Справа № 380/22233/23
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 серпня 2024 року

Київ

справа № 380/22233/23

адміністративне провадження № К/990/32573/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2024 у справі №380/22233/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОЛЕНСКАЙ» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

20.08.2024 до суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Львівській області (далі - ГУ ДПС) на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2024 про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.12.2023.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за поданою скаргою, колегія суддів виходить з такого.

Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 05.07.2024 визнав неповажними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, наведені в заяву ГУ ДПС, залишив без руху апеляційну скаргу та запропонував апелянту протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали надати документ про сплату судового збору та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав для поновлення строку з відповідними обґрунтуваннями та доказами причин пропуску такого строку.

Підставою для залишення апеляційної скарги без руху, зокрема, стало те, що звернення до суду із апеляційною скаргою відбулось після спливу строку, встановленого для її подання. Доказів того, що в апелянта були відсутні кошти для сплати судового збору за подання апеляційної скарги з моменту прийняття оскаржуваного рішення по час подання даної апеляційної скарги, заявник не надав. З огляду на викладене, суд відхилив посилання апелянта на те, що первинна апеляційна скарга була подана в межах строку на апеляційне оскарження, але через відсутність коштів для сплати судового збору була повернута апелянту.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка була вмотивована доводами, аналогічними викладеним у попередній заяві. Додатково на підтвердження відсутності коштів заявником надані виписки по рахунках.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд виходив з того, що апелянт так і не надав доказів відсутності коштів на сплату судового збору у період з моменту отримання оскаржуваного судового рішення і по момент його сплати. Надані апелянтом виписки по рахунках та листи не підтверджують дійсну відсутність коштів. Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про неповажність наведених апелянтом підстав пропуску строку на апеляційне оскарження.

У касаційній скарзі відповідач зазначає, що реалізація права повторного звернення до суду з апеляційною скаргою здійснювалась ним без зайвих зволікань, а саме негайно після надходження коштів та сплати судового збору. При цьому з моменту отримання копії оскаржуваного рішення суду першої інстанції відповідач постійно вживав заходи для забезпечення сплати судового збору. Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 N 2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Наголошує, що незважаючи на ці обставини (впровадження воєнного стану, відсутність коштів на сплату судового збору, звільнення працівників, карантинні обмеження, велике навантаження на новопризначених працівників) працівники податкового органу вживали всіх заходів для своєчасного оскарження судових рішень, прийнятих не на користь держави. Також скаржник посилається на витяги з рішень Європейського суду з прав людини та наводить практику Верховного Суду щодо поновлення строку на оскарження апеляційне оскарження.

Проте колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків апеляційного суду.

Відповідно до частини першої статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

В даному випадку підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження стало те, що наведені скаржником причини пропуску строку є неповажними, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно із відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вперше подану апеляційну скаргу було залишено без руху ухвалою від 15.02.2024 і надано строк для усунення недоліку апеляційної скарги (надати документ про сплату судового збору); ухвалою від 01.03.2024 продовжено строк на усунення недоліків апеляційної скарги на десять днів з моменту отримання зазначеної ухвали; ухвалою від 15.03.2024 суд відмовив у задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків та повернув апеляційну скаргу скаржнику. Вдруге подану 16.04.2024 апеляційну скаргу апеляційний суд ухвалою від 27.05.2024 залишив без руху у зв`язку з несплатою судового збору; ухвалою від 13.06.2024 відмовлено в задоволенні клопотання ГУ ДПС про відстрочення сплати судового збору або про продовження строку на усунення недоліків та повернуто скаргу апелянту. Втретє скаржник подав апеляційну скаргу 28.06.2024. Отже, між поверненням вперше поданої апеляційної скарги і поданням такої скарги повторно минув майже місяць, а втретє апеляційну скаргу скаржник подав через п`ятнадцять днів з дня постановлення ухвали про повернення попередньо поданої скарги та майже шість місяців з дня постановлення оскаржуваного рішення суду першої інстанції, що не може бути визнано розумним та оптимальним строком для реалізації права на звернення до суду з апеляційною скаргою. Причин, які позбавляли ГУ ДПС можливості звернутися з апеляційною скаргою повторно у більш стислі строки скаржник не зазначає.

Усталеною є позиція Верховного Суду про те, що неналежна організація трудового процесу з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних чи фінансових складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку для суб`єкта владних повноважень без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу такого суб`єкта, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його поновлення/продовження. Така позиція викладена в постановах Верховного Суду, зокрема, але не виключно: від 31.08.2023 у справах № 340/6025/22, № 460/15983/21, від 19.07.2023 у справі №620/5941/22, від 23.03.2023 у справі № 761/28821/20.

Жодних причин, які б були у причинно-наслідковому зв`язку між обставиною введення воєнного стану і пропуском строку на апеляційне оскарження судового рішення, які мали місце у період з 29.12.2023 (дата ухвалення рішення судом першої інстанції) і до 28.06.2024 (дата подання апеляційної скарги втретє) ГУ ДПС не зазначило. Доказів того, що обставина введення воєнного стану мала прямий вплив на пропуск строку ГУ ДПС не надало.

Приведені витяги з рішень Європейського суду з прав людини, з огляду на їх зміст, не доводять наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

Посилання скаржника на постанови Верховного Суду, у яких суд дійшов висновку про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження у випадку, якщо повторне звернення з апеляційною скаргою у найкоротший строк після повернення попередньо поданої апеляційної скарги та з усуненням виявленого недоліку, який став підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки не стосується обставин, які мали місце у цій справі (між поверненням вперше поданої апеляційної скарги і зверненням до суду з апеляційною скаргою повторно минув майже місяць; звернення із апеляційною скаргою втретє відбулося через п`ятнадцять днів після повернення попередньої апеляційної скарги).

Слід зазначити, що право на апеляційний та у визначених законом випадках касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на наведене та виходячи з того, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення та доводи наведені у касаційній скарзі не спростовують наведеного, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 169, 295, 299, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2024 у справі №380/22233/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОЛЕНСКАЙ» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали суду надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон І.А. Васильєва В.П. Юрченко