Справа № 340/9807/23
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2024-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

19 серпня 2024 року справа 340/9807/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Головко О.В., Ясенова Т.І.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 (суддя Притула К.М.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення про відмову в наданні відстрочки від призову

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20.11.2023 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову в наданні відстрочки від призиву на військову службу під час мобілізації.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та позовні вимоги задовольнити. Вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції, що батьки (матір і батько) мають рівні права щодо дітей, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, як підстави для відхилення доводу позивача, що він самостійно виховує двох малолітніх дітей.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

ОСОБА_1 18.07.2023 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно витягу з протоколу №1 від 04.08.2023 Засідання комісії з питань надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину ОСОБА_1 , 1980 року народження - відмовлено в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Комісією встановлено, що у відповідності до статей 150-155 Сімейного Кодексу України, обов`язок виховання покладається на батька і на матір та позивачем не подано документів про позбавлення батьківських прав матері.

Позивач є батьком неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 .

Рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 24.10.2018 розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 29.09.2010 Архангельською селищною радою Високопільського району Херсонської області, актовий запис №09.

Відповідно пункту 2 нотаріально посвідченого договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 30.06.2022, місцем проживання дитини батьки визначили місце проживання батька. Відповідно до пункту 3 мати має право безперешкодно відвідувати дитину за її місцем проживання, або спілкуватися з нею без присутності батька.

Відповідно до частин 3, 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до частин 8 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій. На час особливого періоду дія будь-яких прийнятих до настання цього періоду нормативно-правових актів, що передбачають скорочення чисельності, обмеження комплектування або фінансування Збройних Сил України, інших військових формувань чи правоохоронних органів спеціального призначення, зупиняється.

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до пункту 9 Положення Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань: ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку); розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.

Відповідно до пункту 11 Положення Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення: оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Підставою для відстрочення від призову на військову службу під час мобілізації позивач вважає те, що він самостійно виховує дитину віком до 18 років. Предметом доказування в цій справі є доведеність факту самостійного виховання позивачем дитини віком до 18 років.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 155 Сімейного кодексу України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Порядком надання відпустки при народженні дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2021 №693, наведено визначення термінів «одинока мати» та «одинокий батько».

За змістом Порядку надання відпустки при народженні дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2021 №693, одинокий батько - батько дитини, матір якої померла, відповідно до рішення суду позбавлена батьківських прав, визнана безвісно відсутньою, або оголошена померлою, якщо ця дитина не була усиновлена іншою жінкою. Виходячи з цього визначення, оскільки мати дитини не позбавлена батьківських прав, не визнана безвісно відсутньою, не оголошена померлою, відсутні підстави стверджувати про те, що позивач є одиноким батьком, або самостійно без участі матері виховує неповнолітніх дітей.

Батька можна визнати таким, що виховує дитину самостійно, тільки за наявності реальних перешкод для матері дитини здійснювати свій обов`язок щодо виховання дитини, зокрема, позбавлення матері батьківських прав, визнання безвісно відсутньою чи померлою. Саме по собі не перебування у шлюбі, проживання матері окремо від дитини не передбачає, що дитина виховується без матері.

Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, а саме встановлення місця проживання дитини з позивачем, що включає в себе обов`язок батька щодо утримання та виховання дитини не доводять факт відсутності участі матері у вихованні дитини та, відповідно, не підтверджують наявність у позивача статусу «одинокий батько».

Долучені позивачем документи не встановлюють того, що він дійсно самостійно виховує дитину без участі матері. Відсутні будь-які фактичні дані, що мати дитини ухиляється від виконання батьківських обов`язків або позбавлена батьківських прав, що б свідчило про самостійне виховання позивачем дитини. Підтвердженням виховання та забезпечення дитини без матері є рішення суду.

Суд апеляційної інстанції вказує, що норма абзацу 5 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років. Проте, норма не встановлює критерії та порядок, яким повинні керуватись територіальні центри комплектування та соціальної підтримки під час розгляду питання про надання відстрочки від призову під час мобілізації. Передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки що оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, надаються їх в установленому порядку. Проте відсутній установлений порядок, у такому разі органи комплектування та соціальної підтримки керуються загальними нормами законодавства щодо підтвердження, що жінки та чоловіки самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

ІНФОРМАЦІЯ_3 при вирішенні питання про відстрочку від призову під час мобілізації керується загальним правозастосовним принципом, принципом правової визначеності та законності та не може на припущеннях та на непідтверджених даних надати особі відстрочку від призову під час мобілізації.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують обставини, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 - без змін.

Постанова набирає законної сили з 19.08.2024 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова