Справа № 580/6006/24
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2024-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року справа № 580/6006/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо відмови військовослужбовцю ОСОБА_1 у звільненні з військової служби за сімейними обставинами відповідно до ч. 4 п. 2г) ст. 26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з перебуванням на його утриманні 3-х і більше дітей до 18 років;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 звільнити військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами відповідно до ч. 4 п. 2 г) ст. 26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з перебуванням на його утриманні 3-х і більше дітей до 18 років, шляхом прийняття відповідного наказу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Позивач звернувся до командування військової частини із рапортом про звільнення з військової служби на підставі абзацу тринадцятого підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Проте, розглянувши зазначений рапорт, відповідачем було відмовлено та зазначено про відсутність підстав звільнення з військової служби. Дії відповідача щодо не звільнення з військової служби позивач вважає протиправними, у зв`язку з чим просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 19.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі на підставі даного позову, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

До суду надійшов відзив на позовну заява, в якому представник відповідача зазначає, що на утриманні позивач має лише 2-х дітей віком до 18 років, а отже не набув права на звільнення з військової служби, про що і було повідомлено позивачу за наслідками розгляду його рапорту. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій він просить позов задовольнити повністю.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , 27.10.2023 позивачем укладено шлюб з ОСОБА_2 .

Від попереднього шлюбу позивач має на утриманні сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з ними за адресою: АДРЕСА_1 проживають троє неповнолітніх дітей ОСОБА_5 від попередніх шлюбів: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Батько ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 31.07.2019.

Позивачем подано рапорт командуванню військової частини, в якому просив звільнити з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу: перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Листом від 07.05.2024 року №851 за підписом командира військової частини НОМЕР_1 розглянуто питання щодо звільнення з військової служби позивача та повідомлено, що жоден доданий документ до рапорту обгрунтовано не свідчить про те, що у ОСОБА_1 на законних підставах перебувають на утриманні 3 його дітей віком до 18 років. Також, ОСОБА_1 не надав доказів того, що він є опікуном чи усиновителем трьох дітей дружини від її попередніх шлюбів та має законодавчо встановлені обов`язки щодо них, в тому числі обов`язок по їх утриманню, згідно ст.ст.207, 232, 249, 282 СК України, тому підстави вважати, що на його утриманні перебуває трос неповнолітніх дітей, відсутні. Водночас, з матеріалів подання вбачається, що ОСОБА_1 є батьком лише двох своїх дітей, а щодо дітей дружини від її попередніх шлюбів він є вітчимом.

Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

В силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:

2) під час дії воєнного стану:

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років;

Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст. 180 СК України.

Згідно з ч.1 ст. 260 СК України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (ч.1 ст. 268 СК України).

Відповідно до ст. ст. 232,233 Сімейного Кодексу України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням.

З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням.

Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини.

Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.

На підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін.

Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється.

Отже, визначальними для вирішення цього публічно-правового спору є перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_4 від 27.10.2023 позивач уклав шлюб з ОСОБА_2 .

Від попереднього шлюбу позивач має на утриманні сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На час укладення шлюбу, у дружини позивача ОСОБА_2 було троє неповнолітніх дітей від попередніх шлюбів: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Батько ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 31.07.2019.

Позивач, перебуваючи у шлюбі з громадянкою ОСОБА_10 - ОСОБА_11 , має право на участь у вихованні цих дітей (за умови проживання однією сім`єю). При цьому обов`язок щодо їх утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання.

Також позивач має право усиновити дітей своєї дружини та внести зміни до свідоцтва про народження дитини щодо батька.

Позивач не надав суду рішення про усиновлення ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позивач до рапорту про звільнення з військової служби не додав доказів того, що ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 не має діда, бабу, повнолітніх братів та сестер, здатних їх утримувати або наявності у матері цієї дітей поважних причин, з яких вона не може надавати їм належного утримання.

У спірних правовідносинах позивач, звертаючись до відповідача з вказаним рапортом, не надав належних доказів наявності правових підстав застосування до нього підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» наявність обов`язку утримувати 3-х неповнолітніх дітей.

За наведених обставин у справі суд доходить висновку щодо правомірності відмови відповідача з підстав її відповідності критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України. (Аналогічна позиція висловлена у постанові ВС у справі №160/11228/23 від14.12.2023).

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Позивач не надав ні при подачі рапорту, ні суду докази, того, що він повинен ( зобов`язаний) утримувати ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідно до норм Сімейного Кодексу України, тому позов задоволенню не підлягає.

Підсумовуючи вищенаведене, з огляду на висновки суду про відсутність у позивача підстав для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази стосовно заявлених вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ