Справа № 200/339/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року справа №200/339/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року (повне судове рішення складено 07 червня 2024 року) у справі № 200/339/24 (суддя в І інстанції Шувалова Т.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якій просив:

- визнати протиправним рішення Головного Управління Пенсійного фонду України у Київській області від 15.05.2024 № 41, прийняте на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року по справі № 200/339/24;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України у Київській області виконати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року по справі № 200/339/24, з урахуванням висновку суду, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі зменшенням передбаченого статтею 12 Закону № 1788-ХІІ віку на 1 рік за кожний повний рік роботи за Списком №1, тобто на 22 роки.

На обґрунтування заяви позивачем зазначено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27.02.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Відповідач виконав рішення суду добровільно, повторно розглянувши його заяву про призначення пенсії від 29.12.2023 та за результатами розгляду прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії від 15.05.2024 № 41. Зазначав, що хоч відповідач і розглянув заяву повторно відповідно до п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак не врахував висновків суду, що він має право на пенсію саме зі зменшенням пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону № 1788-ХІІ віку на 1 рік за кожний повний рік роботи на пільгових умовах, які суд встановив у кількості 22 роки, тому позивач звернувся до суду з вказаною заявою.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративній справі № 200/339/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмолено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду, ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що зі змісту долученого рішення про відмову у призначенні пенсії вбачається, що хоч відповідач і розглянув заяву повторно у відповідності до п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак при такому розгляді не врахував висновків суду, що я маю право на пенсії саме зі зменшенням пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону № 1788-ХІІ віку на 1 рік за кожний повний рік роботи на пільгових умовах, які суд встановив у кількості 22 роки.

Тобто відповідач не врахував цього висновку суду, тобто не виконав рішення суду належним чином, що свідчить про ігнорування суду та його висновків, небажання виконувати рішення суду належним чином.

Апелянт наголошує, що суд першої інстанції не врахував, що відповідач не взяв до уваги при виконанні усі висновки суду, тому є підстави для скасування спірної ухвали суду першої інстанції та задоволення заяви, поданої в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначає, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

При цьому в положеннях частини першої статті 370 КАС України наголошується на тому, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Зазначені приписи чинного законодавства України свідчать, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Правилами статті 383 КАС України гарантовано, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, врегульований приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Вирішуючи заву позивача по суті, слід зазначити наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року, з урахуванням ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 25.12.2023 № 41 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.12.2023 № 9136 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 та Рішення Верховного Суду від 21.04.2021 у зразковій справі № 360/3611/20-а, з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення, в порядку, визначеному Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зазначенням конкретної кількості днів для зарахування до пільгового стажу позивача, або відмови у зарахуванні таких днів до пільгового стажу, із зазначенням відповідних періодів роботи та з посиланням на нормативно-правові акти, на підставі яких такі періоди роботи не зараховані та з яких конкретно причин.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Тобто, суд у вказаному рішенні не зобов`язував відповідача призначити позивачу пенсію, а зобов`язав повторно розглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року № 200/339/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області надіслано на адресу позивача лист від 20.05.2024 за № 1000-0202-8/85358, яким повідомлено про те, що рішення суду від 27.02.2024 виконано у межах повноважень та надано рішення про відмову у призначенні пенсії від 15.05.2024 № 41.

Як убачається з рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 15.05.2024 № 41, прийнятого на виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 24.04.2024 по справі № 200/339/24, відповідачем повторно розглянуто заяву позивача та з урахуванням правової оцінки, викладеної в ухвалі суду, зараховано періоди роботи: з 13.07.2020 по 31.07.2020, з 29.10.2020 по 30.10.2020, з 24.02.2022 по 24.03.2022, з 01.10.2023 по 20.12.2023 до пільгового стажу позивача, проте відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ, оскільки позивач не досяг пенсійного віку.

Тобто, на даний час, відповідач у повному обсязі виконав рішення суду в частині повторного розгляду заяви та в частині наявності підстав для зарахування або незарахування періодів роботи позивача до пільгового стажу.

За результатом повторного розгляду заяви відповідач прийняв нове рішення, в якому проаналізував додаткові документи та зарахував спірні періоди роботи позивача до пільгового стажу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що аналізуючи рішення відповідача від 15.05.2024 № 41, випливає, що відповідачем виконано рішення суду у повному обсязі, а тому відсутні підстави для визнання бездіяльності протиправною або визнання протиправним рішення.

Слід звернути увагу позивача, що рішення відповідача від 15.05.2024 № 41 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, прийняте на виконання рішення суду у цій справі, може бути предметом розгляду в суді, шляхом подання адміністративного позову щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію.

Враховуючи наведене, колегія суддів не встановила неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала суду від 07 червня 2024 року є обґрунтованою, ухваленою з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року у справі № 200/339/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 22 серпня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

Т. Г. Гаврищук

А. А. Блохін