Справа № 500/8408/21
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2024-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/8408/21 пров. № А/857/14362/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Качмара В.Я., Носа С.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року (головуючого судді Баб`юка П.М., ухвалену у письмовому провадженні в м. Тернопіль повний текст ухвали складено 09.04.2024) у справі №500/8408/21 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 у справі №500/8408/21, яке набрало законної сили 28.01.2022 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у здійсненні з 01.12.2019 перерахунку пенсії ОСОБА_2 виходячи з грошового забезпечення, зазначеного у довідці від 12.08.2021 №2021/1494 виданої державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Тернопільській області". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 виходячи з грошового забезпечення, зазначеного у довідці від 12.08.2021 №2021/1494 виданої державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Тернопільській області", з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

23.02.2022 було видано виконавчий лист (строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 29.01.2025).

ОСОБА_1 04.04.2024 подала до суду заяву, у якій просить замінити стягувача у виконавчому листі, виданому Тернопільським окружним адміністративним судом 23 лютого 2022 року у справі № 500/8408/21 з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 . Вказана заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Разом із тим, за життя йому не виплачено суми перерахованої пенсії з 01.12.2019 на підставі рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.12.2021, а тому є підстави для заміни стягувана у виконавчому листі, виданому на підставі даного рішення.

Оскаржуваною ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому листі, виданому Тернопільським окружним адміністративним судом 23.02.2022 у справі №500/8408/21 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і постановити нове рішення, яким задовольнити заяву про заміну сторони у справі/стягувача у виконавчому листі. Посилається на висновок Верховного Суду у постанові від 15.03.2023 по справі № 2-а/2508/7209/2011, який на її думку не врахований судом першої інстанції.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2024 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу НОМЕР_2 видане Вищелуб`янською сільською Радою Збаразького району 19 квітня 1994 року (арк. справи 34).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 у справі №500/8408/21, яке набрало законної сили 28.01.2022 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у здійсненні з 01.12.2019 перерахунку пенсії ОСОБА_2 виходячи з грошового забезпечення, зазначеного у довідці від 12.08.2021 №2021/1494 виданої державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Тернопільській області". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 виходячи з грошового забезпечення, зазначеного у довідці від 12.08.2021 №2021/1494 виданої державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Тернопільській області", з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 у справі №500/8408/21 23.02.2022 було видано виконавчий лист (строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 29.01.2025).

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , виданого Збаразьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) чоловік заявниці ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк. справи 35).

Після смерті чоловіка ОСОБА_2 заявниця звернулася до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Джули Оксани Максимівни із заявою про прийняття спадщини.

Після завершення строку для прийняття спадщини позивачка, як спадкоємець, звернулась до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Джули Оксани Максимівни з проханням отримати свідоцтво про право на спадщину. Однак, нотаріус відмовила в оформленні свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній документ, у якому зазначена сума коштів, яка нарахована спадкодавцеві відповідно до рішення Тернопільського адміністративного суду №500/8408/21 від 28.12.2021.

ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про надання інформації щодо нарахованої суми коштів на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду №500/8408/21 від 28.12.2021, однак Головним управлінням Пенсійного фонду України було відмовлено у наданні такої інформації та повідомлено, що позивачка має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою про надання інформації щодо нарахованої суми коштів на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду №500/8408/21 від 28.12.2021.

Крім того, приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Джула О. М. також зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із відповідним запитом.

Листом від 04.09.2023 Головне управління Пенсійного фонду в Тернопільській області повідомило, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду № 500/8408/21 від 28.12.2021 було нараховано суми коштів, які станом на 04.09.2023 не виплачені, однак Пенсійним органом не вказано загальну суму заборгованості по перерахованій пенсії.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у наданні запитуваної інформації, ОСОБА_1 звернулась до суду.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.01.2024 у справі №500/7614/23, яке набрало законної сили 16.02.2024, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надати ОСОБА_1 інформацію про загальний розмір нарахованих та невиплачених сум коштів померлому чоловіку ОСОБА_2 на виконання рішення Тернопільського адміністративного суду №500/8408/21 від 28.12.2021, починаючи з 01.12.2019 до 06.08.2022 (дня смерті).

На виконання вказаного рішення, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 06.03.2024 повідомило ОСОБА_1 , що ОСОБА_2 нарахована доплата в сумі 164767,34 грн за період з 01.12.2019 по 30.04.2022.

Приймаючи оскаржувану ухвалу у цій справі, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому листі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на наступні обставини.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в судочинстві участь останнього.

Крім того, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним правонаступництвом і передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. Незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після заміни сторони в матеріальних правовідносинах.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 15 Закону №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до абзацу першого частини 5 статті 15 Закону №1404-VIII у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Аналогічна норма закріплена у частині першій статті 379 КАС України, згідно якої у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Таким чином, обов`язковою умовою для заміни сторони виконавчого провадження є вибуття однієї із сторін виконавчого провадження та правонаступництво сторони, що вибула, іншим суб`єктом з переходом прав та обов`язків.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Порядок подання відповідною особою заяви про виплату недоодержаної пенсії, її форма, а також перелік необхідних документів визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 3-1 така заява подається заявником до органу, що призначає пенсію.

Згідно з пунктом 9 Порядку № 3-1 до заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера додаються такі документи: 1) свідоцтво про смерть пенсіонера; 2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника; 3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).

Зміст статті 61 Закону №2262-ХІІ узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Так, за змістом статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Статтею 1227 ЦК України, в свою чергу, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, Закон № 2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини 3 статті 61 Закону № 2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Лише у разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ) членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими.

Колегія суддів звертає увагу, що вимоги зобов`язального характеру, заявлені позивачем у цій справі, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не допускають правонаступництва, а тому заміна сторони у виконавчому провадженні, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявника.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 01.05.2023 у справі №520/926/21, від 16.05.2023 у справі №420/288/21, від 27.09.2023 у справі №420/16546/21, від 21.11.2023 у справі №420/25799/21, від 29.11.2023 у справі №420/6927/22, від 29.11.2023 у справі №420/18680/21, від 05.12.2023 у справі №420/18164/21, від 24.01.2024 у справі №380/9537/21, від 30.01.2024 у справі №420/8604/21, від 08.02.2024 у справі № 420/5064/22, від 15.02.2024 у справі №420/25417/21, від 15.02.2024 у справі №560/14067/21, від 11.04.2024 у справі №380/737/19, від 25.04.2024 у справі №420/18507/21, від 20.08.2024 від 16965/21, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та висновків Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, відповідно заява ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі задоволенню не підлягає, судом першої інстанції дотримано норм процесуального законодавства та вірно встановлено обставини, які мають значення для прийняття ухвали щодо відмови в заміні стягувача у виконавчому листі, а тому немає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи ухвалу суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Доводи апелянта із посиланням на постанову Верховного Суду від 15.03.2023 по справі № 2-а/2508/7209/2011 судом не беруться до уваги, оскільки враховуються останні висновки Верховного Суду, які вказують про відсутність підстав для заміни сторони виконавчого провадження у спірних правовідносинах.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328, 379 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року у справі №500/8408/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.Я. Качмар

С.П. Нос

Повний текст постанови складено 23.08.2024