Справа № 460/6356/23
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/6356/23 пров. № А/857/3140/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року у справі №460/6356/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання відмови протиправною та стягнення коштів,-

суддя в 1-й інстанції Махаринець Д. Є.,

дата ухвалення рішення 16 січня 2024 року,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 16 січня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Головного управління ДПС у Рівненській області, в якому просила визнати неправомірною відмову відповідача від 07 грудня 2022 року про повернення надміру сплачених коштів та стягнути з Головного управління ДПС у Рівненській області за рахунок бюджетних асигнувань помилково сплачений єдиний соціальний внесок у розмірі 16370,68 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління ДПС у Рівненській області у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 17 січня 2022 року про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Зобов`язано Головне управління ДПС у Рівненській області розглянути питання щодо підготовки висновку про повернення ОСОБА_1 надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 16370,68 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що відповідач після закінчення судових спорів з відповідного предмету зазначає, що у поданій нею заяві від 17 січня 2022 року міститься недостовірна інформація щодо суми, яка підлягає поверненню, проте не вказує, яка саме інформація не знайшла свого підтвердження. Зазначає, що сума коштів для повернення у заяві від 17 січня 2022 року обрахована відповідно до оригіналів платіжних документів (квитанцій про оплату ЄСВ), тому не може де-факто бути недостовірною, оскільки підтверджується належними первинними документами, які не спростовані, а зменшення суми, що підлягає поверненню в суді пов`язано з об`єктивними часовими межами для здійснення стягнення. Звертає увагу на те, що відповідач вимагає подання заяви про визнання нечинними звітів, однак такий обов`язок не покладено на платника відповідно до Порядку №417 та зазначена дія не визначена законодавством, як обов`язкова при поверненні помилково сплачених коштів. Також вказує, що відповідач зазначає про не дотримання форми заяви, однак у чому саме полягає такий вагомий процедурний «недолік» не конкретизує, що робить цей аргумент безпідставним та безпредметним. З врахуванням наведеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Крім того, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що листом від 07 грудня 2022 року №12083/6/17-00-24-07-06 податковим органом розглянуто заяву позивача та надано обґрунтовану відповідь з урахуванням висновків суду викладених у рішенні Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/2344/22. Крім того, у цьому листі звернуто увагу позивача на відсутність надмірно сплачених коштів, оскільки нею самостійно визначені суми доходу, на які нараховується єдиний внесок, тобто на відсутність переплати та зазначено, що відповідач не заперечує права позивача на повернення сплачених нею коштів у розмірі 16370,68 грн, проте лише за умови надмірно сплачених цих коштів, про що й зазначено у листі та вказані рекомендації щодо вирішення питання для повернення вказаних вище коштів. З врахуванням наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзиви на апеляційні скарги сторонами подані не були. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 жовтня 2021 року позивач подала заяву до Головного управління ДПС у Рівненській області про повернення надміру сплаченого ЄСВ.

Листом від 02 листопада 2021 року №13179/6/17-00-24-05 Головне управління ДПС у Рівненській області повідомило позивача, що відповідно до абзацу 1 та 2 пункту 7 Порядку зарахування в рахунок майбутніх платежів- єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 №6, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2016 за №193/28323, у разі надходження Заяви про повернення коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати реєстрації Заяви проводить перевірку наданої платником інформації. Заява залишається без задоволення у таких випадках: невідповідність Заяви формі, визначеній у додатку 1 цього порядку; недостовірність викладеної у Заяві Платника інформації; подання Заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску; наявність у Платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій. Станом на 02 листопада 2021 року за ФОП ОСОБА_1 обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність в сумі 3117,16 грн. Враховуючи вищевикладене, Головне управління ДПС у Рівненській області залишило заяву від 28 жовтня 2021 року без задоволення.

17 січня 2022 року позивач подала до ГУ ДПС у Рівненській області заяву про повернення коштів з рахунків 3556. До вказаної заяви додала: реквізити для безготівкового поповнення рахунку ОСОБА_1 ; копії розрахункових документів, вказаних у п.6.2 заяви; копію рішення суду про відсутність заборгованості.

Листом від 02 лютого 2022 року №934/6/17-00-12-01-05 Головне управління ДПС у Рівненській області повідомило позивача, що в ІКП за період липня 2017 року - серпень 2020 року відображені нарахування єдиного внеску згідно з чинним законодавством за період перебування на обліку як платника єдиного внеску. Позивачем подані Звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (далі - Звіт) за 2017-2019 роки, в яких самостійно визначена сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок, та визначено до сплати суму 27181,44 грн. Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не підлягають оскарженню зобов`язання зі сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником. Відповідач вказав, що Рівненським окружним адміністративним судом 30 червня 2021 року прийнято рішення №460/2794/21, яким визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-12076-13 від 17 листопада 2020 року, при цьому, зобов`язання не скасовано. Проведені нарахування за період перебування самозайнятої особи, яка провадить незалежну професійну діяльність на обліку, є правомірними, а сплачені кошти з 01 січня 2018 року по 30 квітня 2020 року є сплатою зобов`язань за період з дня виникнення у платника відповідного зобов`язання до прийняття рішення про зняття з обліку та поверненню не підлягають. У зв`язку з набранням законної сили (09.12.2021) рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року у справі №460/2794/21 направлено лист з проханням закінчити виконавче провадження, відкрите відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17 листопада 2020 року №Ф-12073-13 про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 3117,16 грн з ОСОБА_1 . Разом з тим, станом на 01 лютого 2022 року за ОСОБА_1 обліковується борг (недоїмка) зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 3117,16 грн. Станом на 01 лютого 2022 року інформація щодо проведення перевірки самозайнятої фізичної особи, яка здійснювала незалежну професійну діяльність ОСОБА_1 відсутня.

Судом першої інстанції також встановлено, що недоїмка зі сплати єдиного внеску у розмірі 3117,16 грн виникла у позивача на підставі Вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-12076-13 від 17 грудня 2020 року. На підставі вказаної вимоги дана недоїмка відображена в інтегрованій картці позивача.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 у справі №460/2794/21, що набрало законної сили 09 грудня 2021 року, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-12076-13 від 17 грудня 2020 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року у справі №460/2344/22, яке набрало законної сили 08 листопада 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано Головне управління ДПС у Рівненській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 шляхом виключення недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 3117,16 грн. Зобов`язано Головне управління ДПС у Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 січня 2022 року про повернення коштів з рахунків 3556, з урахуванням висновків суду викладених у вказаному рішенні.

10 листопада 2022 року позивач звернулася до відповідача із заявою про негайне виконання рішення суду.

Листом від 07 грудня 2022 року №12083/6/17-00-24-07-06 відповідач повідомив, що на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/2344/22 внесено 30 листопада 2022 року зміни до інтегрованої картки платника ОСОБА_1 шляхом виключення недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 3117,16 грн. У заяві від 17 січня 2022 року зазначена сума до повернення 29259,58 грн. В рішенні Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/2344/22 суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 має право на повернення сплачених нею коштів у сумі 16370,68грн. Враховуючи зазначене, у зв`язку з тим, що у заяві від 17 січня 2022 року викладена недостовірна інформація щодо суми повернення, а заява від 10 листопада 2022 року не відповідає формі, визначеній у додатку 1 до Порядку №417, тому вказані заяви про повернення надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску залишаються без розгляду. Зауважено, що в ІКП надміру сплачених сум єдиного внеску, які станом на 05 грудня 2022 року зараховані на рахунок 3556 понад нараховані суми єдиного внеску на вказану дату, не обліковуються.

Вважаючи неповернення надмірно сплаченого ЄСВ протиправним, позивач звернулася у суд з цим адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмова Головного управління ДПС у Рівненській області у задоволенні заяви позивача від 17 січня 2022 року про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є протиправною, оскільки судовими рішення встановлено правомірність повернення коштів позивачу, а тому з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати ГУДПС у Рівненській області розглянути питання щодо підготовки висновку про повернення позивачу надміру сплаченого нею єдиного соціального внеску в сумі 16370,68 грн.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Згідно з ч.4 ст.8 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

За змістом ч.5 ст.9 Закону №2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування або на єдиний рахунок, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Ч.13 ст.9 Закону №2464-VI передбачає, що суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наказом Міністерства фінансів України 23 липня 2021 року №417, відповідно до статей 9, 11 розділу III Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», пункту 22 Порядку функціонування єдиного рахунка та виконання норм статті 35-1 Податкового кодексу України центральними органами виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №321, та підпункту 5 пункту 4 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №375, затверджено Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів (далі Порядок №417).

Цей Порядок визначає процедуру зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (далі - Платник), надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску, в тому числі тих, які сплачені через єдиний рахунок.

Так, у п.3 цього Порядку, зокрема, зазначено, що надміру сплачені кошти - суми єдиного внеску, які на певну дату зараховані на належний рахунок 3556 понад нараховані суми єдиного внеску на таку дату (крім сум авансових платежів, граничний строк сплати яких не настав, сплачених відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 9 Закону); неналежний Платник - платник, з рахунку якого здійснено помилкове списання коштів та/або який не є платником єдиного внеску; помилково сплачені кошти - суми єдиного внеску, які на певну дату зараховані не на належний рахунок 3556 та/або сплачені з рахунку неналежного Платника; рахунок 3556 - відповідний небюджетний рахунок за субрахунком 3556 «Рахунки для зарахування єдиного соціального внеску», відкритий в Державній казначейській службі України; символ звітності - код рахунку 3556, що відповідає пропорціям розподілу єдиного внеску.

Відповідно до п.5 Порядку №417 повернення коштів здійснюється у випадках:

1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на належний рахунок 3556;

2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій не на належний рахунок 3556;

3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на бюджетний рахунок за надходженнями;

4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Кодексом та іншими законами, на рахунок 3556;

5) виявлення технічної та/або методологічної помилки за сумами, які були зараховані на рахунок 3556 з єдиного рахунку.

Згідно з п.6,7 Порядку №417 повернення здійснюється на підставі заяви Платника про повернення коштів.

У випадках, передбачених підпунктами 1, 2 та 4 пункту 5 цього Порядку заява про повернення коштів з рахунків 3556 (далі - Заява) подається до територіального органу ДПС за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених коштів, за формою, визначеною у додатку 1 до цього Порядку.

Повернення єдиного внеску у випадку, передбаченому підпунктом 3 пункту 5 цього Порядку, здійснюється відповідно до вимог статті 43 Кодексу.

Заява може бути подана Платником до територіального органу ДПС в електронній формі через електронний кабінет та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

До Заяви Платник обов`язково додає копію розрахункового документа (квитанції, платіжного доручення тощо), що підтверджує сплату коштів на рахунок 3556 (до Заяви в електронній формі - електронну копію зазначеного документа). Копія цього документа завіряється Платником особисто.

Після надходження до територіального органу ДПС Заяви, яка подана в електронній формі, інформація щодо цієї Заяви автоматично вноситься до Журналу реєстрації заяв про повернення надміру або помилково сплачених коштів (далі - Журнал), який ведеться засобами інформаційно-телекомунікаційної системи податкових органів з дотриманням вимог законодавства у сфері захисту інформації.

Інформація щодо Заяви, поданої у паперовій формі, вноситься до Журналу працівником самостійного структурного підрозділу територіального органу ДПС, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску.

За змістом п.9-11 Порядку №417 у разі надходження Заяви самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати надходження до територіального органу ДПС Заяви проводить перевірку наданої Платником інформації та формує висновок про повернення коштів з рахунків 3556 (далі - Висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку або приймає рішення про відмову у задоволенні Заяви.

Заява залишається без задоволення у таких випадках: невідповідність Заяви формі, визначеній у додатку 1 до цього Порядку; недостовірність викладеної у Заяві інформації; подання Заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску; наявність у Платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій; ненадання документа, що додається до Заяви згідно з пунктом 6 цього Порядку.

У разі відмови в задоволенні Заяви самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у терміни, визначені пунктом 9 цього Порядку, надає Платнику повідомлення з відмовою у поверненні коштів за підписом керівника цього підрозділу із зазначенням причин такої відмови.

У разі подання Заяви в електронній формі таке повідомлення надається через електронний кабінет.

Пункт 13 Порядку №417 передбачає, що на підставі Висновку та за умови наявності поточних надходжень за день на рахунку 3556 за відповідним символом звітності, у строк не пізніше ніж три робочих дні з дня його отримання самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію ведення бухгалтерського обліку, засобами системи дистанційного обслуговування «Клієнт казначейства - Казначейство» (далі - система Казначейства) формує у встановленому порядку розрахунковий документ на повернення коштів з рахунку 3556, на який їх було сплачено, та подає його до відповідного головного управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві, Севастополі (далі - головне управління Казначейства).

Головне управління Казначейства виконує розрахунковий документ територіального органу ДПС за рахунок поточних надходжень за день на відповідний рахунок 3556.

Колегія суддів зазначає, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року у справі №460/2344/22, встановлено, що ОСОБА_1 має право на заняття адвокатською діяльністю на підставі відповідного свідоцтва та перебуває з 11 липня 2017 року на обліку у податковому органі як самозайнята особа. За 2018-2020 рік позивач не декларувала доходів, отриманих від здійснення адвокатської діяльності. Головне управління ДПС у Рівненській області листом від 02 лютого 2022 №934/6/17-00-12-01-05 повідомило позивачу про наявність у неї заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 3117,16 грн, визначеної відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17 листопада 2020 року №Ф-12073-23. Вказана вимога скасовано, що підтверджується судовим рішенням у справі №460/2794/21. У період з липня 2018 року по лютий 2020 року перебувала на податковому обліку у як самозайнята особа, а також перебувала у трудових відносинах.

Протягом липня 2018 року лютого 2020 року позивачем задекларовано та сплачено ЄСВ на загальну суму 16370,68 грн, що підтверджується відповідними звітами та квитанціями. При цьому, за позивача у вказаний період сплачувались страхові внески роботодавцем, що підтверджується довідкою форми ОК-5 та рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року у справі №460/2794/21, яке набрало законної сили 09 грудня 2021 року. Тому матеріалами справи підтверджується сплата роботодавцем за позивача єдиного соціального внеску за період з липня 2018 року по лютий 2020 року (період протягом якого позивач, маючи статус самозайнятої особи, була працевлаштована). Сплачений роботодавцем розмір ЄСВ за позивача не є меншим, ніж мінімальний розмір ЄСВ, який підлягає сплаті за відповідні місяці. У позивача, як у самозайнятої особи, не виникло обов`язку щодо сплати ЄСВ за період з липня 2018 року по лютий 2020 року.

Таким чином, позивач у силу вимог Закону №2464 та Порядку №417 має право на повернення сплачених нею коштів у розмірі 16370,68 грн.

На підставі вищенаведених обставини рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року зобов`язано Головне управління ДПС у Рівненській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 шляхом виключення недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 3117,16 грн. Зобов`язано Головне управління ДПС у Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 січня 2022 про повернення коштів з рахунків 3556, з урахуванням висновків суду викладених у вказаному рішенні.

Частина 4 ст.78 КАС України передбачає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, встановивши обставини щодо сплати позивачем єдиного внеску у розмірі 16370,67 грн за відсутності у неї відповідного обов`язку, суд дійшов висновку про повернення цих грошових коштів.

Разом з тим, листом від 07 грудня 2022 року №12083/6/17-00-24-07-06 контролюючий орган повідомив, що на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/2344/22 внесено 30 листопада 2022 року зміни до інтегрованої картки платника ОСОБА_1 шляхом виключення недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 3117,16 грн. У заяві від 17 січня 2022 року зазначена сума до повернення 29259,58 грн. У рішенні Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/2344/22 суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 має право на повернення сплачених нею коштів у сумі 16370,68 грн. Враховуючи зазначене, у зв`язку з тим, що у заяві від 17 січня 2022 року викладена недостовірна інформація щодо суми повернення, а заява від 10 листопада 2022 року не відповідає формі, визначеній у додатку 1 до Порядку №417, тому вказані заяви про повернення надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску залишаються без розгляду. Зауважено, що в ІКП надміру сплачених сум єдиного внеску, які станом на 05 грудня 2022 року зараховані на рахунок 3556 понад нараховані суми єдиного внеску на вказану дату не обліковуються.

Колегія суддів звертає увагу на те, що підстави здійснювати аналіз відповідності заяви ОСОБА_1 від 17 січня 2022 року формі Додатку 1 до Порядку №417 та правильності визначеної суми вказаної позивачем у заяві відсутні, оскільки, як зазначено вище, судовим рішенням у справі №460/2344/22, яке набрало законної сили, досліджено вказані обставини та надана їм правова оцінка, а тому в силу вимог ч.4 ст.78 КАС України такі у спірних правовідносинах доказуванню не підлягають.

Однак вказані обставини податковим органом не прийнято до уваги.

Щодо доводів податкового органу про те, що позивач має подати заяви про визнання нечинними звітів, то колегія суддів не приймає такі до уваги, оскільки з аналізу змісту ст.43 ПК України та Порядку №417 не вбачається вчинення вищевказаних дій Платником.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що Порядком №417 визначено чіткий алгоритм дій, які повинен вчинити самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, а саме: у строк не більше ніж десять робочих днів з дати надходження до територіального органу ДПС заяви провести перевірку наданої Платником інформації та сформувати висновок про повернення коштів з рахунків 3556 за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку або прийняти рішення про відмову у задоволенні Заяви.

При цьому, судовим рішенням у справі №460/2344/22 зобов`язано Головне управління ДПС у Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 січня 2022 про повернення коштів з рахунків 3556, з урахуванням висновків суду викладених у вказаному рішенні.

Разом з тим, наданий контролюючим органом лист від 07 грудня 2022 року №12083/6/17-00-24-07-06 у розумінні п.9-11 Порядку №417 не є належним розглядом вказаної заяви.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відмова Головного управління ДПС у Рівненській області у задоволенні заяви позивача від 17 січня 2022 року про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є протиправною, оскільки судовими рішення встановлено правомірність повернення коштів позивачу, а тому з врахуванням наведених вище правових норм щодо повернення надміру чи помилково сплачених коштів та метою захисту прав позивача правильно зобов`язав ГУДПС у Рівненській області розглянути питання щодо підготовки висновку про повернення позивачу надміру сплаченого нею єдиного соціального внеску в сумі 16370,68 грн, оскільки положеннями нормативно-правових актів визначено саме такий алгоритм дій, тому дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені сторонами в апеляційних скаргах обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог у частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року у справі №460/6356/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 19 серпня 2024 року.