середній заробіток за весь час затримки виплати належного грошового забезпечення (індексацію грошового забезпечення), за усі роки проходження служби, з моменту припинення трудових відносин з відповідачами і по теперішній час.

Ухвалою судді від 05 серпня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху. Недоліки визначено усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду: позовної заяви, оформленої відповідно до частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у тому числі ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відомості про наявність або відсутність електронного кабінету кожного з відповідачів, а також копій такої позовної заяви відповідно до кількості учасників справи, позовних вимог, викладених стосовно кожного окремого відповідача та періодів; завірених підписом позивача (шляхом виконання напису "згідно з оригіналом", зазначенням прізвища та ініціалів особи, її підпису та дати засвідчення) копії витяг з реєстру територіальної громади, довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру, грошового атестату від 29.04.02024 №556, контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу від 14.02.2023, довідки про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях від 29.08.2023 №330, наказу військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2024 №123, листи військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2024 № 935 та від 11.06.2024 №778, а також квитанцій про сплату послуг відділення поштового зв`язку належної якості; обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.

19 серпня 2024 року до суду надійшли документи на усунення недоліків, до якої долучено заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, відповідно до якої на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач покликається на її статус учасника бойових дій та введення воєнного стану, а також самостійний догляд за неповнолітньою дитиною.

Надаючи оцінку доводам, приведеним у заяві про поновлення пропущеного строку, суд зазначає, що зміст поданої заяви, як і зміст позовної заяви, не містить переконливих доводів з приводу того, що позивач не мала реальної, об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії та звернутися до суду за захистом своїх прав у встановлений законом строк.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї ж норми передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом визначеного строку від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Також суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Так, ЄСПЛ сформовано правозастосовчу практику, відповідно до якої право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV є джерелом права під час розгляду справ судом.

Верховний Суд щодо строків звернення до суду з позовом також неодноразово вказував (зокрема, постанова від 15 квітня 2020 року у справі № 15/2973/18, постанова від 22 квітня 2020 року у справі № 811/1664/18, постанова від 08.02.2023 у справі № 360/566/22), що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі ВС) в ухвалі від 18 травня 2022 року у справі №802/592/17-а відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, визнавши зазначені причини пропуску строку неповажними та відмовив у відкритті касаційного провадження. Так, Верховний Суд зазначив: «…Щодо посилання скаржника на обставину запровадження на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, колегія суддів вважає, що питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках, тим більш, якщо пропуск цього строку відбувся ще до запровадження воєнного стану.».

Суд також урахував висновки ВС викладені у постанові від 06.09.2022 у справі №420/16598/21, згідно з якими сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для безумовного продовження процесуального строку, відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збоку у всіх абсолютно випадках. Поновлення строків це виняток, а війна загальна умова для всіх.

Не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду із цим позовом факт усвідомлення позивачем вчинення відповідачем порушення.

Також не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду отримання позивачем листа від відповідача у відповідь на її звернення, оскільки вказаний документ свідчать лише про час, коли позивач почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в спірному випадку.

Таким чином позивач так і не навів достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до суду, які завадили йому звернутися з цим позовом протягом встановленого законом строку, а тому наведені обставини суд визнає недостатніми для висновку про наявність підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та поновлення строку звернення до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною другою статті 123 КАС України встановлено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Підсумовуючи вищевикладене, зважаючи на те, що позивач не повідомив поважних причин пропуску строку звернення до суду, у суду наявні підстави, встановлені частиною 2 статті 123 та пунктом 9 частини 4 статті 169 КАС України, для повернення позовної заяви в частині вимог, що заявлені з пропуском строку, встановленого частиною 2 статті 122 КАС України.

Також, пунктом 4 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

У позові в якості відповідачів визначено Військову частину НОМЕР_1 та Військову частину НОМЕР_2 .

Однак, вимоги прохальної частини позову були звернені до обох відповідачів без визначення окремо позовних вимог до кожного окремого відповідача, що суперечить викладеним вище нормам.

На усунення таких недоліків позивачем надано уточнену позовну заяву, вимоги якої викладено у наступній редакції:

"1. Визнати протиправною бездіяльність відповідачів в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати - мені ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зобов`язати відповідачів в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити мені ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за усі роки служби з урахуванням раніше виплачених сум.

Здійснити виплати в/ч НОМЕР_2 , у період з 13.05.2017 року по 01.01.2022 року.

Здійснити виплати в/ч НОМЕР_1 , у період з 01.01.2022 року по 28.04.2024 року.

2. Визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця за період проходження служби із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році.

Зобов`язати відповідача в/ч НОМЕР_2 , нарахувати та виплатити мені ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 31.08.2020 року по 31.12.2020 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2020р. за статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

Зобов`язати відповідача в/ч НОМЕР_2 , нарахувати та виплатити мені ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2021р. за статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

Зобов`язати відповідача в/ч НОМЕР_1 , нарахувати та виплатити мені ОСОБА_1 , грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022р. за статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

Зобов`язати відповідача в/ч НОМЕР_1 , нарахувати та виплатити мені ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023р. за статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

Зобов`язати відповідача в/ч НОМЕР_1 , нарахувати та виплатити мені ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2024 року по 28.04.2024 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2024р. за статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

Здійснити виплати в/ч НОМЕР_2 , у період з 13.05.2017 року по 01.01.2022 року.

Здійснити виплати в/ч НОМЕР_1 , у період з 01.01.2022 року по 28.04.2024 року.

3. Визнати протиправною бездіяльність відповідачів в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати мені - ОСОБА_1 , індексації грошового забезпечення за усі роки служби з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати відповідачів в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити мені - ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення за усі роки служби з урахуванням раніше виплачених сум.

Здійснити виплати в/ч НОМЕР_2 , у період з 13.05.2017 року по 01.01.2022 року.

Здійснити виплати в/ч НОМЕР_1 , у період з 01.01.2022 року по 28.04.2024 року.

4. Визнати протиправною бездіяльність відповідачів в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 , щодо ненарахування та невиплати мені - ОСОБА_1 , середнього заробітку за весь час затримки виплати належного грошового забезпечення (індексацію грошового забезпечення), за усі роки проходження служби, з моменту припинення трудових відносин з відповідачами і по теперішній час.

Зобов`язати відповідачів в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 , нарахувати та виплатити мені - ОСОБА_1 , середній заробіток за весь час затримки виплати належного грошового забезпечення (індексацію грошового забезпечення), за усі роки проходження служби, з моменту припинення трудових відносин з відповідачами і по теперішній час.

Здійснити виплати в/ч НОМЕР_2 , у період з 13.05.2017 року по 01.01.2022 року. Здійснити виплати в/ч НОМЕР_1 , у період з 01.01.2022 року по 28.04.2024 року".

Попри вимоги ухвали суду з визначення позовних вимог стосовно кожного відповідача окремо, позивачем викладено вимоги до обох відповідачів разом стосовно саме нарахування: одноразової грошової допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за усі роки служби з урахуванням раніше виплачених сум, індексації грошового забезпечення за усі роки служби з урахуванням раніше виплачених сум, а також середнього заробітку за весь час затримки виплати належного грошового забезпечення (індексацію грошового забезпечення), за усі роки проходження служби, з моменту припинення трудових відносин з відповідачами і по теперішній час.

Окремо суд наголошує, що позивачем так і не надано уточнення позовних вимог в частині позовних вимог:

"визнати протиправною бездіяльність відповідачів в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , індексації грошового забезпечення за усі роки служби з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати відповідачів в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення за усі роки служби з урахуванням раніше виплачених сум".

Останні суперечать наведеним нормам, такі вимоги викладені нечітко, оскільки не визначають ні окремо кожного суб`єкта владних повноважень, ані конкретний період часу (без визначення початкової та кінцевої дати), стосовно якого позивач вважає порушеними свої права.

Таким чином, позивач вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху у встановлений в такій ухвалі строк не виконала в повному обсязі, недоліки позовної заяви не усунула належним чином.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачеві.

Частиною шостою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення.

Частиною восьмою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 122, 123, 169 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду з позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення судового рішення шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підп. 15.5 підп. 15 п. 1 р. VII "Перехідні положення" КАС України.

Суддя І.Г. Ясиновський