Справа № 420/16222/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/16222/24

Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я. Дата і місце ухвалення: 12.07.2024 р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому просило:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) ВП №74417804 від 17.05.2024 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання рішення суду управлінням було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Сума доплати за період з 01.02.2023 з урахуванням фактично виплачених сум складає 59322,70 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійних документів. Покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку встановленому чинним законодавством та в межах повноважень, покладених зобов`язань. При цьому, фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості за рішенням суду, відбувається в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили. Відсутність коштів не може вважатися невиконанням судових рішень без поважних причин.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 12.07.2024 р. з ухваленням по справі нового судового рішення - про задоволення позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам ГУ ПФУ в Одеській області про те, що постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2023 р. по справі №420/26022/23 виконано 17.04.2024 р., оскільки на виконання постанови ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.02.2023 р. на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 09.08.2023 р. №924, виданої Службою Зовнішньої розвідки. Розмір пенсії становить з 01.05.2024 р. 23610 грн. Сума доплат за визначений період обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної справи та складає 59322,70 грн. Водночас фінансування видатків відбувається в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили.

Про вказані обставини територіальний орган ПФУ повідомляв державного виконавця, однак останнім їх не враховано та прийнято спірну постанову про накладення штрафу.

Також апелянт зазначає, що у справі №420/26022/23 судом було відмовлено в задоволенні позову щодо зобов`язання Пенсійного фонду виплачувати пенсію обмеження її розміру.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 12.03.2024 р. відповідач виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №74417804 на підставі виконавчого листа №420/26022/23, виданого 22.12.2023 р. Одеським окружним адміністративним, який рішенням від 10.11.2023 р.:

- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.02.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 09.08.2023 №924, виданої Службою Зовнішньої розвідки станом на 01.01.2023 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

24.04.2024 позивач (боржник) направив відповідачу лист, в якому боржник повідомив, що 17.04.2024 зробив перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 09.08.2023 №924, виданої Службою Зовнішньої розвідки.

Розмір пенсії третьої особи ОСОБА_1 становить з 01.05.2024 р. 23610 грн.

Сума доплати за період з 01.02.2023 по 30.04.2024 з урахуванням фактично сплачених сум склала 59322,70 грн. та обліковується в автоматичних базах даних обробки пенсійної документації.

Також боржник повідомляє про те, що станом на 24.04.2024 за рахунок виділеного Пенсійним фондом України фінансування Головним управлінням здійснено погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з датою набрання законної сили по 20.09.2020 включно.

Таким чином, виплата в розмірі 59322,70 грн. буде здійснена після виділення відповідних коштів.

До вказаного листа боржник додав копії перерахунку пенсії та розрахунку з автоматизованої системи Розрахунку пенсій.

Відповідно до перерахунку пенсії третій особі, ОСОБА_1 з 01.05.2024 боржник нарахував пенсію у розмірі 23610 грн.

Згідно з розрахунком сума доплати за період з 01.02.2023 по 30.04.2024 з урахуванням фактично сплачених сум склала 59322,70 грн. та обліковується в автоматичних базах даних обробки пенсійної документації.

17.05.2024 відповідач за невиконання рішення виніс постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

Не погоджуючись з правомірністю вказаної постанови про накладення штрафу ГУ ПФУ в Одеській області оскаржило її в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що одним із завдань Пенсійного фонду є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, однак позивач зазначеного на виконання рішення суду у справі №420/26022/23 зроблено не було.

Також підставою для відмови в задоволенні позову слугувало, що ГУ ПФУ в Одеській області без поважних причин здійснив обмеження пенсії при її перерахунку, чим не виконав рішення у справі №420/26022/23 без поважних причин.

Колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Статтею 75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином накладення штрафу є наслідком невиконання рішення боржником без поважних причин у встановлений виконавцем строк.

Аналізуючи наведені положення Закону України «Про виконавче провадження» в контексті цієї справи, потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Таким чином, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Поважними, в розумінні наведених норм Закону, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі №0840/3476/18, від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19 та від 15 квітня 2020 року у справі №811/1324/18.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, забезпечується за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно підпунктів 4, 7 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасну та у повному обсязі виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання, здійснює страхові виплати та надає соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та інші виплати, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, в межах обсягів фінансування цих виплат; здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Отже, Головні управління Пенсійного фонду України здійснює виплати винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.

Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Верховний Суд України у своїх постановах (зокрема, від 24.01.2018 року у справі №405/3663/13-а, від 13.06.2018 року у справі №757/29541/14-а та від 21.08.2019 року у справі №754/3105/17) неодноразово вказував про те, що невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

При цьому, колегія суддів наголошує на обов`язку боржника не тільки вчиняти активні дії направлені на виконання судового рішення, а й надавати державному виконавцю докази, які достеменно підтверджують поважність причин невиконання рішення суду.

Проте, таких доказів пенсійний орган ні державному виконавцю, а ні суду не надав.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянтом а ні відповідачу, а ні до суду першої та апеляційної інстанцій не надано жодних належних та допустимих доказів вжиття ним заходів щодо виконання рішення суду у частині виплати заборгованості по перерахунку пенсії позивача, зокрема, доказів звернення до Пенсійного фонду України щодо виділення відповідних коштів задля належного виконання рішення суду у справі №420/26022/23.

Колегія суддів звертає увагу, що Головним управлінням Пенсійного фонду в Одеській області не надано жодного доказу і на підтвердження відсутності бюджетного фінансування для проведення виплат на виконання судового рішення по справі №420/26022/23.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що з огляду на відсутність у державного виконавця станом на час винесення ним спірної постанови інформації, підтвердженої належними доказами, щодо стану бюджетного фінансування ГУ ПФУ в Одеській області для забезпечення можливості виконання останнім рішення суду у справі №420/26022/23, а тмоу у державного виконавця були наявні усі законодавчі підстави, передбачені частинами 1 та 2 ст. 63 Закону №1404-VIII, для винесення 14 травня 2024 року постанови про накладення штрафу у виконавчому проваджені №74417804.

Колегія суддів не вбачає підстав для висновку про протиправність постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про накладення штрафу від 17.05.2024р. ВП №74417804 та її скасування.

Доводи апеляційної скарги в цій частині правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Разом з тим колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ГУ ПФУ в Одеській області не виконало рішення у справі №420/26022/23, оскільки відповідно до наданого позивачем перерахунку з 01.05.2024 розмір пенсії становить 23610 грн., і така сума обмежена максимальним розміром пенсії, однак позивач не зазначив, які поважні причини спонукали його здійснити таке обмеження пенсії при її перерахунку.

З цього приводу слід зазначити, що суд першої інстанції не звернув уваги, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.11.2023 по справі № 420/26022/23 зобов?язано Головне управління провести з 01.02.2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 09.08.2023 року №924 виданої Службою зовнішньої розвідки України станом на 01.01.2023 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

При цьому, питання щодо виплати пенсії позивачу без обмеження вирішувалося при розгляді справи № 420/26022/23 та судом було відмовлено у задоволені таких вимог, зазначивши, про їх передчасність та відсутність підстав для задоволення, оскільки у спірних правовідносинах перерахунок пенсії на підставі нової довідки ще не проведений, тому задоволення позову у вказаній частині буде свідчити про вирішення спору на майбутнє, що не узгоджується із завданням адміністративного судочинства.

Отже колегія суддів звертає увагу, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.11.2023 по справі № 420/26022/23 не було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області провести перерахунок пенсії з 01.02.2023 без обмеження розміру пенсії, а тому зазначене питання виходить за межі розгляду цієї справи, а тому рішення суду першої інстанції щодо в частині цих висновків є помилковим.

В іншій частині доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області висновків суду першої інстанції про відмову в задоволені позову не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції в іншій частині колегія суддів не вбачає, однак рішення суду слід змінити в частині мотивів його прийняття.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.4 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи, що дана справа у відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України, належить до категорії справ незначної складності, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 272, 287, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 26 серпня 2024 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук