Справа № 200/2648/24
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2024-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2024 року Справа№200/2648/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Стойки В.В. розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, ) про визнання дій протиправними, зобов*язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, ) в якому просив визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області в частині не зарахування до страхового та пільгового стажу роботи періоду роботи ОСОБА_1 , зобов`язати управління зарахувати до його страхового та пільгового стажу роботи період його роботи з 01.10.2021р. по 31.12.2023р. у ВП «шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» у якості начальника дільниці з видобування підземного та повторно розглянути його заяву про призначення пенсії по інвалідності від 02.04.2024 року, призначивши пенсії у розмірі визначеному відповідно ст. 8 Закону України №345 від 02.09.2008 р. «Про підвищення престижності шахтарської праці».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 09.04.2024 року позивач отримує пенсію по інвалідності, проте при призначенні пенсії не було зараховано до пільгового та страхового стажу період роботи з 01.10.2021 року по 31.12.2023 року, що призвело у тому числі і до незастосування ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Позивач вважає, що період з 01.10.2021 року по 31.12.2023 року повинен бути зарахованим та просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 06.05.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач 1 через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, згідно змісту якого зауважив, що заява позивача про призначення пенсії була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Щодо суті спору відповідач 1 наголосив, що страхові внески за спірний період сплачені не були, а тому позов задоволенню не підлягає.

Ухвалою суду від 17.06.2024 року залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, ) до участі у справі в якості співвідповідача. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відзив по справі; рішення, яким призначено пенсію позивачу.

02.07.2024 року відповідачем 2 було надано відзив по справі, згідно змісту якого зазначено, що, відповідно до частини 12 статті 20 Закону № 1058 страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. А тому, враховуючи вимоги статті 24 Закону №1058, у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків, не було враховано до страхового та пільгового стажу Позивача період роботи в ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» з 01.10.2021 по 31.12.2023.

На підставі вказаного відповідач 2 просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

02.04.2024 Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_1 ) звернувся за призначенням пенсії по інвалідності відповідно до статті 30 Закону України від 09.07.2003 №1058IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до даних трудової книжки НОМЕР_2 позивач, в частині спірного періоду з 01.10.2021 по 31.12.2023, працював начальником дільниці підземним на ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» .

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області 11.04.2024 було прийнято рішення №82 про призначення пенсії по інвалідності з 18.03.2024. Проте, у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків, не було враховано до страхового та пільгового стажу Позивача період роботи в ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» з 01.10.2021 по 31.12.2023.

Згідно довідки ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 6/76 від 26.03.2024 року ОСОБА_1 з 09.06.2021 по 23.01.2024 працював на посаді начальника дільниці з видобування підземним, що передбачено Списком 1, розд. 1, підрозд. Постанови КМУ № 461 від 24.06.2016.

В матеріалах справи також наявна довідка ОК-5 позивача, згідно з якою страхові внески за позивача з 01.10.2021 по 31.12.2023 не сплачено окрім липня 2023 року.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною 3 статті 4 Закону №1058-IVвизначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статі 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Водночас, Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в наслідок прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28 грудня 2014 року № 77-VIII викладено у новій редакції, яка діє з 01.01.2015 року.

Поряд з цим, Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV не регулює призначення пенсії по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, такі пенсії призначаються на загальних підставах, відповідно до Закону №1058-IV.

Щодо спірного періоду в контексті питання про зарахування його до страхового стажу.

За приписами ч.6 ст.20 Закону №1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч.12 ст.20 Закону №1058).

Згідно з п.10 ч.1 ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон №2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Зокрема ч.1 ст.4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Як передбачено частиною 2 ст.25 Закону № 2464 у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (п. 171.1 ст. 171).

Згідно ч.1 ст.16 Закону №1058 застрахована особа має право, зокрема, отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі; вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку.

За змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Таким чином суд наголошує, що обов`язок по сплаті страхових внесків не може обмежувати права робітника на отримання пенсійних виплат.

Відтак період роботи з 01.10.2021 по 31.12.2023 повинен бути зарахованим до страхового стажу.

Щодо спірного періоду в контексті питання про зарахування його до пільгового стажу.

Як вже було зазначено вище, у спірний період позивач працював начальником дільниці підземним, що підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_2 та довідкою № 6/76 від 26.03.2024 року.

Стаття 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлює, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як передбачено Списком 1, розд. 1, підрозд. Постанови КМУ № 461 від 24.06.2016 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до Списку 1 відносяться Працівники: зайняті повний робочий день на підземних роботах; які обслуговують працівників, зайнятих на підземних роботах (медперсонал підземних пунктів охорони здоров`я, працівники підземного телефонного зв`язку тощо).

Враховуючи визначене суд вважає, що період з 01.10.2021 по 31.12.2023 повинен бути зарахованим до пільгового стажу позивача.

Відповідно до статті 1 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

За положенням частини 1 та 2 статті 10 зазначеного Закону, цей Закон набирає чинності з дня його опублікування. Дія частини першої статті 7 і статті 8 цього Закону поширюється також на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом.

Статтею 8 цього Закону визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Отже, Законом України "Про підвищення престижності шахтарської праці", визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах за Списком №1, чоловіки - не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок встановлюється у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, враховуючи що в довідці РС-право відповідачем 2 визначено стаж по Списку 1 в розмірі 14 років та з урахуванням пільгового періоду роботи з 01.10.2021 по 31.12.2023, суд дійшов до висновку, що відповідачем 2 неправомірно не застосовано при визначенні розміру пенсії положення 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про визнання незаконними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, )

В частині не зарахування до страхового та пільгового стажу роботи періоду роботи ОСОБА_1 з 01.10.2021р. по 31.12.2023р., зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 період з 01.10.2021р. по 31.12.2023р. у ВП «шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» у якості начальника дільниці з видобування підземного та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності від 02.04.2024 року, призначивши пенсії у розмірі визначеному відповідно ст. 8 Закону України №345 від 02.09.2008 р. «Про підвищення престижності шахтарської праці».

При цьому суд зауважує, що належним органом, який повинен здійснити дії на поновлення порушених прав позивача є саме відповідач 2 як такий, що ці права порушив

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодування або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи вказане, суд вважає за належне стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, ), як суб`єкта, що порушив права позивача, на користь останнього сплачений судовий збір в розмірі 1211, 20грн.

Керуючись положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, ), - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, ) в частині не зарахування до страхового та пільгового стажу роботи періоду роботи ОСОБА_1 з 01.10.2021р. по 31.12.2023р.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 01.10.2021р. по 31.12.2023р. у ВП «шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» у якості начальника дільниці з видобування підземного та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності від 02.04.2024 року, призначивши пенсію у розмірі визначеному відповідно ст. 8 Закону України №345 від 02.09.2008 р. «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1211 грн. 20коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів.

Суддя В.В. Стойка