Справа № 580/2881/24
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2024-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 серпня 2024 року справа № 580/2881/24 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в спрощеному письмовому провадженні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про розгляд справ з викликом сторін та допит свідків у справі за позовом адвокатки Кушнеренко Т.В. від імені ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

22.03.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвокатки Кушнеренко Т.В. ( АДРЕСА_1 ) від імені ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає в не розгляді заяви про надання позивачу відстрочки від призову під час мобілізації, яка направлена на адресу відповідача 20.09.2023 та отримана 22.09.2023, зареєстроване поштове відправлення №978;

зобов`язання відповідача розглянути вказану вище заяву.

Обґрунтовуючи зазначили, що позивач перебуває на військовому обліку у відповідача та є студентом 2-го курсу денної форми навчання Уманського національного університету садівництва. 20.09.2023 позивач звернувся заявою до відповідача про надання йому відстрочки від призову під час мобілізації на підставі ст.23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Вказану заяву відповідач отримав 22.09.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про поштове вручення. Однак станом на 01.01.2024 заява не розглянута. Тому 11.01.2024 представниця позивача адвокат Кушнеренко Т.В. направила на адресу відповідача адвокатський запит про надання інформації щодо розгляду вказаної вище заяви позивача. Відповідач листом повідомив, що не отримував вказану вище заяву. Вважає, що зазначена вище бездіяльність відповідача суперечить нормам чинного законодавства.

Позовну заяву суд повернув. За наслідком апеляційного оскарження справа повернулася для продовження розгляду під час перебування судді в основній щорічній відпустці та фактично передана для розгляду судді 09.07.2024. Згідно з мотивувальною частиною апеляційний суд не погодився з висновком про пропуск строку звернення до суду. То ж 09.07.2024 ухвалою суд прийняв позовну заяву до розгляду та вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

19.07.2024 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Обґрунтовуючи зазначив, що права позивача не порушені, оскільки ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не регулює правовідносин з позивачем та забороняє його призов. Тому спір з приводу відстрочки відсутній. На його адресу не надходило від позивача жодного документа. Рекомендований лист №978 йому не вручений. Позивач не призваний та особисто з заявою до відповідача не прибував.

Також у відзиві відповідач заявив клопотання про розгляд справ з викликом сторін та допит свідків у справі, а саме викликати в судове засідання працівника Укрпошти, який доставляв йому поштове відправлення №978 (далі - Клопотання). Обґрунтовуючи зауважив, що не отримував вказаних позивачем документів, а зазначення відомостей по доставку рекомендованого листа його представнику за довіреністю Іщуку виконано одним почерком зі всіма іншими даними, що мали заповнюватися іншими особами.

Правом на відповідь позивач не скористався.

Ознайомившись із матеріалами позову, оцінивши доводи Клопотання, суд дійшов висновку про його необґрунтованість з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.65 Кодексу про адміністративне судочинство України (далі КАС України) як свідок в адміністративній справі судом може бути викликана будь-яка особа, якій відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КАС України свідок викликається в судове засідання з ініціативи суду або учасників справи. Учасник справи, заявляючи клопотання про виклик свідка, повинен зазначити його ім`я, місце проживання (перебування), роботи чи служби та обставини, щодо яких він може дати показання.

Частина 1 ст.91 КАС України визначає, що показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.91 КАС України не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.92 КАС України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити.

Суд урахував встановлені стандарти доказування.

Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.73 КАС України).

Згідно з ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.73 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.1 ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Частина 2 ст.74 КАС України встановлює, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми згідно з ч.1 ст.76 КАС України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76 КАС України).

Отже, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жоден доказ не має для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Верховний Суд під час касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 29.04.2020 у справі № 161/5372/17 погодився рішенням суду апеляційної інстанції, зазначивши, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Суд зауважив, що на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах. Також вказав, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі. Тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Зважаючи на проміжок часу, який сплив з дати доставки рекомендованого повідомлення до дати судового розгляду цієї справи, зважаючи на те, що доставка поштового відправлення є основним видом діяльності, не зазначення відповідачем та відсутність встановленого факту особи працівника, який доставляв відповідачу поштову кореспонденцію, наявні обґрунтовані сумніви щодо достовірності показів будь-якого працівника Укрпошти. Крім того, наданими до позовної заяви відомостями сайту Укрпошта щодо відстеження обставин вручення рекомендованого листа підтверджується повний рух зданого позивачем поштового відправлення.

З приводу доцільності судового розгляду справи з викликом сторін суд урахував ч.6 ст.262 КАС України, згідно з якою суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:

1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;

2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Оскільки невелика кількість сторін процесу, зрозумілий зміст доводів сторін вказаний у письмових заявах по суті, предмет спору не має складнощів для встановлення обставин і фактів з письмових доказів, врахувавши воєнний стан та те, що усні пояснення не є засобами доказування в адміністративному судочинстві, суд дійшов висновку про недоцільність призначення для судового засідання для виклику сторін.

Тому Клопотання необґрунтоване та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.2-20, 44-49, 65, 72-80, 91-92, 159, 259-263, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про розгляд справ з викликом сторін та допит свідків.

2. Копії ухвали направити учасникам спору.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Ухвала постановлена, складена в повному обсязі та підписана 22.08.2024.