Справа № 280/9524/23
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2024-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 280/9524/23

Головуючий у 1-й інстанції: Мультян Марина Бондівна

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

22 серпня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 окремої механізованої бригади про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 окремої механізованої бригади, у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати щомісячного додаткового забезпечення у вигляді премії, встановленого п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного і стану» (Постанова № 168) та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який Міноборони затвердив наказом від 07.06.2018 № 260 (Порядок № 260), в період за березень 2023 року;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати одноразового додаткового забезпечення у вигляді винагороди за бойове чергування, встановленого п. 1 Постанови № 168 та Порядку № 260, із розрахунку 100 000 грн в період за березень 2023 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити щомісячне додаткове забезпечення та одноразове додаткове забезпечення, які встановлені Постановою № 168 та Порядку № 260, за період березня місяця 2023 року.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10.04.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10.04.2024 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позбавлення позивача вказаних виплат зумовлена висновком відповідача про перебування позивача у нетверезому стані. При цьому, факт перебування позивача у нетверезому стані спростовується постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2023 якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП, щодо ОСОБА_1 на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Вказав, що обставини перебування позивача 08.03.2023 у стані алкогольного сп`яніння знайшли своє підтвердження в ході службового розслідування; про це свідчать зокрема, висновок №10 від 08.03.2023 про результати медичного огляду для встановлення факту перебування у стані алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння (висновок (пункт 19): «Клінічно перебуває у стані сп`яніння»), акт №10 про відмову військовослужбовця від проходження медичного огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу (містить відомості про те, що позивач був виявлений в районі розташування Військової частини НОМЕР_1 з ознаками сп`яніння), акт №4 по відмову військовослужбовця від надання пояснень за фактом вживання спиртних напоїв та перебування на службі в нетверезому стані.

Посилання позивача на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2023 у справі № 336/2558/23, вважає таким, яку слід відхилити, оскільки на момент видання командиром Військової частини НОМЕР_1 наказу про призначення службового розслідування стосовно позивача, наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а також видання наказів про невиплату позивачу премії та додаткової винагороди за місяць, в якому вчинене правопорушення (березень 2023 року) вказане судове рішення не було прийнято. Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, щодо позивача на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП може стосуватися виключно відмови позивача від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2024, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , НОМЕР_2 окремої механізованої бригади.

Відповідно до наказу №496 від 09.03.2023 командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) відносно позивача було призначено службове розслідування за фактами виконання обов`язків військової служби у нетверезому стані.

Згідно з актом службового розслідування затвердженого від 30.03.2023, встановлено, що 08.03.2023 під час перевірки у розташуванні 2 механізованому взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону в АДРЕСА_1 було виявлено в стані перебування алкогольного сп`яніння декілька військовослужбовців, зокрема солдата ОСОБА_2 . Військовослужбовці були доставлені до медичної роти військової частини для встановлення стану сп`яніння. За медичним висновком солдат ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Проте наступного дня від надання пояснень військовослужбовець відмовився.

У акті зазначено, що протиправні дії солдата ОСОБА_4 полягають у появі на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння.

За висновком службове розслідування запропоновано вважати завершеним та за порушення зазначених у акті обов`язків запропоновано притягнути до дисциплінарної відповідальності номера обслуги 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону солдата ОСОБА_1 - за появу на території військової частини в нетверезому стан. На підставі пункту 5 розділу XVI, пункту 14 розділу XXXIV Порядку №260, визначено не виплачувати премію та додаткову винагороду за березень 2023 року ОСОБА_1

31.03.2023 командиром Військової частини НОМЕР_1 видано наказ №655 про притягнення до відповідальності військовослужбовців НОМЕР_3 механізованого батальойону та військовослужбовців запасної роти, а саме номера обслуги 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону солдата ОСОБА_1 за фактом виконання обов`язків військової служби у нетверезому стані та наказано:

- на підставі статей 45, 48, 55, 83, 86, 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, розділу VI Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608 притягнути до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни номера обслуги 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону солдата ОСОБА_1 і оголосити йому дисциплінарне стягнення «сувора догана»;

- на підставі пункту 5 розділу XVI, пункту 14 розділу XXXIV Порядку №260 не виплачувати премію та додаткову винагороду за березень 2023 року.

Крім того, за фактом відмови від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в умовах особливого періоду щодо ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Вказаний протокол розглянутий судом та постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2023 у справі № 336/2558/23 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП, щодо ОСОБА_1 на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо позбавлення його премії та додаткової винагороди за березень 2023 року, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що у ході службового розслідування підтверджено перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 08.03.2023.

При цьому, судове рішення у справі про адміністративне правопорушення не може бути самостійною підставою вважати притягнення до дисциплінарної відповідальності незаконним. Нормами чинних нормативних актів передбачено позбавлення військовослужбовця премії та невиплата йому додаткової винагороди у взаємозв`язку лише із самим фактом вживання алкогольних напоїв (наркотичних або психотропних речовин), а не із притягненням позивача до дисциплінарної, адміністративної та будь-якої іншої відповідальності.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (Закон № 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно із частинами 3, 4 статті 2 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (Дисциплінарний статут), який також встановлює, що усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту визначає, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно частини 3 статті 5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Стаття 45 Дисциплінарного статуту передбачає, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (Статут внутрішньої служби).

Стаття 13 Статуту внутрішньої служби передбачає, що військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Згідно із статтею 241 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).

Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з пунктом 2 Розділу І Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Розділу І Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Згідно із пунктами 1, 3 Розділу XVI Порядку №260, командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.

За приписами пункту 5 розділу XVI Порядку № 260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються серед інших за таких випадках:

- за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення;

- у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь, позбавлення військового звання - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром;

- у разі накладення на військовослужбовця в календарному місяці більше трьох дисциплінарних стягнень, крім дисциплінарного стягнення «зауваження», - за місяць, у якому накладено дисциплінарні стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром.

Відповідно до пункту 8 розділу XVI Порядку № 260 розмір премії зазначеній категорії військовослужбовців установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Відповідно до пункту 1 Постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 2-1 Постанови №168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

25.03.2022 Міністром оборони України було прийнято рішення про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, яке того ж дня Телеграмою № НР248/1298 доведено до відома, в тому числі, командирів (начальників) військових частин, установ.

Пунктом 10 вказаного рішення встановлено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн або 30 000,00 грн не включаються, зокрема, ті військовослужбовці, які перебували у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння за місяці у якому здійснено таке порушення.

23.06.2022 Міністром оборони України прийнято Окреме доручення № 912/з/29 про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, підпунктом 9.8 пункту 9 якого передбачено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 гривень або 30000,00 гривень не включати військовослужбовців, які вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий мас, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення, оголошеного наказом командира (начальника).

Таким чином, однією із підстав позбавлення військовослужбовців премії та додаткової винагороди являється встановлення факту їх перебування як у службовий, так і в позаслужбовий час особи в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння.

Надаючи оцінку наявним у матеріалах справи доказам перебування позивача 08.03.2023 у стані сп`яніння, апеляційний суд зазначає наступне.

Висновок лікаря медичної роти в/ч НОМЕР_1 №10 від 08.03.2023 складений з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, оскільки пункти 17 та 19 суперечать один одному.

Так, відповідно до п. 17 висновку: «результат обстеження відмовився від обстеження», в той час, як у п. 19 висновку зазначено: висновок за результатами огляду клінічно перебуває у стані сп`яніння».

Крім того, у вказаному висновку не зазначено в якому саме стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого) перебуває військовослужбовець.

В акті №10 про відмову військовослужбовця від проходження огляду від 08.03.2023 не зазначено, які саме ознаки сп`яніння мав військовослужбовець при його складанні, що є порушенням при складанні відповідного акту, оскільки у ньому для визначення ознак сп`яніння відокремлено відповідний розділ акту.

Крім того, вказаний акт підписано свідками, проте в ньому відсутній підпис лікаря, який проводив огляд військовослужбовця, що є грубим порушення вказаної Інструкції.

Отже, вказані Акт та Висновок, складені з порушенням вимог чинного законодавства, а відтак не можуть бути належними доказами того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

У наказі від 31.03.2023 № 655 та акті службового розслідування від 30.03.2023 вказано, що дії військовослужбовців порушують військову дисципліну та одночасно містять ознаки військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Відповідно за фактами цих порушень складені та відправлені до суду протоколи про військові адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини другої ст. 172-20 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів.

Частина третя ст. 172-20 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Апеляційний суд зауважує, що фабули притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення премії та додаткової винагороди, а також притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, аналогічні.

При цьому, постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2023 у справі № 336/2558/23, яка набрала законної сили 13.06.2023, закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, щодо ОСОБА_1 на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За змістом частини четвертої статті 78 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Отже, наявне судове рішення яким спростовано висновки відповідача про перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння 08.03.2023, тобто вставлені обставини, які є преюдиційними щодо даної справи.

Суд першої інстанції помилково зазначає, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного, однак не дисциплінарного проступку, посилаючись на правову позицію, висловлену Верховним Судом у постановах від 22 жовтня 2019 року у справі № 480/3950/18, від 29 листопада 2019 року у справі №824/832/18-а, від 22.09.2022 у справі № 420/4977/20.

Так, у вказаних постановах Верховний Суд висловив правову позицію за змістом якої відсутність факту притягнення позивача до адміністративної відповідальності не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку.

Однак, така позиція сформована Верховним Судом у ході розгляду справ за фактичними обставинами яких позивачі за дії, які кваліфікувались за статтею 130 КУпАП, не були притягнуті до адміністративної відповідальності та, водночас, притягались до дисциплінарної відповідальності за порушення Присяги поліцейського.

В даному ж випадку, апеляційний суд наголошує, що констатовані відповідачем адміністративне та дисциплінарне правопорушення, допущені позивачем, мають однакову фабулу.

Підсумовуючи наведене колегія суддів зазначає, що висновки відповідача про перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння 08.03.2023 не підтверджені.

Таким чином, відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу за березень 2023 року, передбачені Постановою № 168 та Порядком № 260, щомісячне додаткове забезпечення у вигляді премії та винагороду за бойове чергування із розрахунку 100 000 грн.

Для належного захисту прав позивача, порушених відповідачем у межах спірних правовідносин, необхідно зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити зазначені види грошового забезпечення позивача за березень 2023 року.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частинами першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, виходить з того, що позивач звільнений від сплати судового збору, інших витрат ним не понесено, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року скасувати.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати щомісячного додаткового забезпечення у вигляді премії, встановленого п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного і стану» та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який Міноборони затвердив наказом від 07.06.2018 № 260, за березень 2023 року.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати одноразового додаткового забезпечення у вигляді винагороди за бойове чергування, встановленого п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного і стану» та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який Міноборони затвердив наказом від 07.06.2018 № 260, із розрахунку 100000 грн за березень 2023 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити щомісячне додаткове забезпечення та одноразове додаткове забезпечення, які встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який Міноборони затвердив наказом від 07.06.2018 №260, за березень 2023 року.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.