Справа № 559/2800/24
Суддя: Ралець Р. В.
Дата ухвалення: 2024-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 559/2800/24
Провадження № 2-а/559/41/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Ралець Р.В.

з участю секретаря судового засідання Юрчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в :

І. Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 звернувся до Дубенського міськрайонного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування посилається на те, що 23 липня 2024 року, у м. Дубно, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником, ОСОБА_2 , винесено постанову №1/210 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення щодо встановленого порядку управління, рішенням якої притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 04.07.2024 о 09:00 год. не з`явився за викликом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці, яку отримав під особистий підпис 03.07.2024 без поважних причин. Своїми неправомірними діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

У скоєнні цього правопорушенні його звинувачено з урахуванням того, що з 17.03.2014 року в Україні діє особливий період, після оприлюднення Указу Президента України від 17 03 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», з 24.02.2022 року в Україні оголошено загальну мобілізацію, після оприлюднення Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», а особливий період діє по даний час. Копія складеної постанови була отримана ним 24.05.2024, на місці її складання.

Він категорично не згідний та заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП. Зазначає, що у нього була поважна причина того, що він не з явився саме 04.07.2024 року на 09 годину, оскільки змушений був супроводжувати свою неповнолітню, хвору доньку із загостренням існуючої у неї хвороби до лікаря на незаплановане лікування. Про це він повідомив працівникам ІНФОРМАЦІЯ_3 коли самостійно і без виклику прибув 16.07.2024 року в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Проте, його пояснення були проігноровані, його було направлено на військово-лікарську комісію, де було виявлено ряд захворювань, які дали йому право на відстрочку від мобілізації до 18.09.2024 року. 23.07.2024 року до нього зателефонував поліцейський офіцер громади, який повідомив, що за даними з ІНФОРМАЦІЯ_3 він знаходиться у базі як не розшуканий «ухилянт» та запропонував проїхати з ним до ІНФОРМАЦІЯ_3 , щоб його офіційно зняли з бази розшукуваних. Там 23.07.2024 року на нього був складений протокол та оскаржувана постанова.

Також зазначає, що його старша донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від народження має тяжкі вроджені, не уточнені до сьогодні, хронічні хвороби Крона, термічний ілеїт, рефлекс-езофагіт, що вимагає від батьків постійного догляду і медичної допомоги, систематичного контролю стану здоров`я, реагування на будь-яку зміну її стану, який може за умов бездіяльності, призвести до летального випадку. Саме із підстав раптового погіршення стану здоров`я доньки, він був змушений звертатися до її сімейного лікаря, яка призначила курс амбулаторного лікування, в процесі якого, він змушений був систематично супроводжувати дитину, що тривало до 15.07.2024.

Зважаючи на вказані обставини, вважає, що ОСОБА_2 , не маючи у своєму розпорядженні жодних доказів, не вірно оцінив обстановку та за своїм хибним внутрішнім переконанням прийняв рішення, яке не ґрунтувалося на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та є незаконним. Тому просить постанову №1/280 від 23.07.2024, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, скасувати.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого вважають оскаржувану постанову законною і просять відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. У відзиві зазначають, зокрема, що З ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_7 з 19.01.2004 року та по даний час. Посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 03.07.2024 року було вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 9.00 год 04.07.2024 року під особистий підпис. Проте, у визначений строк на 9.00 годину 04.07.2024 року позивач не з`явився та у триденний строк від визначеної у повістці дати і часу прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 не повідомив про причини неявки шляхом безпосереднього звернення та у будь-який інший спосіб. Також ОСОБА_1 особисто не з`явився у строк, що не перевищує сім календарних днів, тобто до 10.07.2024 року. 04.07.2024 року посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 було виявлено факт скоєння адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 у зв`язку з неприбуттям за викликом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 у визначений строк 04.07.2024 по повістці, яку отримав під особистий підпис та не повідомив поважні причини неявки, своїми неправомірними діями порушив вимоги абзацу 3 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з неявкою за викликом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці для уточнення облікових даних.

Відповідно до статті 259 Кодексу України про адміністративне правопорушення 11.07.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 до Дубенського районного відділу поліції ТУ Національної поліції в Рівненській області було направлено звернення щодо доставлення ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП, до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу про адміністративне правопорушення (вих. №1/6635 від 10.07.2024 року).

17.07.2024 року ОСОБА_1 самостійно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачу було повідомлено про те, що у зв`язку з неприбуттям за викликом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 у визначений строк 04.07.2024 по повістці, яку отримав під особистий підпис, він вчинив адміністративне правопорушення, за що передбачено адміністративне стягнення. Поважних причин неявки позивачем повідомлено не було, жодних документів які б підтвердили поважну причину неявки, надано не було.

Відповідно до абзацу 7 статті 37 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 2101 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Позивачу ОСОБА_1 17.07.2024 було видано направлення для проходження медичного огляду та визначення ступеня придатності для проходження військової служби, та повідомлено про те, що після проходження медичного огляду відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Також позивачу було доведено правила військового обліку призовників і військовозобов`заних під особистий підпис. За результатом проходження медичного огляду 17.07.2024 року ОСОБА_1 згідно з довідкою ВЛК №19/146 від 17.07.2024 року визнаний «Тимчасово непридатний до військової служби до 17.09.2024 року». Проте, після проходження медичного огляду ОСОБА_1 не з`явився для складання протоколу про адміністративне правопорушення. 23.07.2024 року представниками Дубенського районного відділу поліції ТУ Національної поліції в Рівненській області Забридовського Віталія Леонтійовича було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 04.07.2024 року було виявлено факт скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП, вчиненого ОСОБА_1 . Своїми неправомірними діями позивач порушив вимоги абзацу 3 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме - неявка за викликом начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки без поважних причин.

У зв`язку із порушенням вимог абзацу 3 частини 10 частини статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» по факту неявки за викликом начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 23.07.2024 року №280 по факту неявки до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 9.00 годину 04.07.2024 року за викликом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці для уточнення облікових даних, яку отримав під особистий підпис без поважних причин. Копію протоколу про адміністративне правопорушення від 23.07.2024 року №280 позивачу було вручено під особистий підпис, одночасно роз`яснено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Позивачу було запропоновано також надати пояснення у зв`язку з притягненням до адміністративної відповідальності, але підтвердження надано не було. Зі змістом протоколу ознайомлений 23.07.2024 року, про що свідчать особисті підписи ОСОБА_1 . Жодних заяв, скарг, заперечень чи відмови під час ознайомлення та підписання протоколу про адміністративне правопорушення від 23.07.2024 року №280 від ОСОБА_1 не надходило. Також ОСОБА_1 було проінформовано, що розгляд протоколу про адміністративне правопорушення від 23.07.2024 року №280 відбудеться 23.07.2024 року о 12.42 год. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 . У визначений термін та час начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було розглянуто протокол про адміністративне правопорушення від 23.07.2024 року №280 та винесено постанову №1/280 від 23.07.2023 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП та постановлено накласти штраф у сумі 17000 гривень, в присутності позивача ОСОБА_1 . Копію постанови № 1/28024 від 23.07.2024 року по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 23.07.2024 було отримано особисто під особистий підпис. Жодних заяв, скарг, заперечень чи відмови під час розгляду адміністративної справи, ознайомлення та підписання постанови №1/280 від 23.07.2024 року по справі про адміністративне правопорушення від позивача не надходило.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Згідно ухвали суду від 02.08.2024 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 , згідно поданої заяви, просить розглянути справу без його участі, на підставі поданих ним документів та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач в судове засідання також не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Відзив подано відповідачем у строк, встановлений судом.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

23 липня 2024 року в м. Дубно начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №1/280, якої притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 04.07.2024 о 09:00 год. не з`явився за викликом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці, яку отримав під особистий підпис 03.07.2024 без поважних причин. Своїми неправомірними діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП (а.с. 7-8).

ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 (а.с. 11).

У свідоцтвах про народження малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зазначені батьками (а.с. 13,14).

По місцю проживання ОСОБА_1 характеризуєся з позитивної сторони (а.с. 12).

Як свідчать медичні виписки з лікарень центру дитячої гематології Інституту педіатрії, відділення хвороб печінки з референтним центром рідкісних (орфанних) захворювань печінки у дітей, Рівненської обласної дитячої лікарні, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , має діагноз: термінальний ілеїт неуточнений, хвороба Крона?, рефлюкс-езофагіт ерозитивний (а.с. 15-18).

Згідно виписки з медичної карти від 26.07.2024, ОСОБА_3 04.06.2024 в супроводі батька звернулась за амбулаторною допомогою (а.с. 19).

Як свідчать подані відповідачем докази, ОСОБА_1 , 03.07.2024 року було вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 9.00 год. 04.07.2024 року під особистий підпис (а.с. 32).

ІНФОРМАЦІЯ_4 до Дубенського районного відділу поліції ТУ Національної поліції в Рівненській області було направлено звернення щодо доставлення ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП, до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу про адміністративне правопорушення (вих. №1/6635 від 10.07.2024 року) (а.с. 33).

ОСОБА_1 17.07.2024 було доведено правила військового обліку призовників і військовозобов`заних під особистий підпис (а.с. 34).

Згідно довідки ВЛК №19/146 від 17.07.2024 року ОСОБА_1 визнаний «Тимчасово непридатний до військової служби до 17.09.2024 року».(а.с. 35).

23.07.2024 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 23.07.2024 року №280 по факту неявки до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 9.00 годину 04.07.2024 року за викликом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці для уточнення облікових даних, яку отримав під особистий підпис без поважних причин (а.с. 36).

23.07.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було розглянуто протокол про адміністративне правопорушення від 23.07.2024 року №280 та винесено постанову №1/280 від 23.07.2023 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП та постановлено накласти штраф у сумі 17000 гривень (а.с. 37).

Копію вищевказаної постанови ОСОБА_1 було отримано особисто під особистий підпис 23.07.2024 (а.с. 37).

IV. Норми права, які застосував суд.

24.02.2022 відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні постановлено ввести воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб. Даний стан неодноразово продовжений Указами Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".

Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.

Згідно вимог ст. ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «;Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 210-1КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

За змістом оскаржуваної постанови кваліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є порушення правил мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період.

Згідно із абзацом одинадцятим статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Верховний Суд у листі від 13 липня 2018 року № 60-1543/0/2-18 повідомив, що особливий період діє в Україні з 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Тобто, на дату винесення оскаржуваної постанови в Україні діяв особливий період.

Диспозиція ч. 1 ст. 210-1 КУпАП є бланкетною, тобто передбачає вказівку про порушення вимог іншого нормативно-правового акта.

Стаття 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

В ч.1. зазначеної статті зазначені обов`язки громадян, а саме: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Частина 3 даної статті передбачає, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються:

1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка;

2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку;

3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

4) місце, день і час явки за викликом;

5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку;

6) реєстраційний номер повістки;

7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Для громадян, які самостійно прибули до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та підлягають направленню на навчання (підготовку) у зв`язку з призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, час явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки встановлюється протягом двох місяців з дня проходження військово-лікарської комісії.

Під час вручення повістки представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки на вимогу громадянина, якому вручається повістка, зобов`язані назвати свої прізвища, ім`я та по батькові, посади, а також пред`явити службові посвідчення.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» доручено місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу(далі - Указ №65). Згідно пункту 79 постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (в редакції від 30.12.2022) (далі Порядок №1487) районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, у тому числі організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Відповідно до пункту 56 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2002 року №352, повістки громадянам можуть вручатися безпосередньо посадовими особами районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного необхідно зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 524/5536/17, від 30 травня 2018 року у справі №337/3389/16, від 17 липня 2019 року у справі №295/3099/17 та від 05 березня 2020 року у справі №607/7987/17.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до змісту ст. 283 КпАП України постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно із ч. 2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 1 Постанови від 06 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

З огляду на вищевказане, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів в їх сукупності, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення не підлягає скасуванню.

Позивач в позовній заяві зазначив, що у нього була поважна причина того, що він не з`явився саме 04.07.2024 року на 09 годину, оскільки змушений був супроводжувати свою неповнолітню, хвору доньку із загостренням існуючої у неї хвороби до лікаря на незаплановане лікування. Про це він повідомив працівникам ІНФОРМАЦІЯ_3 коли самостійно і без виклику прибув 16.07.2024 року в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак, згідно вимогст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Вказаних вимог позивачем не було дотримано. Окрім того, поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). На підтвердження передбачених Законом причин неприбуття позивачем не надано жодного доказу.

Отже, дослідивши в сукупності всі надані у справі докази, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону.

За таких обставин, суд вважає, що оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення є правомірною, а підстав для її скасування не вбачається. В свою чергу, обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджені наявними матеріалами справи. Отже, підстав для задоволення позовних вимог немає.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 254, 256, 279, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 229, 242-246, 286 КАС України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного протягом десяти днів з дня підписання. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідачі: ІНФОРМАЦІЯ_9 (адреса: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 )

ІНФОРМАЦІЯ_10 (адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

Суддя