Справа № 200/2314/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року справа №200/2314/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року (повне судове рішення складено 28 червня 2024 року) у справі № 200/2314/24 (суддя в І інстанції Череповський Є.В.) за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

В квітні 2024 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправним не нарахування та не виплату ОСОБА_2 відповідачем передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168) додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період з 01.06.2023 по 31.12.2023;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу передбачену Постановою № 168 додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01.06.2023 по 31.12.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовій частині НОМЕР_1 ), а тому має право на виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.

Наголошував, що у період 01.06.2023 по 31.12.2023 здійснював бойові (спеціальні) завдання, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Однак, за спірний період виплата додаткової винагороди, яка визначена Постановою № 168, відбувалась із порушенням вимог чинного законодавства, адже виплачувалась не в повному обсязі, а саме не в розмірі 30 000 грн з розрахунку на місяць.

Вважав, що така бездіяльність відповідача є протиправною, оскільки порушує права та соціальні гарантії позивача.

Ухвалою місцевого суду від 29 квітня 2024 року визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлено ОСОБА_2 пропущений строк.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги частково, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, якими вмотивовано позовну заяву.

Звертає увагу суду, що у період з 01.06.2023 по 31.12.2023 позивач здійснював бойові (спеціальні) завдання, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та мав право на виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень відповідно до Постанови № 168.

Однак, за періоди липень, серпень, вересень та жовтень 2023 року виплата додаткової винагороди, яка визначена Постановою № 168 відбувалась із порушенням вимог чинного законодавства, адже виплачувалась не в повному обсязі, а саме не в розмірі 30 000 грн з розрахунку на місяць.

Представник позивача зазначає, що у апелянта відсутні відомості про конкретні дати участі у бойових діях, адже вони містяться в Журналі бойових дій, а розпорядником даної інформації є саме відповідач.

У свою чергу відповідач, ні на адвокатський запит, ні на ухвалу суду про витребування доказів зловживаючи своїми процесуальними правами умисно не надав суду доказів виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань за періоди липень, серпень, вересень та жовтень 2023 року, якими зокрема є: копії бойових розпоряджень командира; витяги з Журналу бойових дій стосовно участі апелянта в бойових діях; рапорти (донесення) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань; копії наказів про призначення додаткової винагороди у порядку Постанови №168 в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

Апелянт вважає, що такі протиправні дії Відповідача спрямовані на те, щоб спростувати позицію позивача та його законне право на отримання підвищеної додаткової винагороди.

Адже, у спірні періоди липень, серпень, вересень та жовтень 2023 року позивача було залучено до виконання бойових завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) командира в Урядовому кварталі міста Києва.

Виконання бойових (спеціальних) завдань позивачем згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) командира у спірні періоди в Урядовому кварталі міста Києва підтверджується показами свідка ОСОБА_4 , який працює у ППОП №1 ГУНП у м. Києві, та ОСОБА_5 , який працює у ППОП №2 ГУНП у м. Києві, які несли службу разом з Позивачем, та отримували додаткову винагороду у порядку Постанови № 168 в розмірі 30 000 грн.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2024 року зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати суду:

1. Письмову інформацію про те,

- які завдання (накази, розпорядження) виконував позивач як військовослужбовець протягом спірного періоду, стосовно якого відповідач висловив заперечення щодо наявності підстав для виплати додаткової винагороди у розмірі до 30 тис грн., зокрема чи охоплюються (могли охоплюватися) вони (тобто їхній зміст) тими умовами (обставинами), які визначені у розділі XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260;

- чи були випадки нарахування/виплати (за спірний період) додаткової винагороди у «збільшеному» розмірі іншим військовослужбовцям, які в той самий період, що й позивач, були у складі Військової частини НОМЕР_1 й несли військову службу на тій самій території (ділянці), що й він [позивач]; якщо так, то чим це було продиктовано;

2. Копії витягів з Журналу бойових дій, бойових наказів (розпоряджень), рапортів командира стосовно участі ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в бойових діях (бойових завданнях) за період з 01.06.2023 по 31.12.2023 (за який не сплачувалась додаткова винагорода в розмірі до 30 000 грн).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наголошує на тому, що оскільки позивач був військовослужбовцем строкової служби, а по строковиках було прийнято рішення в перші місяці воєнного стану щодо недопустимості їх задіяння в зоні бойових дій, вони проходили служби у частинах, що знаходяться поза зонами бойових дій (чи поступово до них переводилися). Таким чином, позивач участі в бойових діях не брав та бойових завдань в період з 01.06.2023 до 31.12.2023 не виконував.

Відповідач зазначає, що ним здійснювалася виплата грошового забезпечення позивачу, в тому числі додаткової винагороди, в повній відповідності з вимогами законодавства, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, відповідач висловив згоду з рішенням місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Також до відзиву на апеляційну скаргу додано: витяг з наказу щодо виплат 17.10.2023; витяги з наказів щодо відпусток позивача; лист ГУНП у м. Києві від 15.07.2023; наказ щодо дисциплінарного стягнення; рапорт на виплату за липень 2023 року; роздруківку з Єдиного державного реєстру судових рішень постанови Шевченківського районного суду м. Києва від у справі № 761/19443/23; рапорт за серпень 2023 року.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), є громадянином України, про що свідчить паспорт № НОМЕР_3 .

Позивач проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 - військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.10.2021 №215, яким, солдата строкової військової служби ОСОБА_2 з 09 жовтня 2021 року зараховано на усі види забезпечення та з сніданку 10 жовтня 2021 року на продовольче забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

На адресу відповідача був скерований адвокатський запит від 15.03.2024 з проханням надати пояснення причин невиплати 57 військовослужбовцям, у тому числі й позивачу у період з червня по грудень 2023 року, додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, та надати довідки про розмір грошового забезпечення, копії бойових розпоряджень, витяги з журналу бойових дій, рапорти командиру підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях та накази про призначення додаткової винагороди.

Доказів відповіді на вказаний запит сторонами до суду надано не було.

Відповідно до довідки відповідача від 09.05.2024 № 9421, позивачу у періоді червень 2023 року січень 2024 року нараховано грошове забезпечення: червень 2023 року 420 грн (грошове забезпечення), 30 000,00 грн (додаткова винагорода), липень 2023 року 420 грн (грошове забезпечення), 0,00 грн (додаткова винагорода), серпень 2023 року 420 грн (грошове забезпечення), 0,00 грн (додаткова винагорода), вересень 2023 року 420 грн (грошове забезпечення), 0,00 грн (додаткова винагорода), жовтень 2023 року 420 грн (грошове забезпечення), 14 600,00 грн (додаткова винагорода), листопад 2023 року 420 грн (грошове забезпечення), 6000,00 грн (додаткова винагорода), грудень 2023 року 420 грн (грошове забезпечення), 30 000,00 грн (додаткова винагорода), січень 2024 року 420 грн (грошове забезпечення), 16 838,70 грн (додаткова винагорода).

Виплати додаткової винагороди було здійснено на підставі рапорту за вересень від 07.10.2023 та витягу з наказу №1954 від 17.10.2023, витягу з наказу № 2162 від 20.11.2023 за жовтень 2023 року, рапорту за листопад 2023 року від 09.12.2023 та витягу з наказу № 2368 від 21.12.2023, рапорту за грудень 2023 року від 08.01.2024 та витягу з наказу №146 від 22.01.2024.

Виплата додаткової винагороди за період червень грудень 2023 року також підтверджується банківською довідкою, відповідно до якої, за період липень вересень 2023 року виплата додаткової винагороди відсутня, жовтень 2023 року 14 600,00 грн, листопад 2023 року 6000,00 грн, грудень 2023 року 30 000,00 грн, інформація за червень 2023 року відсутня.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Приписами ст. 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Згідно з вказаною нормою суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

В подальшому строк дії воєнного часу неодноразово продовжувався та триває на дату розгляду даної справи. Отже, як у спірний період, так і нас час розгляду даної справи на території України діє особливий період.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв Постанову № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 № 217, від 22.03.2022 № 350, від 01.04.2022 № 400, від 01.07.2022 № 754, від 07.07.2022 № 793, від 27.09.2022 № 1066, від 08.10.2022 № 1146, від 20.01.2023 № 43, від 09.08.2023 № 836, від 15.09.2023 № 1001, від 07.11.2023 № 1162, від 30.01.2024 № 103, від 12.04.2024 № 419 до вказаної постанови були внесені зміни та доповнення.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260.

Згідно п. 2, 8 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир). Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.

Відповідно до п. 17 розділу І Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Для належного виконання пункту 1 Постанови № 168 і виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Порядок № 260 доповнено новим розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану», згідно з Наказом Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023 - застосовується з 01 лютого 2023 року.

Відповідно до положень абзаців 17-21 пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260 (в редакції станом на 01.06.2023) на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з Постановою № 168 виплачується, зокрема, в розмірі 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.

Пунктом 13 Наказу Міністерства оборони № 566 від 26.09.2023 Розділ XXXIV викладено в новій редакції (застосовується з 01 червня 2023 року), відповідно до пункту 2 якого на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;

з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;

з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;

у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;

у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).

6000 гривень - військовослужбовцям строкової військової служби в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби (пропорційно часу проходження служби).

Позивач є військовослужбовцем строкової служби.

Відповідно до матеріалів справи судами встановлено, що у позовній заяві позивач взагалі не зазначав фактів при проходженні ним військової служби у складі військової частини НОМЕР_1 щодо виконання певних бойових завдань, однак вказує про не отримання ним з червня по грудень 2023 року додаткової щомісячної винагороди в розмірі 30 000,00 гривень, передбаченої Постановою № 168.

Довідкою відповідача від 09.05.2024 № 9421 доведено нарахування позивачу у спірному періоді додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.

Фактичні виплати додаткової винагороди (які можна побачити як у виписці по рахунку, наданій позивачем, так і в довідці про грошове забезпечення) здійснюються відповідачем за минулий місяць на підставі наказів про виплату, що формуються за результатами опрацювання рапортів командирів відповідних підрозділів, як це визначено Порядком № 260. Так, в довідці відповідача про грошове забезпечення Позивача наводяться саме суми виплати у відповідному місяці за минулий. Тобто, наприклад, виплата додаткової винагороди за листопад 2023 року здійснювалася в грудні 2023 того ж року за результатами опрацювання рапорту командира 1 механізованого батальйону відповідача від 09.12.2023.

Щодо сум додаткової винагороди в спірний період.

Щодо позбавлення права на отримання додаткової винагороди за червень 2023 року.

Як вбачається з Довідки про грошове забезпечення позивача, йому не було виплачена додаткова винагорода у складі грошового забезпечення за червень 2023 року. Колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що позивач взагалі не має права отримувати додаткову винагороду за червень 2023 року через порушення вимог військової дисципліни.

Так, на позивача згідно Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 03.07.2023 за № 1201 за порушення вимог абзацу другого, третього, п`ятого статті 11, статей 13, 16 Статуту внутрішньої служби та абзацу другого, шостого, сьомого статті 4 Дисциплінарного статуту, було накладено дисциплінарне стягнення сувора догана. Причиною накладення стягнення було вживання позивачем алкогольних напоїв на території військової частини Відповідача. Щодо відповідних обставин командиром відповідача було складено протокол по справі про адміністративне правопорушення № 156 від 02.06.2023. Позивач під час складення протоколу визнав свою вину в повному обсязі. Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/19443/23 (провадження № 3/761/4475/2023) його було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП (https://reyestr.court.gov.ua/Review/111725366). Як наслідок, на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень. Крім вказаних наслідків у вигляді відповідальності (адміністративної та дисциплінарної) вживання алкогольних напоїв на території військової частини має також визначені законодавством наслідки щодо зменшення (обмежень у виплаті) грошового забезпечення військовослужбовців (неможливість виплати їм премій та додаткових винагород).

Так, згідно пункту 15 розділу XXXIV Порядку № 260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються зокрема, військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу (тобто, обмеження поширюються і на строковиків), які вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння, - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника). Таким чином, позивач взагалі не міг бути включений до наказів про виплату додаткової винагороди за червень 2023 року (навіть з урахуванням змін щодо строковиків, що набрали чинності пізніше).

Далі, у липні, серпні та вересні 2023 року додаткова винагорода позивачу не нараховувалася. Як зазначив відповідач, позивача за ці місяці не було включено до бойових розпоряджень, та відповідно не було залучено до виконання бойових (спеціальних) завдань, тому жодних правових підстав для виплати йому додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень не було.

В той же час, Наказом Міністерства оборони України «Про затвердження змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 26.09.2023 року N 566 (дата набрання чинності 29.09.2023) було внесено зміни до Порядку № 260. Згідно зазначеного Наказу МОУ від 26.09.2023 N 566 (п. 4 щодо порядку набрання чинності), зокрема, і положення щодо додаткової винагороди військовослужбовцям строкової військової служби в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби (пропорційно часу проходження служби в днях) в розмірі 6000 гривень застосовуються з 01.06.2023 (мають зворотну дію в часі).

Тобто, з 29.09.2023 військовослужбовці строкової служби отримали право на отримання нового виду додаткової винагороди (6000 грн), незалежно від залучення їх до виконання бойових завдань, що виплачується лише за фактом проходження строкової служби (але, наприклад, в разі відпустки додаткова винагорода не нараховується), із можливістю застосування її з 01.06.2023. Після набрання чинності відповідних змін відповідачем було здійснено опрацювання відповідних обставин грошового забезпечення військовослужбовців строкової служби для забезпечення їм виплат додаткової винагороди за попередні місяці.

Як вбачається з Довідки про грошове забезпечення Позивача від 09.05.2024 за №9421, йому було здійснено виплату додаткової винагороди в розмірі 14600 грн за три місяці (липень, серпень, вересень). Відповідні виплати додаткової винагороди визначені згідно наказу відповідача від 17.10.2023 за №1954 (пункти і додатки 508, 521, 570). Відповідний наказ було прийнято з урахуванням рапортів командування позивача. Виплата за відповідні місяці таким чином склала:

- 6000 грн за повний липень 2023 року;

- 6000 грн за повний серпень 2023 року;

- 2600 грн за 18.09.2023-30.09.2023, тобто за 13 днів вересня: 6000 (додаткова винагорода строковиків) / 30 (кількість днів вересня) * 13 (кількість днів служби позивача у вересні 2023 року) = 2600. Строк служби, за який позивачу здійснено виплату за вересень 2023 року, обумовлюється перебуванням ним у відпустці з 01.09.2023 по 17.09.2023, що підтверджується відповідними витягами з наказів щодо відпусток позивача.

Відповідні виплати здійснювалися позивачу 18.10.2023 (в розмірі 12000 грн за липень + серпень) та 27.10.2023 (в розмірі 2600 грн за вересень). Отримання виплат позивачем (усіх визначених в довідці) підтверджується випискою по рахунку позивача від 10.03.2023 за №RAIN5CI8RRSJDNKG АТКБ «Приватбанк».

Відповідно до положень п. 4 розділу XXXIV Порядку № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Тобто, одним з документів, що підтверджують право на отримання відповідної додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень, є рапорт (донесення) командира підрозділу про участь кожного військовослужбовця у виконанні бойових (спеціальних) завдань. Такий рапорт щодо позивача (зокрема за грудень 2023 року) було долучено відповідачем до відзиву на позовну заяву, де безпосередньо зазначається інформація про те, що позивача включено до переліку осіб, що мають право на виплату (за відповідний час). Згідно Порядку № 260 чітко визначено підстави отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 (вони відрізняються в редакціях до Наказу МОУ від 26.09.2023 N 566 і після). Водночас, позивачем не надається жодних доказів підтвердження права отримання додаткової винагороди саме в розмірі 30 000 грн із посиланням на конкретну норму Порядку № 260, якою визначені відповідні обставини як підстава для її отримання.

До апеляційної скарги додано копії «пояснень свідків» ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . В апеляційній скарзі зазначається, що «виконання бойових (спеціальних) завдань позивачем згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) командира у спірні періоди в Урядовому кварталі міста Києва підтверджується показами свідка ОСОБА_4 , який працює у ППОП №1 ГУНП у м. Києві, та ОСОБА_5 , який працює у ППОП №2 ГУНП у м. Києві, які несли службу разом з позивачем, та отримували додаткову винагороду у порядку Постанови КМУ від 28.02.2022 №168 в розмірі 30 000 грн». Представник позивача посилається на відповідні пояснення, як на докази, однак з цих пояснень не вбачається, виконання яких бойових (спеціальних) завдань вони підтверджують з урахуванням вимог Порядку № 260 (з посиланням на конкретну підставу отримання додаткової винагороди). Слід також враховувати, що виплата додаткової винагороди поліцейським регулюється іншим законодавством. Відповідні обставини врегульовано згідно Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Порядку та умов виплати поліцейським додаткової винагороди на період воєнного стану та особливості виплати винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)» від 28.11.2022 за № 775.

Відповідач звертався до Головного управління Національної поліції у м. Києві для перевірки відповідних обставин. Згідно листа ГУНП у м. Києві від 15.07.2024 за № твердження, вказане в апеляційній скарзі щодо отримання поліцейськими 30000 грн додаткової винагороди «не відповідає дійсності».

У відповідний період, що досліджується в рамках цієї справи, згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженому Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року N 309, на території Києва та Київської області бойові дії не велися. Також про відрядження позивач до зони ведення бойових дій у відповідний період часу з 01.06.2023 по 31.12.2023 сторони докази не надавали.

Таким чином, відповідачем здійснювалася виплата грошового забезпечення позивачу, в тому числі додаткової винагороди, в повній відповідності з вимогами законодавства, тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони ґрунтуються на хибному тлумаченні норм матеріального права та не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення про відмову у задоволенні позову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі № 200/2314/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 22 серпня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін Т. Г. Гаврищук