Справа № 200/1712/24
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року справа №200/1712/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року у справі № 200/1712/24 (головуючий І інстанції Голубова Л.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.02.2024 № 00 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати періоди роботи з 27.04.1998 по 31.12.1999 та призначити пенсію за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 20.02.2024.

В обґрунтування позову зазначила, що звернулася через веб-портал Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.02.2024 позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років.

Пенсійним органом протиправно не враховано до страхового стажу позивача період ведення підприємницької діяльності з 27.04.1998 по 31.12.1999 в зв`язку з відсутністю інформації про сплату позивачем страхових внесків.

Рішення є протиправним, оскільки періоди здійснення позивачем підприємницької діяльності підтверджені належними документами.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.02.2024 № 00 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_2 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період ведення підприємницької діяльності з 27.04.1998 по 31.12.1999 та призначити пенсію за віком згідно з Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 20.02.2024.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання стягнення судових витрат по справі.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач ГУ ПФУ в Донецькій області звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Статтею 26 Закону № 1058 встановлено, що у 2024 році право на пенсію за віком мають особи після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу не менше 30 років.

За наслідком розгляду наданого пакету документів та даних персоніфікованого обліку, вік позивача становив 60 років, страховий стаж склав стаж становить 29 років 03 місяці 05 днів.

Головним управлінням пенсійного фонду України в Донецькій області до страхового стажу не враховано періоди ведення підприємницької діяльності позивача з 27.04.1998 по 31.12.1999, оскільки в довідці податкового органу від 02.01.2024 зазначено, що в аналітично-інформаційних системах органів ДПС відсутні дані за цей період про сплату страхових внесків.

Отже, пенсійним органом правильно прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Іншими учасниками справи рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на зазначене, суд надає оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача ГУ ПФУ в Донецькій області.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_3 є громадянкою України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 . Згідно паспортних даних позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

20.02.2024 року, досягнувши 60-річного віку, позивач звернулася за допомогою веб-порталу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058.

Позивачем до заяви про призначення пенсії надано довідку Головного управління ДПС у Черкаській області № 7/6/23- 00-24-09-09 від 02.01.2024, що позивач перебувала на податковому обліку як фізична особа-підприємець в Уманській ДПІ з 27.04.1998 по 23.03.2009, реєстраційний номер 001272. За період з 27.04.1998 по 31.12.1999 в аналітично-інформаційних системах ДПС дані відсутні.

Разом із заявою про призначення пенсії позивачем надано свідоцтво серії НОМЕР_2 про державну реєстрацію ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем з 27.04.1998.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.02.2024 № 00 позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу 30 років.

В рішенні, зокрема, зазначено, що до страхового стажу не зараховано період ведення підприємницької діяльності з 27.04.1998 по 31.12.1999, оскільки згідно довідки податкового органу № 7/6/23- 00-24-09-09 від 02.01.2024 в аналітично-інформаційних системах органів ДПС дані відсутні.

Страховий стаж позивача становить 29 років 03 місяці 05 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що нормами законодавства передбачена можливість зарахування до страхового стажу періоду провадження підприємницької діяльності з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року на підставі свідоцтва про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності. Оскільки позивачем таке свідоцтво надано, тому спірний період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі частини першої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (…)

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (…)

Відповідно до частини третьої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Як визначено частиною четвертою статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3-1 Прикінцевих положень Закону №1058 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності (…)

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 4 Порядку № 637 передбачено, що періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі Постанова № 22-1).

Відповідно до пункту 2.1 Постанови № 22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Аналіз вищезазначених нормативно-правових актів свідчать про можливість зарахування до страхового стажу періоду провадження підприємницької діяльності з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року на підставі довідки (свідоцтва) про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою-підприємцем 27.04.1998 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Таким чином, оскільки позивач здійснювала підприємницьку діяльність в період до набрання чинності Законом № 1058, а законодавець передбачав можливість зарахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності по 30 червня 2000 року на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії позивачу, та зобов`язав пенсійний орган зарахувати до страхового стажу позивача період здійснення підприємницької діяльності з 27.04.1998 до 31.12.1999.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року у справі № 200/1712/24 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року у справі № 200/1712/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 19 серпня 2024 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 19 серпня 2024 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

І.В. Геращенко