Справа № 200/2525/24
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2024 року Справа№200/2525/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Крилової М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

26 квітня 2024 року року до Донецького окружного адміністративного суду, через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», надійшов позов адвоката Кириленка А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок бойового травмування та контузії, що пов`язані із захистом Батьківщини, за період: з 20.03.2023 по 08.05.2023; з 14.09.2023 по 28.11.2023, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок бойового травмування та контузії, що пов`язані із захистом Батьківщини, за період: з 20.03.2023 по 08.05.2023; з 14.09.2023 по 28.11.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я у зв`язку з бойовим травмуванням та контузією, отриманими у зв`язку із захистом Батьківщини, у періоди з 20.03.2023 по 08.05.2023 та з 14.09.2023 по 28.11.2023.

Вказує, що набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі до 100 000 грн, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р., за періоди стаціонарного лікування, у зв`язку із отриманням травмування та контузії, що пов`язані із захистом Батьківщини з 20.03.2023 по 08.05.2023 та з 14.09.2023 по 28.11.2023, проте відповідач протиправни не здійснював виплату додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 25.02.022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу , поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У встановлений судом строк відповідачем відзиву на позов не було подано.

Положеннями частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, суд розцінює неподання відповідачем - суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин як визнання даного позову.

Ухвалою суду від 29 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви: десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 10 травня 2024 року поновлено строк звернення до суду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано копії та докази.

Ухвалою суду від 17 травня 2024 року виправлено описку, допущену в ухвалі суду про відкриття провадження від 10 травня 2024 року по справі №200/2525/24.

Ухвалою суду від 26 червня 2024 року повторно витребувано у відповідача копії та докази.

Ухвалою суду від 08 липня 2024 року витребувано у відповідача копії та докази.

Ухвалою суду від 19 липня 2024 року повторно витребувано у віповідача докази.

Ухвалою суду від 26 липня 2024 року витребувано у Міністерства оборони України копії та докази.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.04.2022 року №2 солдата ОСОБА_1 зараховано до спсиків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.05.2024 року №140 молодшого сержанта ОСОБА_1 з 16.05.2024 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, з 17.05.2024 року знято з котлового забезпечення військової частини.

Отже, ОСОБА_1 у період з 29.04.2022 року по 16.05.2024 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

У період з 21.06.2022 року по 13.03.2023 року ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі села Новобахмутівка Очеретинської селищної територіальної громади Покровського району Донецької області, що підтверджується відповідною довідкою від 27.06.2023 року №557/23.

Підстава: бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24.06.2022 року №3, журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 інв. №8 від 16.07.2022 року, наказ командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по стройовій частині) від 12.07.2022 року №28, наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.03.2023 року №73.

Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 01.03.2023 року №304/23, яка видана командиром військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 22.01.2023 року в районі населеного пункту Новобахмутівка, Донецької області, виконуючи бойове завдання, під час мінометного обстрілу з боку російської федерації отримав акубаротравму. Поранення сталось під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, одержані під час захисту Батьківщини, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, поранення НЕ пов`язані з вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, НЕ є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, НЕ є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Перебував у засобах індивідуального захисту - шоломі, бронежилеті, наколінниках та налокітниках.

Підстава: Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2023 №35-ОД.

Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 23.11.2023 року №840/23, яка видана командиром військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_1 06.02.2023 року в районі населеного пункту Новобахмутівка, Донецької області, виконуючи бойове завдання, під час мінометного обстрілу з боку військ російської федерації отримав пошкодження ротаторної манжети правого плечового суглобу. Травмування сталось під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, одержані під час захисту Батьківщини, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, травмування НЕ пов`язано з вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, НЕ є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, НЕ с наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Перебував у засобах індивідуального захисту шоломі, бронежилеті, наколінниках та налокітниках.

Підстава: Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 23.11.2023 №407-ОД.

Згідно з перевідним епікризом з історії хвороб №499 позивач у період з 20.03.2023 року по 10.04.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «КМКГВВ».

Згідно з виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №1031 позивач у період з 10.04.2023 року по 08.05.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у Державному закладі «Центр психологічного здоров`я та реабілітації ветеранів «Лісова поляна» Міністерства охорони здоров`я України».

Згідно з виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №2631 позивач у період з 14.09.2023 року по 05.10.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у Державному закладі «Центр психологічного здоров`я та реабілітації ветеранів «Лісова поляна» Міністерства охорони здоров`я України».

Згідно з випискої з історії хвороби №2028 позивач у період з 06.10.2023 року по 19.10.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «КМКГВВ».

Згідно з витягом з медичної картки №2109 позивач у період з 19.10.2023 року по 02.11.2023 року перебував перебував на стаціонарному лікуванні у Київському міському клінічному госпіталі ветеранів війни.

Згідно з витягом з медичної картки №2020 позивач у період з 03.11.2023 року по 28.11.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у Київському міському клінічному госпіталі ветеранів війни.

Отже, ОСОБА_1 у період з 20.03.2023 року по 08.05.2023 року та з 14.09.2023 року по 28.11.2023 року проходив лікування та перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 16.01.2024 року №1131 молодшого сержанта ОСОБА_1 визнано обмежено придатним до військової служби.

Також у довідці зазначено:

захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини (довідка про безпосередню участь №557/23 від 27.07.2023, видана командиром в/ч НОМЕР_1 );

травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (довідка про обставини травми №840/23 від 23.11.2023, видана командиром в/ч НОМЕР_1 );

травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (довідка про обставини травми №304/23 від 07.03.2023, видана командиром в/ч НОМЕР_1 ).

20.12.2023 року адвокат Мандрик В.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , направив до військової частини НОМЕР_1 заяву в якій просив нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 додаткову винагороду у збільшеному до 100 тис. грн. розмірі згідно Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р. пропорційно періодам перебування на стаціонарному лікуванні з 20.03.2023 року по 08.05.2023 року, з 14.09.2023 року по 28.11.2023 року та виготовити та направити довідку про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення та додаткової винагороди ОСОБА_1 за період з 01.12.2022 року 20.12.2023 року.

Листом від 20.03.2024 №980/24 військова частина НОМЕР_1 повідомила, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 16.01.2024 року №1131 молодшого сержанта ОСОБА_1 видана помилково та відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 вважаєтсья недійносю.

Наказ командира в/ч НОМЕР_1 щодо недійсності довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 16.01.2024 року №1131 в матеріалах справи відсутній.

Відповідно до довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 29.04.2022 року по 16.05.2024 року останньому додаткова винагорода передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 року №168 виплачувалась: у квітні за 1-2 березня 2023 року у розмірі 1935,48; у квітні за 3-12 березня 32258,07; у травні за квітень 0,00; у червні за 9-31 травня 22258,06; у жовтні за 4-5 вересня 2000,00; у листопаді за жовтень 0,00; у грудні за 29-30 листопада 2000,00.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, щодо не нарахування та не виплати додаткової грошової винагороди передбачено постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли у справі, суд зазначає наступне.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, посилаючись на своє ж Рішення від 6 липня 1999 року №8-рп/99, зауважив, що «служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п`ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей. Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо».

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ).

За приписами статті 1 Закону № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною другою статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною 1 статті 9 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Частиною 2 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно частини 3 статті 9 Закону № 2011-XII - грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до частини 4 статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану`заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168) (у редакції чинній на дату прийняття), установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановами Кабінету Міністрів України № 217 від 07.03.2022 року, № 350 від 22.03.2022 року, № 400 від 01.04.2022 року, № 754 від 01.07.2022 року, № 793 від 07.07.2022 року, № 1066 від 27.09.2022 року, № 1146 від 08.10.2022 року, № 43 від 20.01.2023 року, № 836 від 09.08.2023 року, № 1001 від 15.09.2023 року, № 1162 від 07.11.2023 року, № 103 від 30.01.2024 до Постанови № 168 від 28.02.2022 року були внесені відповідні зміни та доповнення.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 року № 400, яка застосовується з 24.02.2022, внесено зміни до пункту 1 Постанови № 168, якою вказаний пункт доповнено абзацами такого змісту:

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла)..

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2023 року № 836, яка застосовується з 01.06.2023, Постанову № 168 доповнено 12 такого змісту:

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла). .

З аналізу пункту 1 Постанови № 168 (зі змінами) можна дійти висновку, що передбачена ним додаткова винагорода в розмірі до 100 000,00 гривень є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців. Тобто, така виплата не є постійною і не має систематичного характеру.

При цьому, виплата винагороди здійснюється тільки у період дії воєнного стану та залежить від певних умов: безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а її розмір залежить від днів участі у таких діях та заходах; у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії; захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення); загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Таким чином, для нарахування та виплати додаткової винагороди збільшеної до 100 000,00 гривень, яка встановлена пунктом 1 Постанови № 168 (зі змінами), позивач мав надати належні, допустимі, достовірні та достатні докази, зокрема:

- безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії;

- безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а також кількості днів участі у таких діях та заходах;

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Із матеріалів справи встановлено, що з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 01.03.2023 року №304/23, яка видана командиром військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 22.01.2023 року в районі населеного пункту Новобахмутівка, Донецької області, виконуючи бойове завдання, під час мінометного обстрілу з боку російської федерації отримав акубаротравму. Поранення сталось під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, одержані під час захисту Батьківщини, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, поранення НЕ пов`язані з вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, НЕ є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, НЕ є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Перебував у засобах індивідуального захисту - шоломі, бронежилеті, наколінниках та налокітниках.

Підстава: Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2023 №35-ОД.

Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 23.11.2023 року №840/23, яка видана командиром військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_1 06.02.2023 року в районі населеного пункту Новобахмутівка, Донецької області, виконуючи бойове завдання, під час мінометного обстрілу з боку військ російської федерації отримав пошкодження ротаторної манжети правого плечового суглобу. Травмування сталось під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, одержані під час захисту Батьківщини, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, травмування НЕ пов`язано з вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, НЕ є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, НЕ с наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Перебував у засобах індивідуального захисту шоломі, бронежилеті, наколінниках та налокітниках.

Підстава: Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 23.11.2023 №407-ОД.

Згідно з перевідним епікризом з історії хвороб №499 позивач у період з 20.03.2023 року по 10.04.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «КМКГВВ» з діагнозом артрозо-артрит правого акроміально-ключичного суглобу. Розрив суглобової губи справа. Бурсит правового плечового суглоба.

Згідно з виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №1031 позивач у період з 10.04.2023 року по 08.05.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у Державному закладі «Центр психологічного здоров`я та реабілітації ветеранів «Лісова поляна» Міністерства охорони здоров`я України» з діагнозом люмбалгія на фоні дегенеративно-дистрофічних змін хребта з помірним порушенням функції хребта. Артрозо-артрит правого акроміально-ключичного суглобу ІІст. В стадії помірного загострення. Бурсит правого плечевого суглоба.

Згідно з виписним епікірзом із медичної карти стаціонарного хворого №2631 позивач у період з 14.09.2023 року по 05.10.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у Державному закладі «Центр психологічного здоров`я та реабілітації ветеранів «Лісова поляна» Міністерства охорони здоров`я України» з діагнозом розрив передньо-верхнього відділу суглобової губи правого плечевого суглоба (SCLAP ІІ, передній тип). Дегенеративне пошкодження сухожилка надостьового м`яза, синдром субакроміального конфлікту правоплечевого суглобу.

Згідно з випискої з історії хвороби №2028 позивач у період з 06.10.2023 року по 19.10.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «КМКГВВ» з діагнозом розрив передньо-верхнього відділу суглобової губи правого плечового суглоба (SCLAP ІІ, передній тип). Дегенеративне пошкодження сухожилка надостьового м`яза, синдром субакроміального конфлікту правоплечевого суглобу.

Згідно з витягом з медичної картки №2109 позивач у період з 19.10.2023 року по 02.11.2023 року перебував перебував на стаціонарному лікуванні у Київському міському клінічному госпіталі ветеранів війни з діагнозом розрив передньо-верхнього відділу суглобової губи правого плечевого суглоба (SCLAP ІІ, передній тип). Дегенеративне пошкодження сухожилка надостьового м`яза, синдром субакроміального конфлікту правоплечевого суглобу. ДОА АКЗ справа Пст. Двосторонній рецидивуючий гострий латеральний епікондиліт. ДДЗХ усіх відділів.

Згідно з витягом з медичної картки №2020 позивач у період з 03.11.2023 року по 28.11.2023 ркоу перебував на стаціонарному лікуванні у Київському міському клінічному госпіталі ветеранів війни з діагнозом розрив передньо-верхнього відділу суглобової губи правого плечевого суглоба (SCLAP ІІ, передній тип). Дегенеративне пошкодження сухожилка надостьового м`яза, синдром субакроміального конфлікту правоплечевого суглобу. ДОА АКЗ справа Пст. Двосторонній рецидивуючий гострий латеральний епікондиліт. ДДЗХ усіх відділів.

Суд зазначає, що пунктом 1 Постанови № 168 (зі змінами) передбачена виплата особам додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень внаслідок двох самостійних та окремих підстав:

- які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або

- які перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

До такого висновку спонукає і застосування в нормативно-правовому акті роздільного сполучника "або" між цими двома підставами.

Суд зазначає, що відповідно до п. 11 розділу XXXIV "Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану Порядку № 260 (чинна на період перебування позивача на стаціонарному лікуванні) підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

В той же час, згідно з п. 12 розділу XXXIV "Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану Порядку № 260 (чинна на період перебування позивача на стаціонарному лікуванні), керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень є факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (безвідносно наявності отримання тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії), а умовою для такої виплати є поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини.

При цьому суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі до 100 000 гривень/

Зважаючи на наявність вказаної довідок про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), у відповідача були наявні підстави для виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини за час його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого).

Водночас позивачу не виплачувалась додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини за період перебування на стаціонарному лікуванні з 20.03.2024 року по 08.05.2024 року та з 14.09.2023 року по 28.11.2023 року, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 16.02.2024 № 700/24 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Отже, враховуючи фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що оскільки отримане позивачем поранення 22.01.2023 року та травма 06.02.2023 року пов`язані із захистом Батьківщини, а також підтверджено його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, позивач має право на нарахування та виплату йому додаткової винагороди розмірі 100000,00 грн. на місяць, як такий, що отримав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини у спірний період, оскільки лікування пов`язане саме з отриманим поранням.

Позивач просить визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 грн. та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати такі кошти, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне зазначити, що під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб. Сама по собі бездіяльність це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. При цьому, дії суб`єкта владних повноважень активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб.

Отже, відмовляючи позивачу листом від 20.03.2024 року № 980/24 у нарахуванні та виплаті додаткової винагороди, Військова частина НОМЕР_1 діяла протиправно.

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправних саме дій (відмова листами), а не бездіяльності, відтак дана позовна вимога задоволенню не підлягає.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок бойового травмування та контузії, що пов`язані із захистом Батьківщини, за період з 20.03.2023 року по 08.05.2023 року з 14.09.2023 року по 28.11.2023 року та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок бойового травмування та контузії, що пов`язані із захистом Батьківщини, за період: з 20.03.2023 по 08.05.2023; з 14.09.2023 по 28.11.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок бойового травмування та контузії, що пов`язані із захистом Батьківщини, за період з 20.03.2023 року по 08.05.2023 року з 14.09.2023 року по 28.11.2023 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок бойового травмування та контузії, що пов`язані із захистом Батьківщини, за період: з 20.03.2023 по 08.05.2023; з 14.09.2023 по 28.11.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових

Суддя М.М. Крилова