Справа № 120/3373/24
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 серпня 2024 р. Справа № 120/3373/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що починаючи з 23.07.2023 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV. Разом з тим, під час призначення пенсії відповідачем до страхового стажу позивача не зарахований період роботи з 29.05.1990 по 10.05.1995, оскільки на вчиненому в трудовій книжці записі про роботу відсутня печатка підприємства.

Не погоджуючись з вказаними діями пенсійного органу, вважаючи їх протиправними та такими, що порушують його право на належне пенсійне забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та витребувано додаткові докази.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного позову. Представник вказує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за віком з 23.07.2023, призначену відповідно до Закону №1058, з урахуванням даних про стаж та заробітну плату. За результатами розгляду поданих документів та за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу з бази даних реєстру застрахованих осіб, страховий стаж позивача становить 35 років 08 місяців 28 днів (стаж зараховано по 31.05.2023).

До загального страхового стажу не зараховано період роботи з 29.05.1990 по 10.05.1995 в ПРХ «Красний Чабан» Харківської області, зазначений в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 15.08.1985 року, оскільки записи № 3-5 про зарахування та звільнення з роботи не завірені печаткою підприємства, чим порушено вимоги "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників" затвердженої Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 р. (підприємство знаходиться на непідконтрольній території України). Для зарахування вище вказаних періодів роботи позивача до страхового стажу необхідно надати уточнюючу довідку про роботу, видану на підставі первинних документів, та довідку про реорганізацію.

Суд, з`ясувавши доводи сторін, викладені в поданих заявах по суті справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив, що позивач з 23.07.2023 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV. Разом з тим, під час призначення пенсії відповідачем до страхового стажу позивача не зарахований період роботи з 29.05.1990 по 10.05.1995, оскільки на внесеному в трудову книжку записі про роботу відсутня печатка підприємства.

Не погоджуючись з вказаними діями пенсійного органу, вважаючи їх протиправними та такими, що порушують його право на належне пенсійне забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами в справі, суд керується таким.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до ст. 44 Закону призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку. У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Матеріали справи свідчать, що з 23.07.2023 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

Разом з тим, під час призначення пенсії відповідачем до страхового стажу позивача не зарахований період роботи з 29.05.1990 по 10.05.1995, оскільки на внесеному в трудову книжку записі про роботу відсутня печатка підприємства.

Також судом встановлено, що згідно з записами в трудовій книжці НОМЕР_2 від 15.08.1985, виданій на ім`я ОСОБА_1 , в період з 29.05.1990 по 10.05.1995 позивач працював в ПРХ "Червоний чабан" ( записи №3-5 ).

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо не врахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 29.05.1990 по 10.05.1995 в ПРХ "Червоний чабан", з посиланням на відсутність відтиску печатки підприємства, на відповідних записах про роботу, внесених в трудову книжку суд зауважує таке.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Положення пункту 1.5 Інструкції 1.5. вказують, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, не може впливати на його особисті права.

Як свідчать матеріали справи, під час призначення пенсії відповідачем до страхового стажу позивача не зарахований період роботи з 29.05.1990 по 10.05.1995, оскільки на відповідних записах про роботу позивача, внесених в трудову книжку, відсутня печатка підприємства.

Разом з тим, суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення первинних документів на підприємстві та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.

Вищенаведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Таким чином, позивач не може нести відповідальність за те, що роботодавець під час заповнення ( внесення відповідних відомостей ) у трудову книжку позивача не завірив відтиском печатки відповідні періоди роботи позивача. Обов`язок щодо дотримання правил заповнення (ведення) трудових книжок покладається саме на керівника підприємства.

Відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо не врахування спірного періоду роботи з 29.05.1990 по 10.05.1995 в страховий стаж позивача, з підстав відсутності відтиску печатки підприємства на відповідних записах про роботу позивача, внесених в трудову книжку.

При цьому суд наголошує, що відповідний період роботи належним чином відображений в трудовій книжці позивача, а оскаржуване рішення не містить обґрунтування чому наявний трудовий стаж позивача не може бути підтверджений саме на підставі відповідних записів у трудовій книжці.

Матеріали справи свідчать та встановлено судом, що записи про період роботи позивача з 29.05.1990 по 10.05.1995 містяться в його трудовій книжці НОМЕР_2 від 15.08.1985 року.

Крім того, слід зауважити, що записи про спірний період роботи не містять недопустимих (таких, що внесені всупереч Інструкції) перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст, а натомість внесені у відповідності із встановленими правилами. Отже, відсутні підстави для неврахування вказаного періоду при визначенні страхового стажу позивача.

Суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання призначення пенсії.

Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже й не може впливати на його особисті права. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Враховуючи наведене, суд наголошує, що підставою для призначення ( обрахунку ) пенсії є відповідний підтверджений стаж роботи особи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

В розрізі даної справи та за умови підтвердження cтажу роботи позивача відповідними документами, зокрема відомостями з трудової книжки, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 01.03.2021 року в справі № 423/757/17.

Вирішуючи даний спір суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують, як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

При вирішенні справи "Рисовський проти України" (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Суд критично оцінює доводи відповідача, викладені в листі - відповіді від 14.03.2024 року та у відзиві, про те, що для зарахування спірних періодів роботи позивача до страхового стажу йому необхідно надати уточнюючу довідку про роботу, видану на підставі первинних документів, та довідку про реорганізацію, виходячи з того, що позивачем було повідомлено відповідача в заяві від 27.06.2023 про неможливість отримання уточнюючих документів за період роботи з 29.05.1990 по 10.05.1995 в ПРХ " Красний Чабан" у зв"язку з знаходженням підприємства на непідконтрольній території України.

Також позивачем надано докази ( відповідь на адвокатський запит представника позивача від 19.02.2024 року ), які свідчать і про подальше намагання отримати уточнюючу довідку про період роботи позивача на ПРХ " Красний Чабан", проте неможливість отримати відповідну інформацію в зв"язку з тим, що необхідні документи до початку окупації військами російської федерації території Херсонської області знаходилися за адресою : " Приватне акціонерне товариство агропромислового об"єднання " Червоний Чабан" вул. Шевченко,6, с. Преображенка, Скадовського району. Наразі це тимчасово окупована територія.

Підсумовуючи викладене суд доходить висновку, що наданими доказами підтверджується трудовий стаж позивача з 29.05.1990 по 10.05.1995, а записи у трудовій книжці НОМЕР_2 від 15.08.1985 року є достатніми для зарахування до страхового стажу позивача відповідних вищезазначених періодів роботи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 29.05.1990 по 10.05.1995 на ПРХ "Червоний чабан", відповідно до відомостей зазначених в трудовій книжці НОМЕР_2 від 15.08.1985 року, під час призначення пенсії за віком є протиправними, оскільки порушують право позивача на належне пенсійне забезпечення, що є неприпустимим, оскільки не відповідає встановленим державним гарантіям щодо соціального захисту.

Отже, у зв`язку з визнанням судом протиправними дій відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача під час призначення пенсії за віком періоду роботи з 29.05.1990 по 10.05.1995, належним та ефективним способом захисту прав та законних інтересів позивача, враховуючи заявлені позовні вимоги, буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 29.05.1990 по 10.05.1995, зазначений в трудовій книжці НОМЕР_2 від 15.08.1985 року, здійснити перерахунок страхового стажу, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії ОСОБА_1 з 23.07.2023 з урахуванням уточненого (перерахованого ) страхового стажу.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з вищенаведених мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 під час призначення пенсії періоду роботи з 29.05.1990 по 10.05.1995, зазначеного в трудовій книжці НОМЕР_2 від 15.08.1985 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 29.05.1990 по 10.05.1995, зазначений в трудовій книжці НОМЕР_2 від 15.08.1985 року, та здійснити перерахунок страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії з 23.07.2023, з урахуванням уточненого ( перерахованого ) страхового стажу та з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, )

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна