Справа № 753/12009/24
Суддя: Заставенко М. О.
Дата ухвалення: 2024-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/161/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

з секретарем судового засідання Пічкур А.О.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Закарпатській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

19.06.2024 через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до Управління патрульної поліції у Закарпатській області, Департаменту патрульної поліції, в якій просив суд скасувати постанову, складену інспектором УПП в Закарпатській області від 08.06.2024 серії ЕАТ № 02341573 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовна заява обґрунтована наступним. 08.06.2024 відносно позивача УПП в Закарпатській області було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАН № 02341573, відповідно до якої позивачем начебто було порушено п. 9.2 ПДР - здійснено поворот без покажчика повороту. Позивач вважає вказану постанову безпідставною, такою, що прийнято з порушенням вимог чинного законодавства. Посадова особа поліції, яка підійшла до позивача, не представилася, не вказала свого прізвища, ім`я та по батькові, посаду, назву органу в якому вона працює, на надала службового посвідчення та не повідомила про спеціальне звання особи, яка склала оскаржувану постанову. Не було заслухано і не прийнято до уваги пояснень позивача та не надано можливість додати письмові пояснення до постанови. Під час складання протоколу позивач пояснив, що завжди і при будь-якому маневрі включає світлові покажчики повороту або здійснює показ рукою, однак посадові особи вказане до уваги не прийняли. У постанові вказано місце ніби то порушення - АДРЕСА_1 , в той час як за даною адресою розташована будівля гуртожитку вищого навчального закладу і поворот у цьому місці відсутній. Поліцейські не дослідили що за вказаною адресою відсутні будь які дорожні знаки, які вказують про наявність перехрестя, повороту, розвороту, руху прямо чи в бік або будь які інші знаки. У постанові вказано час вчинення правопорушення 10-02 год, в той час як позивач рухався на автомобілі о 09-45 год. У постанові відсутня вказівка про порядок і строк оскарження постанови.

Ухвалою від 24.07.2024 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду за правилами ст. 268 КАС України з повідомленням учасників справи.

09.08.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на наступне. 08.06.2024 під час несення служби працівниками управління патрульної поліції в Закарпатській області в м. Ужгород, вул. Митна, 27 було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме, водій автомобіля «БМВ 640», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час здійснення повороту не подав завчасно сигнал покажчика повороту, порушивши п. 9.2 «б» ПДР України. Автомобіль було зупинено. Інспектор підійшов до водія, належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу зупинки та перевірки документів, попросив пред`явити документи. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо водія. Водієві було роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. В ході розгляду справи всі усні доводи водія були взяті до уваги, письмові пояснення ОСОБА_1 не надавав. Інспектор виніс постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника відповідно до санкції статті. Згідно ст. 285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови та під підпис було запропоновано отримати її копії. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від відповідальності. Користуючись наданими правами щодо оскарження дій правоохоронних органів, ОСОБА_1 намагається уникнути адміністративної відповідальності.

16.08.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач зазначив, що відповідач не спростував твердження позивача щодо відсутності повороту по вул. Митна, 27 у м. Ужгород та подальшого переходу у вул. І. Франка. Уникнув пояснень, заперечень або спростування відсутності будь яких дорожніх знаків у місці по АДРЕСА_1 та/або поряд і при переході у вул. І. Франка. Відповідачем не спростовано наявність невідповідностей у постанові щодо часу вчинення правопорушення, а також процесуальні порушення під час складання оскаржуваної постанови. У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на відеозапис, який є неналежним доказом, оскільки відповідно до наданої відповідачем довідки, за період чергування 08.06.2024 відео та фото файли не збереглися.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву до суду подав, тому суд ухвалив розглядати справу у його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оглянувши диск з відеозаписом, дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані обставини, відповідно ст.33 КУпАП мають враховуватись і при накладенні адміністративних стягнень.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, що зафіксоване не в автоматичному режимі серії серії ЕНА № 2341573 від 08.06.2024 вбачається, що водій ОСОБА_1 08.06.2024 о 10-02 год., керуючи автомобілем "БМВ 640", державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в м. Ужгород, по вулиці Митна, 27, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2 б) ПДР України.

Зазначеною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Звертаючись з позовом до суду про скасування вказаної постанови у справі про адміністративне правопорушення позивач посилався на те, що вона підлягає скасуванню з тих підстав, що працівниками поліції були порушені його процесуальні права при складанні постанови, сама постанова містить неточності в часі та місці вчинення правопорушення, а також те, що вул. Митна переходить у вул. І. Франка, а тому відсутні необхідність подавати сигнал повороту.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам,

Пунктами 1.1, 1.9 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби в разі якщо водій порушив ПДР (ст. 35 Закону).

Відповідно до п. 9.2 б) ПДР України Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до cт. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, як вбачається з даної статті, доказом вчинення адміністративного правопорушення в даному випадку є пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

В судовому засіданні переглянуто долучений представником відповідача диск з відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля працівникцців поліції. З долученого відеозапису вбачається, що позивач, рухаючись на автомобілі "БМВ 640", державний номерний знак НОМЕР_1 , при повороті з вул. Митної на вул. І.Франка в м. Ужгород, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті. Після чого, ОСОБА_1 було зупинено та повідомлено про порушення і відбувся розгляд справи, що відповідає вимогами КУпАП.

З вказаного відеозапису, а також наданих позивачем фотокарток місця події вбачається, що вул. Митна дійсно переходить у вул. І. Франка, однак на вказаному перехресті наявна можливість здійснення повороту як праворуч, так і ліворуч.

Суд вважає, що дані відеоматеріали є доказами в справі у розумінні ст. 251 КУпАП.

При вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права і свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (статті 3, 8 Конституції України, ст.8 КАС України).

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Із змісту оскаржуваної постанови стає зрозуміло, що вимоги норм закону щодо дослідження обставин справи поліцейським були дотримані, так як у матеріалах справи наявні докази вчинення позивачем правопорушення. За таких умов, склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 122 КУпАП, повністю доведений.

Відповідно до тексту постанови Верховного Суду від 17.05.2018, у справі № 753/4366/17 вказано, що не спростовує здійсненого позивачем адміністративного правопорушення факт не надання йому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху роз`яснень, передбачених положеннями статей КУпАП. Ці недоліки не можуть бути підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Позивачем не надано суду жодного доказу та не викладено обставин, які підтверджували б неправомірність дій відповідача та відсутність в діях позивача порушення ПДР України.

Також суд зазначає, що постанова серії ЕНА № 2341573 від 08.06.2024 винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, оскільки відповідає положенням КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, в ній зазначено дату та час як вчинення правопорушення, місце вчинення правопорушення, вона містить підпис позивача про ознайомлення його з процесуальними правами та строком оскарження постанови, з використанням повноважень, визначених Законом України «Про Національну поліцію».

Оскільки, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення належним чином доведена, твердження позивача повністю спростовані матеріалами справи, суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243-246, 250, 251, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено 22.08.2024.