Справа № 142/493/24
Суддя: Нестерук В. В.
Дата ухвалення: 2024-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 142/493/24
Номер провадження 2-а/142/8/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 серпня 2024 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

В складі:

головуючого судді Нестерука В.В.,

з участю секретаря судового засідання Яворської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами, передбаченими статтями 268-271, статтею 286 КАС України,

адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2024 року представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову №24/1629 від 18 липня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17000 грн., а провадження у справі закрити, стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 1211,20 грн. сплаченого судового збору, розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 №24/1629 від 18 липня 2024 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказана постанова винесена на підставі протоколу від 11 липня 2024 року №Т/24/916. Вищевказану постанову позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з того, що Пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції станом на момент досягнення 27- річного віку позивачем) передбачено, що взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, підлягають громадяни України на військовий облік військовозобов`язаних підлягають зокрема, громадяни України, які досягли граничного (27-річного) віку під час перебування на військовому обліку призовників (з 04.04.2024 ця норма змінена і вік перебування на обліку призовників знижено з 27 років до 25 років). Однак, Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" до 19 травня 2024 року не визначав строку виконання громадянами України військового обов`язку, зокрема і щодо виконання правил військового обліку. Проте з 19 травня 2024 року у вказаному законі діє положення частини десятої статті 1, яким визначено громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. Згідно частиною сьомою статті 1 зазначеного закону виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки). 19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Після оприлюднення Указу Президента України від 24.02.2024 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», тому особливий період. Отже, до 19.05.2024 норми частини третьої статті 210 КУпАП не існувало. Тобто, з 19.05.2024 встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду. Позивач зазначає, що ще у 2020 році, коли йому виповнилося 27 років і це був граничний вік для призовника на час виникнення правовідносин, він мав обов`язок стати на військовий облік як військовозобов`язаний згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, яка діяла на момент виявлення правопорушення. Однак, не було визначено строків виконання цього обов`язку в законі, а також в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази, що він отримував повістку про виклик до відповідного центру комплектування та соціальної підтримки. З 19.05.2024 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму частини третьої статті 210 КУпАП яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил. Позивач вказує, що постанова не містить жодних відомостей про момент вчинення адміністративного правопорушення, а також, що він не міг адміністративно-каране правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП на момент досягнення 27 річного віку, бо норма частини третьої статті 21С КУпАП введена в дію лише 19.05.2024, одночасно із вказівкою на 60-деннии строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку, що позивач і зробив 11.07.2024. А тому його притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою 3 статті 210 КУпАП неможливе, адже закон, який погіршує становище, не має ретроспективної дії, що відповідно пункту 1 частини першої статті 24 КУпАП є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення за частинок третьою статті 210 КУпАП відносно нього не могло за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Крім того, позивач вказує, що в діях відповідача вбачається порушення вимог статті 38 КУпАП, а посилання відповідача на «триваюче правопорушення» вважає безпідставними, оскільки законодавцем чітко визначені строки притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 210 КУпАП, які мали б відраховуватися з моменту досягнення позивачем 27-річного віку. При цьому відповідач усвідомлено, в порушення вимог статті 283 КУпАП України не зазначив у оскаржуваній постанові момент вчинення адміністративного правопорушення, що унеможлювлює обчислення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП України. Отож, відповідач діяв не на підставі закону, оскаржувана постанова незаконна і має бути скасована, а провадження закрите.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 24 липня 2024 року вказану справу було передано для розгляду судді Нестеруку В.В.

Ухвалою суду від 26 липня 2024 року в даній адміністративній справі було відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами, передбаченими статтями 268-271, статтею 286 КАС України, призначено судове засідання на 15 годину 00 хвилин 02 серпня 2024 року, встановлено відповідачу строк для надання до суду відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 163 КАС України, і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову до початку судового засідання.

02 серпня 2024 року судове засідання в даній цивільній справі за клопотанням представника відповідача було відкладено на 15 годину 00 хвилин 26 серпня 2024 року.

26 серпня 2024 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому представник відповідача Ліщишина Я.М. просить суд відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, оскільки вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. В обґрунтування своїх заперечень вказує, що відповідно до рапорту начальника відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11 липня 2024 року, під час здійснення заходів з оповіщення громадян, старшим групи оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшим сержантом ОСОБА_2 , був виявлений військовозобов`язаний громадянин України ОСОБА_1 , який згідно інформації з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не перебував на військовому обліку військовозобов`язаних за зареєстрованим місцем проживання, а саме: АДРЕСА_3 . 11 липня 2024 року, головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 було складено протокол №Т/24/916 за ч.3 ст.210 КУпАП. ОСОБА_1 під час складання протоколу був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а також про свої права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, про що поставив свій підпис у протоколі. Також, ОСОБА_1 отримав копію протоколу №Т/24/916, про що також поставив свій підпис. На розгляд справи до ІНФОРМАЦІЯ_1 18.07.2024 року ОСОБА_1 прибув, де повідомив, що фактично проживає з 2015 року у Вінниці, у зв`язку з чим, по досягненню 27 років не прибув за місцем зареєстрованого проживання і не став навійськовий облік військовозобов`язаних. Окрім цього, зазначив, що за день до складання протоколу, у Вінниці, за місцем фактичного проживання хотів обновити військово-облікові дані, однак, йому надали витяг про необхідність з`явитись в ТЦК. 11.07.2024 року їхав у Піщанку для взяття на військовий облік, однак, був зупинений працівниками Національної поліції на мобільному блокпосту, і у зв`язку з тим, що у нього був відсутній при собі військово-обліковий документ, був доставлений для складання адміністративного протоколу до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Умислу ухилятися від виконання військового обов`язку не має. Повно та всебічно оцінивши всі обставини, об`єктивно дослідивши наявні докази, 18 липня 2024 року, постановою №24/1629 начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 постановив накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000, 00 грн. Представник відповідача зазначає, що згідно абз.8 ч.3 ст1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку. Відповідно до пп.1 п.1 Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки. Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад. Представник відповідача зазначає, що відповідно до п.16 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, військовий облік поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням обсягу та деталізації - на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Вказує, що на момент досягнення ОСОБА_1 27-річного віку діяв Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу» в редакції 13.02.2020 року та Порядок організації та ведення військового обліку та бронювання призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року №921, містить Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Зокрема, в пп.2 п.1 ст.37 цього ж Закону, передбачено, що взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягали громадяни України, які досягли граничного 27- річного віку під час перебування на військовому обліку призовників. Отже, станом на 13.02.2020 року, коли ОСОБА_1 вже було повних 27 років, громадяни України, які досягли 27-річного віку підлягали взяттю на військовий облік військовозобов`язаних. Представник відповідача вказує, що незважаючи на те, що строків, у які громадяни України по досягненню 27-річного віку повинні були стати на військовий облік військовозобов`язаних не передбачено, існувало та продовжує існувати інше правило, зазначене у абз.2 п.1 Додатку 1 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року №921 (в редакції 29.01.2022 року), а саме, що призовники та військовозобов`язані повинні перебувати на військовому обліку за місцем проживання у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ), за місцем роботи (навчання) на підприємствах, в установах, організаціях, виконавчих органах сільських, селищних та міських рад, а також у разі тимчасового вибуття за межі України за місцем консульського обліку в дипломатичних установах України. Вказує, що на даний момент аналогічна норма існує в майже незмінному вигляді та зазначена в абз.2 пп.1 п.1 Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад. Отже, обов`язок перебувати на військовому обліку існував навіть до моменту досягнення ОСОБА_1 27-річного віку. Також, представник відповідача вказує, що відсутність строків постановки на військовий облік не означає відсутність обов`язку, оскільки Правила військового обліку носять категоричний, імперативний характер, але ніяк не рекомендаційний. Відповідно до ч.7 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Перебувати на військовому обліку це обов`язок, передбачений Правилами військового обліку, за порушення яких громадяни несуть відповідальність згідно з законом. Представник відповідача вказує, що не перебуваючи на військовому обліку, ОСОБА_1 постійно знаходився у стані протиправної поведінки, безперервно порушуючи вимоги законодавства. Тобто, не ставши на військовий облік військовозобов`язаних за зареєстрованим місцем проживання, ОСОБА_1 продовжував постійно перебувати у стані протиправної бездіяльності до моменту виявлення його працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України в Україні оголошено та проводиться загальна мобілізація. Відповідно до абз.13 ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Отже, правопорушення ОСОБА_1 слід кваліфікувати за частиною 3 статті 210 КУпАП, оскільки воно було виявлено 11 липня 2024 року. З наведених підстав вважає, що оскаржувану постану законною та такою, що не підлягає скасуванню, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

В судове засідання 26 серпня 2024 року позивача ОСОБА_1 та його представник адвокат Валько Ю.В. не з`явилися, проте від представника позивача на адресу суду надійшла заява про проведення судового засідання у відсутності позивача та представника позивача, в якому він просить розгляд справи здійснювати за наявними матеріалами, позовні вимоги підтримує.

Відповідач по справі ІНФОРМАЦІЯ_1 свого уповноваженого представника в судове засідання 26 серпня 2024 року не направив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через підсистему «Електронний суд», де має зареєстрований електронний кабінет, про причини неявки суд не повідомив. 26 серпня 2024 року подав на адресу суду клопотання про долучення доказів: витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у раз і неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

На підставі викладеного, враховуючи, що представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності такого учасника справи на підставі наявних у справі матеріалів.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що 13 січня 2010 року ОСОБА_1 був взятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією посвідчення про приписку ОСОБА_1 , 1993 року народження (а.с.9)

11 липня 2024 року головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 було складено протокол № Т/24/916 про адміністративне правопорушення за те, що військовозобов`язаний громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних за зареєстрованим місцем проживання, чим порушив правила військового обліку та своєю бездіяльністю вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУаАП (а.с. 10)

18 липня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_4 було винесено постанову № 24/1629 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, відповідно до якої на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , накладено штраф у сумі 17000,00 гривень. Зі змісту постанови слідує, що рішення про накладення на ОСОБА_1 стягнення було прийнято після дослідження протоколу про адміністративне правопорушення № Т/24/916 від 11 липня 2024 року, повного і всебічного з`ясування всіх фактичних обставин справи, об`єктивної оцінки доказів. Зокрема, зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало невиконання ним вимог пп. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487, відповідно до якої призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим(зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, ст.. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції, що діяла на момент досягнення 27 - річного віку ОСОБА_1 , яка передбачала, що взяттю на військовий облік військовозобов`язаний підлягають особи, які досягли граничного (27-річного) віку під час перебування на військовому обліку призовників, проте по досягненню 27-річного віку ОСОБА_1 не з`явився до військового комісаріату (в подальшому - до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки) за місцем проживания, не став на військовий облік військовозобов`язаних із того часу не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних за зареєстрованим місцем проживания, а саме: в третьому відділі ІНФОРМАЦІЯ_1 , що являється невиконанням обов`язків, передбачених в пп. 1 п. Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженими в Додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487, а наявність приписного посвідчення не свідчить про перебування ОСОБА_1 на військовому обліку військовозобов`язаних оскільки, приписне посвідчення є військово- обліковим документом, який підтверджує належність його власника до призовників, а той факт, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних за зареєстрованим місцем проживання підтверджується рапортом начальника відділення військового обліку та бронювання сержантів та солдатів запасу, заявою про взяття на військовий облік ОСОБА_1 , витягом з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, де зазначено, що ОСОБА_1 не прив`язаний військомату (а.с.11-12)

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Частиною другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Пунктом 2 ч.1 ст.37 Закону України №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції від 01 січня 2020 року, яка діяла станом на 08 лютого 2020 року - день досягнення ОСОБА_1 27 років) було передбачено, що взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у районних (міських) військових комісаріатах підлягали громадяни України, які досягли граничного (27-річного) віку під час перебування на військовому обліку призовників.

Частиною десятою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції станом 08 лютого 2020 року) визначено, що Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

З аналізу викладених норм убачається, що обов`язок прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки мав виконуватися виключно на підставі виклику, попередньо доведеного до відома військовозобов`язаного.

Однак стороною відповідача не надано суду жодних доказів вручення позивачу виклику (або викликів) до районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки протягом лютого 2020 року - липня 2024 року.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 1 Вказаного Закону виконання військового обов`язку, який включає також і дотримання правил військового обліку, громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи і організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (об`єднані міські) військові комісаріати (далі - районні (міські) військові комісаріати), військові комісаріати Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а також територіальні центри (в Автономній Республіці Крим, областях, місті Києві) та філіали (в районах та містах) комплектування військовослужбовцями за контрактом.

Аналогічні положення закріплені і в ч. 7 ст. 1 діючої редакції статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», де зазначено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Докази, що свідчать про ігнорування ОСОБА_1 викликів до третього відділу протягом листопада 2018 року - червня 2024 року у матеріалах справи відсутні, та будь-яких посилань на них при винесенні оскаржуваної постанови не має, що виключає вказівку відповідача на триваюче правопорушення.

Крім того, Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" до 19.05.2024 не визначав строку виконання громадянами України військового обов`язку, зокрема і щодо виконання правил військового обліку. Проте з 19.05.2024 в Законі №2232-ХІІ частина 10 статті 1 викладена в новій редакції та визначає, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Також, 19.05.2024 року з набранням чинності Закону №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», статтю 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а сааме встановлено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період, тобто було посилено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Отже, до 19.05.2024 року норми ч.3 ст. 210 КУпАП не існувало, а з 19.05.2024 року встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду.

Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). За ч.7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

При цьому, особливий період діє в Україні з 17 березня 2014 року, коли була оголошена перша хвиля часткової мобілізації у зв`язку з російською агресією, та діє і зараз, про що також зазначив Верховний Суд у листі від 13.07.2018 р. № 60-1543/0/2-18.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності. Чинним законодавством заборонено притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо на момент подій адміністративна відповідальність не була передбачена певною нормою КУпАП, адже закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Отже, ОСОБА_1 не міг вчинити адміністративне правопорушення, яке передбачене за ч.3 ст. 210 КУпАП 08 лютого 2020 року, бо норма ч.3 ст.210 КУпАП введена в дію лише 19.05.2024 року, одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку. Тому суд приходить до висновку, про відсутність події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП, за яке ОСОБА_1 піддано стягненню у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень. Притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП неможливе, бо закон, який погіршує становище, не має зворотної дії у часі. Крім того, згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Тобто, дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3ст.210 КУпАП не була доведена «поза розумним сумнівом».

Таким чином, зважаючи на вищевикладене та те, що на виконання вимог законодавства відповідачем не було вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для вирішення справи належним чином, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки оскаржувана постанова №24/1629 про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 18 липня 2024 року, якою на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правпорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП накледно штраф в розмірі 17000,00 гривень, прийнята не у способи, що передбачені Конституцією та законами України, тому є протиправною і підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У постанові від 18 березня 2020 року № 543/775/17 Верховний Суд дійшов висновку, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати ст. 2-5 Закону № 3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають, а тому за подання позовної заяви про скасування постанови про адміністративне правопорушення належить сплачувати судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 гривень.

Разом з тим, позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом згідно банківської квитанції від 23 липня 2024 року було сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн, а тому стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, підлягає судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Порядок повернення судового збору у випадку сплати його в більшому розмірі, ніж встановлено законом визначений статтею 7 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 10, 71-79, 194, 229, 268, 241-246, 270-272, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 122, 247, 251, 283, 286, 294, 317, 317-1 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №24/1629 від 18 липня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17000 грн., а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , юридична адреса, АДРЕСА_4 , код. ЄДРПОУ - НОМЕР_1 .

Суддя: