Справа № 280/7971/24
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

23 серпня 2024 рокуСправа № 280/7971/24 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 1), Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 2), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) №248 від 13 липня 2024 року, в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період резервістів і військовозобов`язаних, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , відповідно до поіменного списку №1/3809 у складі команди НОМЕР_1 ;

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №301 від 13 липня 2024 року в частині зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 на посаду курсанта 1 навчального взводу 4 навчальної роти;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити солдата ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд забезпечити позов шляхом:

зупинення дії наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) №248 від 13 липня 2024 року, в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період резервістів і військовозобов`язаних, ОСОБА_1 , відповідно до поіменного списку №1/3809 у складі команди НОМЕР_1 , - до набрання законної сили рішенням суду у справі;

зупинення дії наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №301 від 13 липня 2024 року в частині зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 на посаду курсанта 1 навчального взводу 4 навчальної роти, - до набрання законної сили рішенням суду у справі.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що відповідно до оскаржуваних наказів позивача призвано на військову службу під час мобілізації та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , де він і проходить зараз службу у званні солдата на посаді посаду курсанта 1 навчального взводу 4 навчальної роти. В той же час, стан здоров?я позивача, з урахуванням його захворювань, є не задовільним, на теперішній час від виконання службових обов?язків він відсторонений та перебуває на стаціонарному лікуванні у військовому госпіталі. Після виписки з місць лікування позивач повернеться до місця служби та продовжить базову військову підготовку за військово-обліковою спеціальністю 100 «стрілець». Водночас, з 11 вересня 2023 року позивач є студентом 1 курсу денної форми навчання (за бюджетним замовленням) Національного університету «Запорізька політехника» за освітним ступенем «магістр», яка для позивача є послідовною, куди він був зарахований наказом ректора №497-С, зі строком навчання - до 17.01.2025. Позивач вазує, що Запорізька політехніка виконала вимоги ч.1 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та повідомила органи ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що позивач навчається і його навчання є послідовним, про що свідчить інформація, зазначена у довідці про здобувача освіти за даними Єдиної державної електроної бази з питань освіти, виданою Запорізькою політехнікою 15 липня 2024 року - наказом ректора від 11 вересня 2023 року №497-С його зараховано, як студента вказаного навчального закладу, а дані про це Запорізькою політехнікою було внесено до ЄДЕБПО 27 листопада 2023 року. Таким чином на позивача з вересня 2023 року і по теперішній час розповсюджується відповідний імунітет від призову його на військову службу, передбачений пунктом 1) частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким він бажав скористатись, про що повідомляв відповідачу 13 липня 2024 року, а відповідач - проігнорував, хоча, на виконання вимог ч.8 ст.23 цього закону, пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (зокрема, в частині виконання функцій з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів), 4.5 та ч.8 ст.5 та пункту 16-1) ч.1 ст.7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов?язаних та резервістів», пунктів 59 та 60 Порядку проведення призову громадян на військову службу, під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 (в частині прямого обов?язку по веденню Реєстру та обов?язку перевірки у військовозобов?язаного підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів) мав повноваження - можливість та обов?язок перевірити статус позивача, як студента через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов?язаних та резервістів та Єдину державну електрону базу з питань освіти, до яких у відповідача, як органу ведення Реєстру, є прямий доступ. Водночас, отримання базової військової підготовки у військовій частині НОМЕР_1 (це навчальний центр) має свої терміни і після завершення позивачем вказаної підготовки, його буде розподілено в одну з військових частин Збройних Сил України, з виданням нового наказу, можливо, невдовзі переведений до іншого місця служби, з виданням нового наказу. Також, позивача після отримання базової військової підготовки у військовій частині НОМЕР_1 можуть розподілити до бойового підрозділу, де під час виконання бойового розпорядження (наказу), він може отримати поранення чи бути вбитим ворогом. Водночас, з Запорізької політехніки позивача буде відраховано за відсутність на навчанні (позивач бажає навчатись, але його позбавили права, встановленого ст.53 Конституції України та можливості її отримувати, але позивач не бажає переривати навчання на підставі власної заяви). Просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Вимоги до змісту та форми заяви про забезпечення позову визначені статтею 152 КАС України.

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам ст. 152 КАС України.

За правилами частини 1 статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї письмові докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно приписів ч. 1, 2 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних заходів щодо охорони прав та свобод позивача, для створення можливості реального виконання позитивного (для позивача) рішення суду. Також суд вважає за необхідне відмітити, що приймаючи ухвалу про вжиття заходів по забезпеченню позову, суд повинен враховувати, що прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що не вжиття таких заходів може у майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.

Слід зазначити, що інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

За своєю юридичною природою інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

При цьому, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними та адекватними заявленим позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Тобто, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17, від 26.04.2019 у справі № 826/16334/18.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд наголошує, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

З матеріалів справи установлено, що 13 липня 2024 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) №248 призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період резервістів і військовозобов`язаних, відповідно до поіменного списку №1/3809 у складі команди НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №301 від 13 липня 2024 року ОСОБА_1 призначено на посаду курсанта 1 навчального взводу 4 навчальної роти.

Позивач з 11.09.2023 є студентом 1 курсу денної форми навчання (за бюджетним замовленням) Національного університету «Запорізька політехника» за освітним ступенем «магістр», яка для позивача є послідовною, куди він був зарахований наказом ректора №497-С, зі строком навчання - до 17.01.2025.

Позивач зазначає, що перед прибуттям до відповідача на виклик по повістці, позивач 13.07.2024 у Запорізькій політехніці замовив довідку про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, яку Запорізькою політехнікою було видано матері позивача лише 15.07.2024, після призову позивача. З довідки вбачається, що дані стосовно статусу позивача були внесені до Єдиної державної електронної бази з питань освіти 27.11.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та заклади освіти незалежно від підпорядкування і форми власності зобов`язані на вимогу територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України сповістити призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, забезпечити їх своєчасне прибуття за цим викликом, у семиденний строк повідомити відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України про прийняття на роботу (навчання) та звільнення з роботи (навчання) призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Таким чином, суд дійшов висновку, що якщо заявника буде призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, у разі встановлення наявності у нього такого права, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим.

Суд зазначає, що негативні наслідки від вжиття відповідних заходів забезпечення позову є явно неспівмірними з негативними наслідками, які можуть настати в разі призову позивача на військову службу.

З огляду на вищезазначене суд прийшов до висновку, що такі заходи забезпечення позову, про який просить позивач, є адекватним та співмірним із заявленими позовними вимогами. Він спрямований виключно на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та не має на меті вирішення спору по суті.

Суд звертає увагу, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи. Тобто, виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваному рішенню, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

З огляду на викладене, суд вважає, що заявником доведено умову застосування заходів забезпечення позову, а саме, доведено, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на викладене, надавши оцінку доводам заявника, суд дійшов висновку про співмірність способу вжиття заходів забезпечення позову із позовними вимогами, з якими заявник звернувся до суду, а також про адекватність та достатність таких заходів.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5, 8 ст. 154 КАС України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Керуючись ст. 150, 151, 154, 156, 243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) №248 від 13 липня 2024 року, в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період резервістів і військовозобов`язаних, ОСОБА_1 , відповідно до поіменного списку №1/3809 у складі команди НОМЕР_1 , - до набрання законної сили судовим рішенням по адміністративній справі №280/7971/24.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №301 від 13 липня 2024 року в частині зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 на посаду курсанта 1 навчального взводу 4 навчальної роти, - до набрання законної сили судовим рішенням по адміністративній справі №280/7971/24.

Копію ухвали про забезпечення адміністративного позову направити учасникам справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені ст.ст.294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова