Справа № 380/15682/21
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2024-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 380/15682/21

адміністративне провадження № К/990/32953/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Фермерського господарства «УЛАР» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2024 у справі № 380/15682/21 за позовом Фермерського господарства «УЛАР» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «УЛАР» звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області про визнати протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.08.2021 №19726/13-01-07-06, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість в розмірі 2 562 506,25 грн.

Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 06.07.2022 в задоволенні позову відмовив повністю, дійшовши висновку про фіктивний характер оспорюваних господарських операцій.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 15.12.2022 рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нове про задоволення адміністративного позову.

Постановою Верховного Суду від 28.03.2024 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задоволено частково. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2022 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2024 апеляційну скаргу Фермерського господарства «УЛАР» залишено без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 у справі 380/15682/21 залишено без змін.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Фермерського господарства «УЛАР» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2024 у справі № 380/15682/21.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Касаційну скаргу подано втретє, раніше подані касаційні скарги повернуто ухвалами Верховного Суду від 16.07.2024, від 12.08.2024 через відсутність належного викладення підстав касаційного оскарження. Скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що повернення касаційної скарги не позбавляє особу права повторного звернення до суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2 і 3 статті 353 цього Кодексу.

Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1, 2, 3 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивованого обґрунтування необхідності такого відступу; висновку, який, на думку скаржника, відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; висновку апеляційного суду, який, на переконання скаржника, є неправильним; обґрунтування у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України).

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України), у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права. При цьому пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України є відсильною нормою, обґрунтування необхідності касаційного оскарження таким пунктом можливе лише у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт та частину статті 353 КАС України.

Скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 4 частини 4 статті 328, пункти 1 та 3 частини 2 статті 353 КАС України, зазначено, що суд апеляційної інстанції не виконав рекомендації Верховного Суду, викладені у постанові від 28.03.2024 по даній справі, щодо дослідження технічної можливість контрагента платника виконати спірні поставки, допиту свідків, встановлення, за яких обставин і в який спосіб налагоджено господарські зв`язки між позивачем та його задекларованим постачальником, хто персонально брав у цьому участь, судом апеляційної інстанції не перевірено фактичний альтернативний рух активу в порівнянні із задекларованим. Суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до висновку про порушення позивачем норм податкового законодавства, обмежилися констатацією наведених у акті перевірки обставин та висновків, не обґрунтувавши при цьому такі свої висновки з посиланням на певні (конкретні) докази, що є підставою направлення справи на новий розгляд. Скаржником при цьому вчинено покликання на постанови Верховного Суду від 20.06.2024 у справі №300/2868/22, від 13.11.2020 у справі №820/820/18.

Також скаржником вказано, що суд першої інстанції відхилив клопотання про залучення ФГ «Зерносвіт+» в якості третьої особи, апеляційним судом було безпідставно відхилено клопотання позивача про допит свідка ОСОБА_1 , менеджера відділу постачання, проте скаржником не обґрунтовано, які саме обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, могли були бути встановлені на підставі пояснень відповідних осіб.

Верховний Суд зауважує, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 4 статті 328 цього Кодексу. Проте скаржником не обґрунтовано підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини 4 статті 328 КАС України.

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, суди попередніх інстанцій дослідили наявні в матеріалах справи докази та дійшли висновку, що стосовно правовідносин позивача з його контрагентом ФГ «Зерносвіт+» позивачем надано виключно документи, які фіксують факт укладання правочинів (договори) та їх результати (податкові накладні, видаткові накладні, платіжні доручення). Однак, матеріали справи не містять підтвердження фактичного виконання сторонами договірних зобов`язань, тобто доказів вчинення певних дій у ході постачання та реалізації товарів, що є предметом договорів, в т.ч. про фактичний рух активів. Скаржником помилковість таких висновків судів не доведено.

Судами попередніх інстанцій при розгляді справи враховано правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 24.01.2018 у справі №2а-19379/11/2670, від 19.11.2019 у справі №826/487/16, від 11.11.2021 у справі №280/4078/19, від 24.03.2021 у справі №640/11686/19, від 13.11.2020 у справі №820/820/18, від 19.11.2019 у справі №820/922/17, від 09.12.2019 у справі №520/12050/18, від 30.09.2020 у справі №1540/4936/18, від 25.03.2021 по справі №810/3834/13-а, від 18.03.2021 у справі №822/2562/16, від 13.11.2020 у справі №820/820/18. Скаржником не наведено підстав щодо помилковості врахування судом апеляційної інстанції таких правових позицій Верховного Суду, або необхідності відступу від такої практики Верховного Суду, або спростування подібності правовідносин.

Доводи касаційної скарги зводяться до висловлення незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями в частині з`ясування обставин справи та оцінки доказів, але без конкретизації. Скаржником не обґрунтовано, в чому саме полягало неправильне застосування норм матеріального права судами попередніх інстанцій.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Скаржником не враховані роз`яснення Верховного Суду щодо того, як мають бути викладені підстави касаційного оскарження, наведені в ухвалах по даній справі. Повторно подана касаційна скарга є подібною до попередньої та не усуває встановлених недоліків.

Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фермерського господарства «УЛАР» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2024 у справі № 380/15682/21 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяІ.А. Васильєва