Справа № 440/2865/22
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Алєксєєва Н.Ю.

06 серпня 2024 р.Справа № 440/2865/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Курило Л.В. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Полтавської обласної прокуратури на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року по справі за позовом керівника Глобинської окружної прокуратури в інтересах держави до Козельщинської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

У лютому 2022 року позивач Керівник Глобинської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави, в порядку ст. 131-1 Конституції України, ст. 53 КАС України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнання протиправною бездіяльність відповідача Козельщинської селищної ради, що полягає у не вчиненні дій з розроблення та затвердження Генерального плану сел. Козельщина;

- зобов`язання Козельщинської селищної ради вчинити дії спрямовані на розроблення та затвердження Генерального плану сел. Козельщина.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Глобінською окружною за результатами проведеного вивчення стану дотримання вимог чинного законодавства щодо охорони об`єктів культурної спадщини встановлено порушення інтересів держави на території Козельщинської селищної ради, яке полягає в не розробленні відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 64 від 02.06.2011 року історико-архітектурного опорного плану населеного пункту селища міського типу Козельщина Полтавської області, яке внесено до Списку історичних населених місць України.

Позивач зазначає, що історико-архітектурний опорний план, це науково-проектна документація, яка розробляється у складі генеральних планів історичних населених місць, план погоджується та затверджується у складі містобудівної документації згідно із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Прокуратурою до Козельщинської селищної ради 03.12.2021 року направлено лист про вжиття заходів щодо розроблення та затвердження генерального плану смт. Козельщина.

Рішенням 17 сесії 8 скликання Козельщинської селищної ради від 22.12.2021 року затверджена Програма забезпечення містобудівної документації населених пунктів Козельщинської селищної ради на 2023 рік». Разом з тим, на даний час відповідач безпідставно не вчиняє дій із розроблення та затвердження Генерального плану селища Козельщина.

Також позивач зазначає, що до компетенції селищної ради, тобто до відповідача, віднесено затвердження генерального плану, більш того контроль за дотриманням законодавства у сфері містобудування та за дотриманням вимог щодо охорони культурної спадщини.

Позивач також вказує, що згідно до ч. 4 ст. 145 Конституції України, права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку.

Посилаючись на положення ч. 4 ст. 55 КАС України, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», позивач вказує, що позивач та відповідач в даній справі збігаються в одній особі, а стороною у справі один і той же орган місцевого самоврядування може бути або позивачем, або відповідачем, то з огляду на предмет спору Козельщинська селищна рада в особі її виконавчого органу в даному випадку може бути виключно відповідачем у справі. При цьому, інший орган, який має повноваження щодо захисту інтересів держави або територіальної громади з вказаного питання, відсутній.

У відзиві на адміністративний позов, відповідач зазначив, що позовні вимоги відповідач визнає та не заперечує проти їх задоволення. При цьому зазначив, що на даний час не має фінансової можливості щодо сплати коштів на розроблення Генерального плану, а також зазначено, що в умовах воєнного стану його розроблення є неможливим.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2022 року (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у задоволені вимог адміністративного позову Керівник Глобинської окружної прокуратури відмовлено.

Судове рішення вмотивовано встановленим про те, що постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 року № 878 затверджено Список історичних населених місць України до якого включено смт. Козельщина Полтавської області.

Суд зазначив, що рішення про розроблення генерального плану населеного пункту приймає селищна рада, зміни до такого плану може вносити лише орган місцевого самоврядування, який затверджував план. Для населених пунктів, занесених до Списку історичних населених місць України, в межах визначених історичних ареалів у складі генерального плану населеного пункту визначаються режими регулювання забудови та розробляється історико-архітектурний опорний план, в якому зазначається інформація про об`єкти культурної спадщини. При цьому, смт. Козельщина Полтавської області віднесено до історичних населених місць України, а отже у складі генерального плану має бути розроблено історико-архітектурний опорний план, в якому зазначено інформацію про об`єкти культурної спадщини. Отже, до компетенції селищної ради віднесено затвердження генерального плану, більш того контроль за дотриманням законодавства у сфері містобудування та за дотриманням вимог щодо охорони культурної спадщини покладено на органи місцевого самоврядування, тобто на відповідача.

Листом від 14.12.2021 року Козельщинська селищна рада повідомила позивача, що розроблення генерального плану смт. Козельщина включено до переліку заходів з реалізації Програми забезпечення містобудівної документації населених пунктів Козельщинської селищної ради на 2022 рік. Рішенням сімнадцятої сесії восьмого скликання Козельщинської селищної ради від 22.12.2021 року затверджено Програму забезпечення містобудівної документації населених пунктів Козельщинської селищної ради на 2022 рік, якою передбачено розроблення генерального плану смт. Козельщина.

За висновком суду, наведене свідчить про те, що на даний час відповідачем розпочато здійснення заходів щодо організації розроблення генерального плану смт. Козельщина, тобто селищна рада вчиняє дії із розроблення та затвердження генерального плану смт. Козельщина, а відтак, підстави для задоволення вимог адміністративного позову відсутні.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі Полтавська обласна прокуратура просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги керівника Глобинської окружної прокуратури.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає про безпідставність висновків суду першої інстанції про те, що відповідачем розпочато здійснення заходів щодо організації розроблення генерального плану смт Козельщина. Судом не надано оцінку, що з часу прийняття Програми забезпечення містобудівної документації населених пунктів Козельщинської селищної ради на 2022 рік і до прийняття судом рішення пройшло 9 місяців, однак жодних дій для виготовлення Генерального плану селища не вчинено, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідачів. Матеріалами справи доведено, що відповідач не вчиняв жодних дій по розроблення і затвердження Генерального плану селища Козельщина, не виконав вимоги Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності. Крім того, судом не враховано, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, у зв`язку з чим у суду були наявні підстави, встановлені ч. 4 ст. 189 КАС України, для задоволення вимог керівника Глобинської окружної прокуратури.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Повідомлень від учасників справи про поважність причин неявки до судового засідання не надійшло.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення відповідно до положень ст. 317 КАС України слід змінити, з наступних підстав.

Держава в особі її органів зобов`язана забезпечувати на своїй території охорону об`єктів культурної та історичної спадщини, вживати заходи для здійснення обліку таких об`єктів, запобіганню руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечувати їх захист, збереження та утримання, що, головним чином, спрямовано на захист суспільного (публічного) інтересу.

При цьому охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування, оскільки захист таких пам`яток від руйнації, їх збереження для нинішнього і майбутніх поколінь становить безпосередній державний інтерес.

Історичне населене місце, це місто, селище чи село, яке зберегло повністю або частково свій історичний ареал з об`єктами культурної спадщини і пов`язані з ними розпланування та форму забудови, типові для певних культур або періодів розвитку, та занесене до Списку історичних населених місць.

Список історичних населених місць України (міста і селища міського типу), затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 878 від 26.07.2001 року. До Списку занесене історично населене місце селище міського типу Козельщина Полтавської області.

Історико-архітектурний опорний план, це науково-проектна документація, яка розробляється у складі генеральних планів історичних населених місць.

Підпунктом 10 пункту «б» ст. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад делеговано повноваження щодо забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон України від 08.06.2000 року № 1805-ІІІ «Про охорону культурної спадщини» (далі Закон № 1805-ІІІ).

Абзацом сьомим статті 1 Закону № 1805-ІІІ визначено, що охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 1805-ІІІ, - державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, відповідний виконавчий орган сільської, селищної, міської ради щорічно звітують перед центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини та громадськістю про стан збереження об`єктів культурної спадщини (ч. 3 ст. 6 Закону № 1805-ІІІ).

У листопаді 2021 року виконавчий комітет Козельщанської селищної ради повідомив заступника керівника Глобінської окружної прокуратури про розроблення у 2019 році документації «Історико-архитектурний опорний план селища міського типу Козельщина Полтавської області (з розробленням зон охорони пам`яток архітектури), про погодження Міністерством культури, молоді та спорту України науково-проектної документації і прийняття наказу № 717 від 11.02.2020 року «Про затвердження меж та режимів використання історичного ареалу смт Козельщина Полтавської області».

Також в листі виконавчого комітету Козельщанської селищної ради від 08.11.2021 року № 2368 зазначено, що Історико-архитектурний опорний план селища міського типу Козельщина Полтавської області (з розробленням зон охорони пам`яток архітектури) відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» буде винесений на затвердження у складі Генерального плану смт Козельщина, після розроблення такого Генерального плану.

Рішенням сімнадцятої сесії восьмого скликання Козельщанської селищної ради від 22.12.2021 року затверджена Програма забезпечення містобудівною документацією населених пунктів Козельщинської селищної ради на 2022 рік.

Згідно зі статтею 131-1 Конституції України прокуратура здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

У частинах третій та четвертій статті 53 КАС України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Зазначені норми поширюються на всі стадії адміністративного судового процесу, стосуються позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг.

Отже, реалізація прокурором права на подання позову в інтересах держави потребує обґрунтування, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Правовий статус прокурора визначено Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII).

Згідно з частиною третьою ст. 23 Закону № 1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (частини четверта стаття 23 вказаного вище Закону).

Зі змісту частини третьої ст. 23 Закону № 1697-VII випливає, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Перший випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Проте підстави представництва інтересів держави прокуратурою в цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту інтересів держави або здійснює їх неналежно.

Таке нездійснення захисту полягає в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень: він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їхнього захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Водночас здійснення захисту неналежним чином полягає в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Проте неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їхнього захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача/відповідача.

Колегія суддів звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, та які є підставами для звернення прокурора до суду.

Аналогічна позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13.02.2019 року в справі № 826/13768/16.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2024 року від позивача витребувана додаткова інформація, а саме: інформацію про те, у чому полягають порушення інтересів держави за захистом яких пред`явлений адміністративний позов;- чи маються органи, що уповноважені здійснювати функції держави у спірних правовідносинах;- чи здійснюється належний захист та дієвий контролю з боку уповноважених на те органів, яке може мати своїм наслідком невідворотні негативні наслідки для об`єктів культурної спадщини, вимагає безпосереднього та оперативного втручання органів прокуратури.

У відповідь керівник Глобинської окружної прокуратури зазначив, що у вказаному випадку підставою для здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави є порушення інтересів держави щодо збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища та права суспільства на збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, гарантованого в Основному законі (ст. 54 Конституції України).

Орган, уповноважений державою на звернення до суду з позовами про зобов`язання вчинити дії щодо розроблення та затвердження історико-архітектурного опорного плану селища Козельщина відсутній, оскільки ці питання відносяться до виключної компетенції органів місцевого самоврядування, які є відповідачами у справі та не можуть бути одночасно позивачами, що представляють та захищають порушені інтереси територіальної громади, тому у прокурора наявні підстави для звернення до суду із вказаним позовом, набуваючи при цьому статус самостійного позивача. Орган, який має повноваження щодо захисту інтересів держави або територіальної громади з вказаного питання відсутній, а тому відповідний контроль не здійснювався.

Велика Палата Верховного Суду, у постанові від 26.06.2019 року у справі № 587/430/16-ц за позовом заступника керівника Сумської місцевої прокуратури Сумської області до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсним договору оренди і повернення земельної ділянки, конкретизувала висновок Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладеного у постанові від 07.12.2018 року у справі № 924/1256/17 щодо необхідності підтвердження прокурором відсутності органу, до компетенції якого віднесено повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, визначивши, що суд повинен перевірити відсутність такого органу незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.01.2020 року у справі № 698/119/18 за позовом заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування наказу, визнання договору оренди недійсним, виснувала, - у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абзац 2 частини п`ятої статті 56 ЦПК України) (п. 27 постанови).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.02.2020 року у справі № 922/614/19 за позовом за позовом заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Харківській області, Фермерського господарства «Агрозем-7», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1, про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок зазначила, що прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно здійснює їх Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший і другий частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, чинній на час звернення до суду). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци першийтретій частини четвертої статті 23 цього Закону).

Колегія суддів зазначає, що юридична особа - ВИКОНАВЧИЙ КОМІТЕТ КОЗЕЛЬЩИНСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ, , зареєстрована 21.05.1997 року, про що мається відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з положеннями ст. 3 Закону № 1805-ІІІ, виконавчий комітет Козельщинської селищної ради є спеціально уповноваженим органом охорони культурної спадщини і саме цей орган надавав відповідь на звернення заступника керівника Глобинської окружної прокуратури Полтавської області від 01.11.2021 року № 50/1-3460вих.4 з приводу надання до прокуратури інформації щодо наявності затвердженого в установленому порядку історико-культурного опорного плану.

З огляду на те, що керівник Глобинської окружної прокуратури у позовній заяві, під час апеляційного розгляду справи, не навів підстав для звернення до суду як самостійного позивача, колегія суддів, з огляду на положення ч. 5 ст. 189 КАС України, відхиляє доводи апеляційної скарги про можливість задоволення судом першої інстанції вимог позову керівника Глобинської окружної прокуратури відповідно до ч. 4 ст. 189 КАС України.

З урахуванням наведеного, оскільки означені вище обставини залишені судом першої інстанції заувагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів частково задовольняє вимоги апеляційної скарги Прокуратури Полтавської області та змінює рішення суду першої інстанції з підстав та мотивів його прийняття.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 317 КАС України).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Полтавської обласної прокуратури задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року змінити з підстав та мотивів його прийняття.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді Л.В. Курило А.О. Бегунц
У зв`язку з перебуванням судді Бегунца А.О. у відпустці 16.08.2024 року, постанова у повному обсязі виготовлена і підписана 19.08.2024 року.