Справа № 280/5445/24
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 серпня 2024 року Справа № 280/5445/24 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58002, м. Чернівці, площа Центральна, 3, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову у призначенні пенсії за віком від 28.05.2024 № 65;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1979 по 26.07.1982 та період роботи з 01.06.1982 по 18.10.2001 відповідно до записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 , заповненої 01.04.1983 на ім`я ОСОБА_1 , у зв`язку із чим призначити пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 20.05.2024.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.05.2024 позивач звернувся до управління Пенсійного фонду із заявою про призначення йому пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV). Рішенням 28.05.2024 № 65 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу позивача не зараховано період навчання з 01.09.1979 по 26.07.1982 оскільки в довідці від 10.05.2024 № 862 не зазначено підставу видачі довідки, а в записі трудової книжки не вказана дата

документа на підставі якого внесено запис та період роботи з 01.06.1982 по 18.10.2001 у зв`язку з відсутністю довідки про кількість вироблених трудоднів. Позивач вважає відмову протиправною та такою, що не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки трудова книжка позивача містить всі необхідні записи та підтверджує період навчання та роботу позивача у вказані періоди. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 17.06.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), протягом шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву, третій особі пояснення щодо суті спору.

27.06.2024 до суду від представника третьої особи надійшли пояснення щодо суті спору (вх. №30211), в яких зазначено, що рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу було прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством України, тому, підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні.

02.07.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №30774), в якому останній зазначає, що за принципом екстериторіальності заява про призначення пенсії позивача була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області. За результатами розгляду заяви пзивача від 20.05.2024 про призначення пенсії, 28.05.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийнято рішення за №65 про відмову в призначенні пенсії. При опрацюванні наданих позивачем документів по обчисленню страхового стажу для призначення пенсії за віком, Головним управлінням розраховано стаж, який склав 26 років 0 місяців 10 днів. До страхового стажу позивача Головним управлінням не зараховано період навчання з 01.09.1979 по 25.07.1985, оскільки в довідці від 10.05.2024 № 862 не зазначено підставу видачі довідки, а в записі трудової книжки не вказана дата документа на підставі якого внесено запис; період роботи в колгоспі з 01.06.1982 по 18.10.2001, оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум та відпрацьовані вихододні. Для зарахування даного періоду необхідно надати довідку про встановлений мінімум та відпрацьовані вихододні, а також про реорганізацію колгоспу. Відповідно до викладеного, вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству. Просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, з огляду на наступне.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що позивач 20.05.2024 звернувся до Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058.

Розглянувши заяву та надані документи за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком від 28.05.2024 № 65.

Зі змісту вказаного рішення слідує, що Головним управлінням розраховано стаж, який склав 26 років 0 місяців 10 днів. До страхового стажу позивача не зараховано період навчання з 01.09.1979 по 25.07.1985, оскільки в довідці від 10.05.2024 № 862 не зазначено підставу видачі довідки, а в записі трудової книжки не вказана дата документа на підставі якого внесено запис та період роботи в колгоспі з 01.06.1982 по 18.10.2001, оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум та відпрацьовані вихододні.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон № 1058-IV.

За приписами п.1 ч.1 ст.24 Закону № 1058-ІV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 ст.24 Закону № 1058-ІV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників визначався постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 "Про трудові книжки колгоспників" (далі - Постанова № 310).

Згідно п.п. 1, 2 Постанова № 310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Відповідно до п.п. 5, 6 Постанови № 310, до трудової книжки колгоспника заносились наступні дані, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання; причини невиконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві; на підставі чого внесено запис (дата і номер), відомості про нагородження та заохочення.

Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа (п. 13 Постанови № 310).

Згідно з пунктом 14 Постанови правління колгоспів вживають заходи щодо строгого дотримання встановленого порядку ведення трудових книжок, забезпечення кадрів працівників, які ведуть трудові книжки, підготовленими до такої роботи особами, забезпечують належне зберігання архівних документів, які стосуються трудової діяльності колгоспників.

Подібні вимоги містяться також в Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі Інструкція №162) та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за № 58 (далі - Інструкції №58) які були чинними в спірний період.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637.

Щодо не зарахованого до страхового стажу періоду роботи позивача в колгоспі з 01.06.1982 по 18.10.2001, суд зазначає таке.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 , останній працював, зокрема,у період з 01.06.1982 по 18.10.2001 у колгоспі «Україна» Пологівського району Запорізької області.

Записи засвідчені підписом відповідальної особи та скріплені печаткою підприємства.

Проте, вказані періоди трудової діяльності не зараховані пенсійним органом до страхового стажу позивача з підстав відсутності довідки про кількість вироблених трудоднів.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно із записами, внесеними до трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 заповненої 01.04.1983 на ім`я позивача, наявна інформація про трудову участь позивача у громадському господарстві, зокрема:

за 1982 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік 114, при встановленому мінімумі 270;

за 1985 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 94, при встановленому мінімумі 94;

за 1986 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 298, при встановленому мінімумі 280;

за 1987 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 305, при встановленому мінімумі 280;

за 1988 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 282, при встановленому мінімумі 280;

за 1989 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 304, при встановленому мінімумі 280;

за 1990 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 267, при встановленому мінімумі 265;

за 1991 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 271, при встановленому мінімумі 265;

за 1992 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 283, при встановленому мінімумі 260;

за 1993 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 282, при встановленому мінімумі 260;

за 1994 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 318, при встановленому мінімумі 260;

за 1995 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 344, при встановленому мінімумі 260;

за 1996 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік 350, при встановленому мінімумі 260;

за 1997 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 289, при встановленому мінімумі 250;

за 1998 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 353, при встановленому мінімумі 250;

за 1999 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 356, при встановленому мінімумі 250;

за 2000 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 348, при встановленому мінімумі 250;

за 2001 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 208, при встановленому мінімумі 200.

Отже, позивачем надано трудову книжку колгоспника, в якій містяться відомості про трудову участь в громадському господарстві, прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі та його виконання за період 1982 по 2001 роки.

Суд звертає увагу на те, що вказані записи в трудовій книжці зроблено у хронологічній послідовності, відсутні ознаки підчисток та підробок, у відповідній графі наведені підставу для внесення відповідних записів.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в цій частині спірних періодів) містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому посилання відповідачів на відсутність інформації про встановлений мінімум трудової участі позивача у громадському господарстві та фактично відпрацьовані вихододні не відповідає фактичним обставинам справи.

При цьому, відсутність такої інформації не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означених періодів роботи позивача до стажу роботи, що враховується у призначенні (обрахунку) пенсії, оскільки інформація про встановлений мінімум трудової участі у громадському господарстві та фактично відпрацьовані вихододні наявна у трудовій книжці колгоспника позивача, а тому додаткового підтвердження уточнюючою довідкою не потребує.

Крім того, слід зазначити, що єдиною підставою для врахування до страхового стажу періоду роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин, що випливає з аналізу положень частини 1 статті 56 Закону № 1788-XII.

Водночас, у відповідному розділі трудової книжки колгоспника позивача відсутні записи про невиконання ним мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

Що стосується періоду навчання позивача з 01.09.1979 по 26.07.1982, суд звертає увагу на таке.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, пенсійним органом не зараховано довідку про навчання від 10.05.2024 № 862, оскільки у довідці не зазначені підстави видачі довідки, а в записі трудової книжки не вказана дата документа на підставі якого внесено запис.

Як встановлено судом, згідно довідки від 10.05.2024 № 862 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчався в Чубарівському СПТУ №8 з 01 вересня 1979 року до 26 липня 1982 року за професією Тракторист-машиніст широкого профіля з умінням виконувати роботи слюсаря-ремонтника і водія автомобіля". Після закінчення навчання присвоєна кваліфікація "Тракторист 3-го класу і слюсар 2-го розряду" та одержав диплом НОМЕР_3 виданий 26.07.1982, реєстраційний №1118.

Згідно з пунктом «д» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Аналіз наведеного положення законодавства дає суду підстави для висновку, що період навчання підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Суд зауважує, що згідно із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 25.04.2019 в справі № 593/283/17 та від 30.09.2019 в справі № 638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.

На працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальну неправильність оформлення досліджуваного документу, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства (висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17).

Наведене додатково підтверджується тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки/інших документів може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітник.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи в зарахуванні періоду навчання з 01.09.1979 по 26.07.1982 та період роботи з 01.06.1982 по 18.10.2001 відповідно до записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 , заповненої 01.04.1983 на ім`я ОСОБА_1 до страхового стажу позивача, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, у зв`язку із чим рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 28.05.2024 № 65 є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за віком, періоду навчання з 01.09.1979 по 26.07.1982 та періоду роботи з 01.06.1982 по 18.10.2001 відповідно до записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 , заповненої 01.04.1983 на ім`я ОСОБА_1 , а також повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 20.05.2024 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

На підставі ст. 139 КАС України суд вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області понесені судові витрати у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст. 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58002, м. Чернівці, площа Центральна, 3, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 28.05.2024 № 65 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за віком, періоду навчання з 01.09.1979 по 26.07.1982 та періоду роботи з 01.06.1982 по 18.10.2001 відповідно до записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 , заповненої 01.04.1983 на ім`я ОСОБА_1 , а також повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 20.05.2024 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 19.08.2024.

Суддя А.В. Сіпака