Справа № 160/9414/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2024 рокуСправа №160/9414/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.
11.04.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи ОСОБА_1 з 01.01.2004 по 11.10.2021 в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 06 грудня 2023 року призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Проте, відповідач протиправно відмовив у призначенні пільгової пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З метою досудового врегулювання спору позивач звернулася до відповідачів із заявою щодо призначення пенсії за віком за Списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.10.2020, яка також залишена без задоволення відповідачами на підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.
24.04.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
10.05.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву. В обґрунтування відзиву відповідач-2 зазначив, що до страхового стажу в подвійному розмірі зараховуються періоди роботи до 31.12.2003 року, а проводити обчислення стажу в подвійному обсязі після 01.01.2004 року немає правових підстав. Також відповідачем-2 зазначено, що позивачем не досягнуто віку, визначеного п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», окрім того, відповідачем-2 зазначено, що питання призначення (перерахунку) пенсії є дискреційними повноваженнями органів Пенсійного фонду України. У зв`язку з чим, відповідач-1 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
17.05.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву. В обґрунтування відзиву відповідач-1 зазначив, що, як було встановлено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, під час розгляду заяви позивача за принципом екстериторіальності, позивач не має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах через недосягнення пенсійного віку, встановленого п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У зв`язку з чим, відповідач-1 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та відзиви на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
03.01.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №2.
Також в даному рішенні зазначено, що вік заявника становить 50 років, страховий стаж заявника становить 38 років 01 місяць 01 день, а пільговий стаж за Списком №2 - 28 років 04 місяці 09 днів.
20.02.2024 року позивач, з метою досудового врегулювання спору, звернулася до відповідачів із заявою щодо призначення пенсії за віком за Списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.10.2020.
05.03.2024 року листом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №3980-3060/С-02/8-1400/24 підтверджено періоди роботи ОСОБА_1 з 13.11.1995 року по 03.10.1997 року, з 02.04.2000 року по 06.06.2000 року, з 04.12.2000 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 03.06.2005 року та 04.06.2015 року по 11.10.2021 року для зарахування до пільгового стажу за Списком №2. Також підтверджено періоди роботи позивача з 04.10.1997 року по 01.04.2000 року, які не враховані в подвійному розміру зв`язку з перебуванням позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
В свою чергу з наявної в матеріалах справи Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них від 26.01.2022 №37, вбачається, що позивач в період з 13.11.1995 року по 15.01.2003 року працювала палатною медсестрою по догляду за туберкульозними хворими 2-го відділення КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР, з 16.01.2003 року по 02.08.2016 року працювала палатною медсестрою по догляду за туберкульозними хворими відділення легеневого туберкульозу № 2 КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР та з 03.08.2016 по 11.10.2021 - сестрою медичного стаціонару туберкульозного відділення сестри медичної стаціонару туберкульозного відділення № 6 в КП 6 в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР.
Не погоджуючись із не призначенням пенсії за віком на пільгових умовах, а також порядком обчислення пільгового стажу роботи, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.
Пунктом 2 частиною 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Натомість згідно з пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закону №1788-XII) в чинній редакції, згідно із висновками Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ, а не Закону №1058-ІV.
Тому відмова пенсійного органу в призначенні позивачу, яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 50 років, мала страховий стаж роботи 38 років 01 місяць 01 день, у тому числі на пільгових умовах за Списком №2 - 28 років 4 місяці 09 днів (з урахуванням підтверджених періодів роботи), з посиланням на недосягнення нею пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV, є протиправною.
А тому, враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про те, що позивач набула право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року у справі №360/3611/20.
Крім того, згідно зі ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
В той же час, згідно зі статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).
Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
З досліджених матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 в період з 13.11.1995 року по 15.01.2003 року працювала палатною медсестрою по догляду за туберкульозними хворими 2-го відділення КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР, з 16.01.2003 року по 02.08.2016 року працювала палатною медсестрою по догляду за туберкульозними хворими відділення легеневого туберкульозу №2 КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР та з 03.08.2016 по 11.10.2021 - сестрою медичного стаціонару туберкульозного відділення сестри медичної стаціонару туберкульозного відділення № 6 в КП 6 в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР.
Зазначене підтверджується Довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них від 26.01.2022 №37, виданою КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР.
За правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи у відділеннях інтенсивної терапії та у реанімаційних відділеннях закладах охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню судом.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.77, 90, 139, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи ОСОБА_1 з 01.01.2004 по 11.10.2021 в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з 03 січня 2024 року призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням висновків, викладених в рішенні суду.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 24.06.2024.

Суддя О.В. Царікова