Справа № 160/23029/24
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
23.08.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті , в якій позивач просить:
- скасувати Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №041651 від 14.08.2024 року, видану в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті.
23.08.2024 канцелярією суду зареєстровано заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення штрафу органами державної виконавчої служби на підставі постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №041651 від 14 серпня 2024 року до набрання чинності рішенням суду.
Вказана заява згідно із протоколом автоматизованого розподілу від 23.08.2024 була передана для розгляду судді Сластьон А.О.
Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
З урахуванням наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.
Обґрунтовуючи необхідність вжиття обраного заходу забезпечення позову, позивач зазначає, що оскарження постанови в судовому порядку не зупиняє її дії. Оскільки постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є виконавчим документом і може бути пред`явлена до виконання після закінчення строку для оплати штрафу в добровільному порядку, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у даній справі. Зокрема, у випадку пред`явлення постанови до примусового виконання буде завдано шкоди фінансово-розрахунковій діяльності позивача, що унеможливить виплату заробітної плати працівникам позивача та виконання зобов`язань щодо сплати податків та інших обов`язкових платежів, унеможливить розрахунки позивача із контрагентами.
Також, на думку позивача, невжиття вищевказаного способу забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача у випадку задоволення поданого ним позову.
Керуючись ст. ст. 150, 151, 154 КАС України, позивач просить суд забезпечити позов шляхом зупинення стягнення штрафу органам державної виконавчої служби на підставі Постанови про застосувань адміністративно-господарського штрафу №041651 від 14 серпня 2024 року до набрання чинності рішенням суду.
Розглянувши заяву позивача про забезпечення адміністративного позову по суті, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо, зокрема, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною 2 ст. 151 КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Позивач просить суд забезпечити позов шляхом зупинення стягнення штрафу органами державної виконавчої служби на підставі Постанови про застосувань адміністративно-господарського штрафу №041651 від 14 серпня 2024 року до набрання чинності рішенням суду.
Частиною 6 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що адміністративно-господарські штрафи стягуються відповідно до закону центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб).
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Суд зазначає, що не надано суду доказів на підтвердження того, що на даний час постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №041651 від 14 серпня 2024 року подана відповідачем до примусового виконання до органу державної виконавчої служби, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відсутність нагальної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.
Враховуючи вищевикладене, а також факт відсутності очевидної протиправності постанови виконуючого обов`язків начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті та здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів, суд приходить до висновку, що у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову слід відмовити.
Суд зазначає, що співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачам здійснювати певні дії.
Щодо доводів заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову спричинить негативні наслідки для його господарської діяльності, суд зазначає таке.
Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до статті 150 КАС зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.
Сам собою факт прийняття відповідачем рішень, які стосуються прав та інтересів позивача та обмежують його діяльність, не може автоматично свідчити про те, що такі рішення є очевидно протиправними і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.
Натомість, вжиття заходів забезпечення позову без наявних на те підстав може зумовити виникнення невиправданого судового втручання у діяльність суб`єкта владних повноважень, що у свою чергу, йде у розріз з метою інституту забезпечення позову.
З урахуванням вищенаведеного, суд при прийнятті рішення за наслідками розгляду заяви про забезпечення позову у даній справі оцінив всі обставини у сукупності. Зокрема, суму штрафу, чи було пред`явлено оскаржувану постанову до виконання, чи відкрито виконавче провадження тощо.
Позивач не обґрунтував того, що невжиття таких заходів, як зупинення дії оскаржуваного позивачем рішення, зумовить настання негативних і незворотних наслідків для його господарської діяльності. Так, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження майнового стану позивача на момент його звернення до суду із заявою про забезпечення позову, а так само відсутні докази на підтвердження інших обставин, якими заявник обґрунтовує необхідність вжиття заходів забезпечення позову. Зокрема, серед іншого, матеріали справи не містять доказів того, що у позивача на умовах трудового договору працюють особи, яким, за умови невжиття заходів забезпечення позову, може бути невиплачена заробітна плата.
На підставі викладеного, керуючись статтями 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Сластьон