Справа № 420/18952/24
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2024-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Дробченко К.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Центральної Військово-лікарської комісії державної прикордонної служби України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 26; ) про визнання незаконною та скасувати постанову про встановлення причинного зв`язку захворювання, поранень та травм, оформлену протоколом №342 від 28.05.2024 року та зобов`язання переглянути постанову про встановлення причинного зв`язку захворювання, поранень та травм,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Центральної Військово-лікарської комісії державної прикордонної служби України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 26; ), в якій позивач просить:

визнати протиправною та скасувати постанову Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень та травм, оформлену протоколом №342 від 28.05.2024 року в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Державної прикордонної служби України переглянути постанову про встановлення причинного зв`язку захворювання, поранень та травм, оформлену протоколом №342 від 28.05.2024 року в частині, що стосується ОСОБА_1 , та прийняти нову постанову з врахуванням актів Нвс1 та Нвс5 №3/1-24.

Ухвалою від 20.06.2024 року Одеським окружним адміністративним судом провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

03.07.2024 року (вх. №ЕС/27153/24) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позов.

08.07.2024 року (вх. №ЕС/27925/24) представником позивача до канцелярії суду подано відповідь на відзив.

14.08.2024 року (вх. №34122/24) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 15.06.2022 року, під час виконання обов`язків військової служби, отримав травму, яка відповідно до Акту Нвс1 та Нвс5 №03/1-24, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

За результатами медичного огляду ВЛК, оформленого довідкою від 08.03.2024 року №72, якою встановлено діагноз та причинений зв`язок: наслідки травми (2020 рік) закритого часткового пошкодження правого ахілового сухожилка, закритого перелому обох кісточок правого гомілково-ступневого суглобу без зміщення уламків. Гіпсової імобілізації правої гомілки та стопи, операції пластики правого ахілового сухожилка за Чернявським з приводу його застарілого розвитку, імобілізації гіпсовою пов`язкою правою гомілки та стопи у вигляді консолідованих переломів зрощеного пошкодження правого ахілового сухожилка, ушкодження n.Suralis праворуч, гіпотрофії гомілки, зміцнілого післяопераційного рубця задньої поверхні гомілки з незначним порушенням функції ходи. Травма, Так, пов`язана з проходженням військової служби (акти про обставини травми відсутні).

Не погоджуючись з постановою ВЛК через неврахування ВЛК актів Нвс1 та Нвс5 про обставини нещасного випадку, які містять інформацію, що травма, отримана ОСОБА_1 15.06.2022 року пов`язана із виконанням обов`язків військової служби позивач звернувся до відповідача із відповідною скаргою, однак при її розгляді відповідачем не було взято до уваги акти Нвс1 та Нвс5, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що останній діяв у межах наданих їм повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1. ч.1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_1 Одеському окружному адміністративному суду.

Як вбачається з позовної заяви, позивач 15.06.2022 року, під час виконання обов`язків військової служби, отримав травму, яка відповідно до Акту Нвс1 та Нвс5 №03/1-24, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

За результатами медичного огляду ВЛК, оформленого довідкою від 08.03.2024 року №72, якою встановлено діагноз та причинений зв`язок: наслідки травми (2020 рік) закритого часткового пошкодження правого ахілового сухожилка, закритого перелому обох кісточок правого гомілково-ступневого суглобу без зміщення уламків. Гіпсової імобілізації правої гомілки та стопи, операції пластики правого ахілового сухожилка за Чернявським з приводу його застарілого розвитку, імобілізації гіпсовою пов`язкою правою гомілки та стопи у вигляді консолідованих переломів зрощеного пошкодження правого ахілового сухожилка, ушкодження n.Suralis праворуч, гіпотрофії гомілки, зміцнілого післяопераційного рубця задньої поверхні гомілки з незначним порушенням функції ходи. Травма, Так, пов`язана з проходженням військової служби (акти про обставини травми відсутні).

Не погоджуючись з постановою ВЛК через неврахування ВЛК актів Нвс1 та Нвс5 про обставини нещасного випадку, які містять інформацію, що травма, отримана ОСОБА_1 15.06.2022 року пов`язана із виконанням обов`язків військової служби позивач звернувся до відповідача із відповідною скаргою, однак при її розгляді відповідачем не було взято до уваги акти Нвс1 та Нвс5.

Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402).

Відповідно до п. 1.1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно з п. 2.1 Положення для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК).

Відповідно до п.2.4.10 Положення №402 постанова ВЛК може бути оскаржена у до ВЛК вищого рівня, ЦВЛК або у судовому порядку.

Таким чином, рішення ВЛК, яке видано Позивачу та оформлено свідоцтвом про хворобу №834, може бути оскаржена до Центральної військово-лікарської комісії.

Суд зазначає, що при розгляді справи не встановлено порушень процедури проходження медичного обстеження позивачем під час обстеження ВЛК і звертає увагу на те, що не є компетенцією суду давати оцінку аналізам, стану здоров`я позивача, встановленому діагнозу та робити висновок про придатність чи не придатність до військової служби, оскільки це питання не є правовим, а є медичним та відноситься до дискреційних повноважень ВЛК та інших спеціалізованих експертних медичних установ.

Як вже було зазначено вище та передбачено Положенням №402 особа яка не погоджується з висновком ВЛК може оскаржити його до Центральної військово-лікарської комісії, надати додаткові данні чи матеріали обстеження та обґрунтування.

Суд зазначає, що скаргою, в якій позивач не погодившись з висновком ВЛК оскаржує його в порядку передбаченому Положенням №402 до ЦВЛК, що дає підстави для висновку, що процедура розгляду такої заяви повинна проводитись у відповідності до цього нормативного акту.

Так відповідно до п.п. 2.3.4. п. 2.3 Положення 402 ЦВЛК (серед іншого) має право розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.

Відповідно до п. 2.1. п.2.2 ЦВЛК є штатною військово-лікарською установою, яка приймає постанови, що є обов`язковими для штатних та позаштатних ВЛК.

Згідно п 2.3.5. Положення №402 Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Системний аналіз вищенаведених приписів Положення №402 дає суду підстави дійти висновку, що ЦВЛК при розгляді заяви/скарги на рішення ВЛК свій висновок повинна оформлювати не витягом із протоколу засідання ЦВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень та травм, а вмотивованою постановою з викладенням всіх обставин та аргументів.

Відсутність належним чином оформленої постанови ЦВЛК про перегляд постанови ВЛК свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Отже, у спірному випадку має місце протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Саме постанова ЦВЛК є актом індивідуальної дії, який в подальшому заявник може оскаржити у відповідності до п. 2.3.5. Положення 402 та є підставою для перегляду її в судовому порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заява позивача розглянута відповідачем не у відповідності по приписів Положення №402, що дає підстави для задоволення позовних вимог у цій частині та зобов`язання ЦВЛК розглянути заяву та прийняти відповідну постанову.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Центральної Військово-лікарської комісії державної прикордонної служби України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 26; ) про визнання незаконною та скасувати постанову про встановлення причинного зв`язку захворювання, поранень та травм, оформлену протоколом №342 від 28.05.2024 року та зобов`язання переглянути постанову про встановлення причинного зв`язку захворювання, поранень та травм задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Центральної Військово-лікарської комісії державної прикордонної служби України, яка виразилася у здійсненні перегляду причинного зв`язку отримання захворювання під час захисту Батьківщини, викладеної у витязі із протоколу засідання ЦВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень та травм №342 від 28.05.2024 року без врахування актів Нвс1 та Нвс5 №3/1-24.

Зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію державної прикордонної служби України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, отриманого останнім під час захисту Батьківщини з врахуванням актів Нвс1 та Нвс5 №3/1-24.

В решті позовних вимог відмовити.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 20.08.2024 р.

Суддя О.М. Тарасишина