Справа № 595/791/24
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 595/791/24 пров. № А/857/15668/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

представник позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 06 червня 2024 року у справі № 595/791/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

суддя в 1-й інстанції Содомора Р.О.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Бучач,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі також представник позивача) , що діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Бучацького районного суду Тернопільської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі також ГУ НП у Тернопільській області, відповідач) та просив визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ББА № 339553 від 29.04.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності згідно ч.1 ст.121, ч.2 ст.126 КУпАП України.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 29.04.2024 поліцейським відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ББА №339553 згідно якої накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн., згідно ч.1 ст.121, ч.2 ст.126 КУпАП України. В постанові зазначено, що вона керувала ТЗ із несправностями, якими саме з змісту постанови не зрозуміло та у неї було відсутнє посвідчення водія відповідної категорії. Вважає дану постанову незаконною і необґрунтованою. 29.04.2024 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом жодних правил дорожнього руху не порушувала, доказів протилежного немає. На вимогу працівника поліції ОСОБА_1 пред`явила посвідчення водія, яке було вилучено працівниками поліції з підозрою про те, що воно підроблене. ОСОБА_1 отримувала посвідчення водія категорії «В» у встановленому законом порядку, має право керувати легковим автомобілем. Тому оскаржувана постанова в частині звинувачення ОСОБА_1 у керуванні автомобілем особою, що не має права керування автомобілем є очевидно протиправною. За наведених обставин просить позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 06 червня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Скасовано постанову серії ББА № 339553 від 29.04.2024, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч.1 ст.121, ч.2 ст.126 КУпАП, і закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню.

Також вказує про те, що 29 квітня 2024 року позивач керувала ТЗ без посвідчення водія відповідної категорії, також, ТЗ у якого порушений режим роботи світлових приладів чим порушила п. 2.1 п.31.4.3 ПДР України. Поліцейським СРПП ВП № 2 (м.Бучач) інспектором поліції ГУНП в Тернопільській області було виявлено дане порушення правил дорожнього руху та винесено на позивача постанову. Постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, зупинивши транспортний засіб, поліцейський підійшов до автомобіля, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначає, що до матеріалів справи долучено відео матеріали на диску DVD-R. Долучений відповідачем в якості доказу диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення для розгляду справи, та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації,що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у виді файлів. Також, позивач не висловлював скарг на постанову, хоча міг це зробити, відповідно до ст.293 КУпАП, отже скарг на винесення постанови не було.

Просить скасувати рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 06 червня 2024 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Частиною 4 ст.229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується із матеріалів справи, що відповідно до постанови серії ББА № 339553 від 29.04.2024, ОСОБА_1 29.04.2024 о 11 год. 12 хв. в АДРЕСА_1 , керувала транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії, а також транспортним засобом у якого порушений режим роботи світлових приладів, чим порушила п.31.4.3 а ПДР України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121, ч.2 ст.126 КУпАП, за що її притягнуто до відповідальності у виді штрафу в дохід держави у розмірі 3400 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач звернулась із позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що з матеріалів справи не встановлено, що позивачем порушено ч.1 ст.121, ч.2 ст.126 КУпАП, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Суд першої інстанції зазначає, що із наданого представником відповідача відеозапису не можливо встановити, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом у якого були несправні світлові прилади. Крім того, із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 пред`явила працівникам поліції посвідчення водія. Будь-яких інших доказів, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, представником відповідача суду надано не було.

Враховуючи зазначені висновки суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову та зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до статті 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частиною першою статті 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до підпункту 31.4.3 пункту 31.4 Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, в разі:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

б) порушено регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Колегією суддів оглянуто та досліджено відеозаписи з камери нагрудного реєстратора поліцейського, що знаходяться на цифровому носію інформації DVD-R та міститься у матеріалах справи. Так судом встановлено, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Део Ланус», д.н.з НОМЕР_1 з технічною несправністю стоп-сигналів на причепі, що не заперечується самою позивачкою.

Враховуючи вищенаведене, колегією суддів встановлено факт порушення ОСОБА_1 п.31.4.3 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність відповідно до ч.1 ст.121 КУпАП.

Крім цього, у постанові ББА № 339553 від 29.04.2024 зазначено, що позивач, вчинила адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність згідно з частиною 2 статті 126 КУпАП.

Відповідно до частини другої статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегією суддів оглянуто та досліджено відеозаписи з камери нагрудного реєстратора поліцейського, що знаходяться на цифровому носію інформації DVD-R та міститься у матеріалах справи. Так судом встановлено, що у ході спілкування з інспектором поліції, позивач на вимогу поліцейського надала документи на транспортний засіб, а саме посвідчення водія, однак в ході перевірки посвідчення водія згідно бази даних сервісного центру МВС України вищевказане посвідчення, відповідно до серії та номеру, висвітлювалось на іншу особу, тобто, маючи ознаки підробки. Після проведення даної перевірки поліцейськими було здійснено телефонний дзвінок на лінію 102, повідомлено про даний факт та викликано на місце події слідчо-оперативну групу.

Враховуючи вищенаведне, колегія суддів робить висновок про те, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом без права керування таким транспортним засобом.

Враховуючи вищенаведене, можна зробити висновок про те, що постанова про адміністративне правопорушення серії ББА № 339553 від 29 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності згідно ч.1 ст.121, ч.2 ст.126 КУпАП є правомірною, а рішення суду про наявність підстав для задоволення позову є необґрунтованим та таким, що прийнято без належної оцінки всіх обставин та доводів сторін у справі.

Отже, аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, у їх взаємному зв`язку та сукупності мотивів, покладених в основу оскаржуваної постанови, дає підстави суду апеляційної інстанції для висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121, ч.2 ст.126 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм чинного законодавства.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Керуючись статтями ч. 4 ст. 229, ст.ст. 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області задовольнити.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 06 червня 2024 року у справі № 595/791/24 скасувати та прийняти нову постанову якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 20.08.24