Справа № 140/4222/24
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2024-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року ЛуцькСправа № 140/4222/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Костюкевича С.Ф., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправними та скасування вимог від 24.09.2018 №Ф-6358-17, від 12.06.2019 №Ф-6358-17 та від 17.06.2021 №Ф-6358-17.

В обґрунтування позову зазначив, що вимогами про сплату боргу (недоїмки) від 24.09.2018 №Ф-6358-17, від 12.06.2019 №Ф-6358-17 та від 17.06.2021 №Ф-6358-17 його зобов`язано сплатити заборгованість з єдиного соціального внеску на загальну суму 40 011,80 грн. Позивач не погоджується із розміром заборгованості, оскільки фізичних осіб - підприємців, звільнено від сплати єдиного внеску за себе у періоди з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня, з 1 по 31 травня 2020 року на підставі положень пункту 9-10 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (зі змінами; далі Закон №2464-VI).

Вважає оскаржувані вимоги протиправними, адже такі складені з порушенням норм чинного законодавства, та їх існування є порушенням його законних прав та інтересів.

Ухвалою судді від 15.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач у відзиві на позов вимоги позивач заперечив. В обґрунтування цієї позиції вказав, що з 01.01.2017 набув чинності Закон України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким внесені зміни до Закону № 2464-VI. Зазначив, що згідно вказаних змін фізичні особи-підприємці та самозайняті особи, які не одержують доходи, зобов`язані сплачувати єдиний соціальний внесок, мінімальний розмір якого з 01.01.2017 становить 704 грн., а з 01.01.2018 становить 819,06 грн. з 01.01.2019 918,06 грн з 01.01.2020 1 039,06 грн, 3 01.09.2020 -1 100,0 грн, з 01.01.2021 - 1 320,0 грн, з 01.12.2021 1 430,0 грн.

Вважає, що зважаючи на факт перебування ОСОБА_1 на обліку в ГУ ДПС у Волинській області як фізичної особи-підприємця, відповідачем правомірно винесено та направлено податкову вимогу за період з 2016-2021 роки. З наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Крім того, учасники справи не зверталися із клопотаннями про розгляд справи в судовому засіданні, оформленими відповідно до вимог статті 167 КАС України.

Перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 29.09.1992 зареєстрований фізичною особою-підприємцем, а 19.12.2023 припинив підприємницьку діяльність.

24.09.2018, 12.06.2019 та 17.06.2021 ГУ ДПС у Волинській області винесено вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6358-17, відповідно до яких станом на 27.10.2021 у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 40 011,80 грн.

Єдиний внесок нарахований позивачу за наступні періоди: 19.04.2017 у сумі 2 112 грн за І квартал 2017 року, 19.07.2017 у сумі 2 112 грн за ІІ квартал 2017 року, 19.10.2017 у сумі 2 112 грн за ІІІ квартал 2017 року, 19.01.2018 у сумі 2 112 грн за ІV квартал 2017 року, 19.04.2018 у сумі 2 457,18 грн за І квартал 2018 року, 19.07.2018 у сумі 2 457,18 грн за ІІ квартал 2018 року, 19.10.2018 у сумі 2 457,18 грн за ІІІ квартал 2018 року, 21.01.2019 у сумі 2 457,18 грн за ІV квартал 2018 року, 19.04.2019 у сумі 2 754,18 грн за І квартал 2019 року, 19.07.2019 у сумі 2 754,18 грн за ІІ квартал 2019 року, 21.10.2019 у сумі 2 754,18 грн за ІІІ квартал 2019 року, 20.01.2020 у сумі 2 754,18 грн за ІV квартал 2019 року, 21.04.2020 у сумі 2 078,12 грн за І квартал 2020 року, 20.07.2020 у сумі 1 039,06 грн за ІІ квартал 2020 року, 19.10.2020 у сумі 3 178,12 грн за ІІІ квартал 2020 року, 19.01.2021 у сумі 3 300 грн за ІV квартал 2020 року, що підтверджується даними інтегрованої картки платника фізичної особи ОСОБА_1 .

Незгода позивача із вимогами про сплату боргу (недоїмки) в частині нарахованої суми 40 011,80 грн стала підставою для його звернення із позовом до суду.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Державна реєстрація фізичних осіб - підприємців регулюється Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003р. №755-ІV, із змінами та доповненнями (далі - Закон №755).

Державна реєстрація проводиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР).

Згідно з положеннями Закону України від 08.07.2010 року №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон 2464-VI), для фізичних осіб-підприємців обов`язки платників єдиного внеску виникають з дня їх державної реєстрації підприємцями та припиняються з дня проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою (частина восьма статті 4 Закону № 755).

У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника ЄСВ, в частині діяльності, здійснюваної нею як фізичною особою - підприємцем (ч. 4 ст. 6 Закону №2464-VI).

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5 частини першої статті 4 Закону № 2464, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників; зазначених в абзацах другому, третьому, п`ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, на яких поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», - здійснюється на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором згідно із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», не пізніше наступного робочого дня з дня отримання зазначених відомостей.

У осіб, зазначених в абзацах другому, третьому, п`ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - з дня їх державної реєстрації відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (абз. 2 ч. 1 ст. 5 Закону №2464).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон №2464-VІ, Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20 квітня 2015 року № 449 (далі - Інструкція №449), Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 року №435 (далі Порядок №435).

Згідно з частиною першою статті 4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є: 1) роботодавці: 4) фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; 5) особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності; Право на звільнення від сплати єдиного внеску мають фізичні особи-підприємці, за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина четверта статті 4 Закону №2464-VI).

Так, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 29.09.1992 зареєстрований фізичною особою-підприємцем за кодом ВЕД 73.20 «дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки», а 19.12.2023 припинив підприємницьку діяльність.

Статтею 3 Закону №2464 встановлено принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, зокрема збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами: законодавчого визначення умов і порядку його сплати; обов`язковості сплати; законодавчого визначення розміру єдиного внеску; прозорості та публічності діяльності органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску; захисту прав та законних інтересів застрахованих осіб; державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

Згідно з частиною четвертою статті 5 Закону №2464-VІ обов`язки платників єдиного внеску виникають у фізичних осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичних осіб, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) - з дня їх державної реєстрації відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців".

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VІ в редакції Закону №77-VІІІ від 28.12.2014 у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Законом України №1774-VІІІ від 06.12.2016, який набрав чинності з 01.01.2017, до абзацу 2 пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VІ внесено зміни, замінивши у першому реченні абзацу другого слова "має право самостійно" словом "зобов`язаний".

Крім того, Законом №2148-VІІІ від 03.10.2017 в абзаці другому пункту другого частини першої статті 7 Закону №2464-VІ слова "році" та "року" замінено відповідно словами "кварталі" та "кварталу".

В силу приписів частини четвертої статті 8 Закону №2464-VІ порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з нормами частини п`ятої статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для всіх платників єдиного внеску (крім пільгових категорій) встановлено у розмірі 22% до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Облік нарахованих і сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснюється контролюючим органом в інтегрованій картці платника, що відкривається за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками.

Недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI).

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів Державною фіскальною службою України та її територіальними органами встановлена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953 (далі - Інструкція №449).

Згідно із вимогами пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI та Інструкції №449 на платника єдиного внеску покладено обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Крім того, частиною дванадцятою статті 9 Закону №2464-VІ встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Відповідно до положень частин першої - четвертої статті 25 Закону №2464-VI рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до пунктів 1-3 Розділу VI Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення. У разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. В разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Приписами статті 25 Закону №2464-VI та пункту 3 Розділу VI Інструкції №449 визначено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Інструкції протягом десяти календарних днів з дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у вимозі суми недоїмки, штрафів та пені.

У разі незгоди з розрахунком фіскального органу суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з фіскальним органом шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо згоди з фіскальним органом не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного фіскального органу або оскаржити вимогу до фіскального органу вищого рівня чи в судовому порядку.

Згідно з пунктом 3 Розділу VI Інструкції №449 якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску та/або борги зі сплати фінансових санкцій органи доходів і зборів, протягом 15 робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску надсилають вимогу про її сплату. Вимога про сплату боргу формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платників на суму боргу, що перевищує 10 грн.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Орган доходів і зборів веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції.

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1 частина - літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), 2 частина - порядковий номер, 3 частина - літера "У" (узгоджена вимога).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу (пункт 4 Розділу VI Інструкції).

Отже, чинним законодавством надано право податковому органу нарахувати єдиний внесок з облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів без складання акту перевірки, і у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платниками єдиного внеску (які не виконали обов`язок щодо самостійного обчислення і сплати цих внесків в порядку і розмірах, визначених Законом №2464-VІ) податковий орган вправі обчислювати суми єдиного внеску, не нараховані і не сплачені платником, та зазначати це у вимозі про сплату боргу (недоїмки).

Водночас, аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є саме сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які набули чинності з 01 січня 2017 року, зокрема у першому реченні абзацу другого п. 2 частини першої ст. 7 слова «має право самостійно» замінено словом «зобов`язаний».

Тобто, якщо платником єдиного внеску не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (абзац другий п. 2 частини першої ст. 7 Закону № 2464). Платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 частини другої ст. 6 Закону № 2464).

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята статті 9 Закону № 2464).

На дату виникнення недоїмки, позивач не перебував в стані припинення підприємницької діяльності та не був знятий з обліку як платник єдиного соціального внеску.

Таким чином, не здійснення фізичною особою-підприємцем підприємницької діяльності та не отримання прибутку не свідчить про її припинення.

Суд вказує на те, що обов`язок сплати ЄСВ залежить від наявності у особи статусу фізичної особи-підприємця, а не від факту здійснення господарської діяльності чи отримання прибутку від такої діяльності.

Щодо тверджень позивача про неотримання оскаржуваних вимог про сплату боргу (недоїмки), суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4 розділу VI Інструкції № 449, вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

У разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Згідно п.5 розділу VI Інструкції № 449, у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначених у вимозі сум недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

За приписами пункту 70.2 статті 70 Податкового кодексу України до облікової картки фізичної особи-платника податків серед іншого вноситься інформація про місце проживання (підпункт 70.2.4 пункту 70.2 статті 70 ПКУ).

Відповідно до пункту 70.7 статті 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Позивач, в порушення приписів пункту 70.7 статті 70 ПК України, не повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси.

Вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6358-17 від 24.09.2018, 12.06.2019 та 17.06.2021, враховуючи відсутність повідомлення від позивача про зміну податкової адреси, надіслані позивачу за адресою визначеною в інформаційній базі даних відповідача та повернуті контролюючому органу у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання.

За таких обставин відповідно до приписів до п.4 розділу VI Інструкції № 449, вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається врученою платнику належним чином.

Крім того, суд зазначає, що позивач будучи зареєстрований як фізична особа-підприємець повинен перевіряти наявності заборгованості з податків і зборів, а не лише чекати повідомлення від контролюючого органу. При цьому, повинен вчасно подавати звітність контролюючому органу, в тому числі, щодо нарахування ЄСВ.

Щодо твердження позивача про звільнення його від сплати ЄСВ згідно Закону №533-IX Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) розділ VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону №2464-VI пункт 9-10, суд зазначає наступне.

Законом України від 17 березня 2020 року №533-IX Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) розділ VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону №2464-VI було доповнено пунктом 9-10 такого змісту: Тимчасово звільняються від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, в частині сум, що підлягають нарахуванню, обчисленню та сплаті такими особами за періоди з 1 по 31 березня та з 1 по 30 квітня 2020 року за себе. При цьому положення абзацу другого пункту 2 частини першої статті 7 цього Закону щодо таких періодів для таких осіб не застосовуються.

Такі особи можуть прийняти рішення про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску за періоди з 1 по 31 березня та з 1 по 30 квітня 2020 року в розмірах та порядку, визначених цим Законом. У такому разі інформація про сплачені суми зазначається у звітності про нарахування єдиного внеску за звітний період, визначений для таких осіб цим Законом.

Законом України від 13 травня 2020 року №591-IX Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) у розділі VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону №2464-VI в абзацах першому і другому пункту 9-10 слова та цифри березня та з 1 по 30 квітня замінено словами та цифрами березня, з 1 по 30 квітня та з 1 по 31 травня.

Таким чином, тимчасово, за періоди з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня, з 1 по 31 травня 2020 року, для фізичних осіб-підприємців, законом передбачена можливість бути звільненим від нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску за себе.

Як вбачається із даних інтегрованої картки платника фізичної особи ОСОБА_1 , єдиний внесок нарахований позивачу за наступні періоди: 19.04.2017 у сумі 2 112 грн за І квартал 2017 року, 19.07.2017 у сумі 2 112 грн за ІІ квартал 2017 року, 19.10.2017 у сумі 2 112 грн за ІІІ квартал 2017 року, 19.01.2018 у сумі 2 112 грн за ІV квартал 2017 року, 19.04.2018 у сумі 2 457,18 грн за І квартал 2018 року, 19.07.2018 у сумі 2 457,18 грн за ІІ квартал 2018 року, 19.10.2018 у сумі 2 457,18 грн за ІІІ квартал 2018 року, 21.01.2019 у сумі 2 457,18 грн за ІV квартал 2018 року, 19.04.2019 у сумі 2 754,18 грн за І квартал 2019 року, 19.07.2019 у сумі 2 754,18 грн за ІІ квартал 2019 року, 21.10.2019 у сумі 2 754,18 грн за ІІІ квартал 2019 року, 20.01.2020 у сумі 2 754,18 грн за ІV квартал 2019 року, 21.04.2020 у сумі 2 078,12 грн за І квартал 2020 року, 20.07.2020 у сумі 1 039,06 грн за ІІ квартал 2020 року, 19.10.2020 у сумі 3 178,12 грн за ІІІ квартал 2020 року, 19.01.2021 у сумі 3 300 грн за ІV квартал 2020 року, що становить 40 011,80 грн.

Так, сума мінімального страхового внеску за місяць у 2020 році складала 1 039,06 грн, так як відповідно до Закону України від 21.12.2020 «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір мінімальної заробітної плати складав 4 723 грн (4 723 х 22 %), відповідно квартальна сума складає 3 117,18 грн.

З вищенаведеного слідує, що 21.04.2020 за І квартал 2020 року позивачу нараховано до сплати єдиний внесок у сумі 2 078,12 грн (3 117,18 грн - 1 039,06 грн), а 20.07.2020 за ІІ квартал 2020 року нараховано до сплати єдиний внесок у сумі 1 039,06 грн (3 117,18 грн 2 078,12 грн), тобто без врахування періодів 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня, з 1 по 31 травня 2020 року звільнення від нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску для фізичних осіб-підприємців, що передбачено Законом №591-IX, відтак податковим органом вірно нараховано суму боргу-недоїмки за несплату позивачем ЄСВ.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 24.09.2018 №Ф-6358-17, від 12.06.2019 №Ф-6358-17 та від 17.06.2021 №Ф-6358-17 сформовані на підставі закону та в межах наданих ГУ ДПС у Волинській області повноважень

Схожа позиція викладена у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2022 у справі № 420/9286/21.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що відповідач у заявлених правовідносинах не допустив порушення вимог закону та виніс спірні вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 24.09.2018 №Ф-6358-17, від 12.06.2019 №Ф-6358-17 та від 17.06.2021 №Ф-6358-17 за несплату єдиного внеску правомірно. Доводи позивача не обґрунтовані, а позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.Ф. Костюкевич