Справа № 320/5227/22
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2024-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5227/22 Головуючий у 1 інстанції: Дудін С.О.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишиної О.М.

За участю секретаря Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо застосування обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, при проведенні виплати пенсії з 01.01.2016. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2016 без обмеження її максимального розміру та з урахуванням раніше виплачених сум.

03 липня 2023 року до Київського окружного адміністративного суду від ОСОБА_2 надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній справі шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області подати звіту про:

- скасування обмежень пенсії максимальним розміром ОСОБА_1 та здійснення її виплат позивачу у повному розмірі, відповідно з автоматизованими розрахунками, що здійснюються згідно нормативно-правових актів про індексацію пенсії;

- проведення з 01.01.2018 перерахунку та виплати пенсії із врахуванням суми грошового забезпечення для її обчислення згідно із здійсненим відповідачем автоматизованим розрахунком пенсії від 01.03.2022 р. у розмірі - 45 014,33 грн. та автоматизованим розрахунком пенсії від 01.05.2023 р. у розмірі - 46 514,33 грн.;

- здійснення доплат ОСОБА_1 з урахуванням сум не виплачених за весь період незаконного обмеженням пенсії максимальним розміром.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року задоволено заяву ОСОБА_2 про встановлення судового контролю. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області у 10-денний строк з моменту отримання цієї ухвали (її тексту, отриманого засобами телекомунікаційного зв`язку) подати до суду звіт про виконання рішення у цій справі з відповідними доказами, а також копію паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків керівника - начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

До Київського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надійшов звіт від 23.04.2024 №1000-0902-7/69912 про виконання судового рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 23.04.2024 №1000-0902-7/69912 про виконання судового рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.01.2023 у справі №320/5227/22. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області новий строк для надання звіту про виконання судового рішення від 03.01.2023 у справі №320/5227/22 - до 21.05.2024.

Не погодившись з ухвалою суду, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про виконання рішення суду по справі прийняти, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

27 червня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відмовляючи Головному управлінню Пенсійного фонду України в Київській області у прийнятті звіту від 23.04.2024 №1000-0902-7/69912 про виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.01.2023 у справі №320/5227/22, суд першої інстанції, проаналізувавши додані до звіту документи, вказав, що визначений для доплати розмір пенсії позивача після перерахунку на виконання вказаного рішення за період з січня 2016 року по жовтень 2017 року є меншим, ніж розмір пенсії станом на 01.07.2014, що викликає обґрунтовані сумніви в правильності здійсненого розрахунку пенсії на доплату.

Вказані обставини ставлять під сумнів правильність визначення відповідачем розміру пенсії позивача за період з січня 2016 року по жовтень 2017 року та потребують виклику у судове засідання працівника пенсійного органу, відповідального за здійснення перерахунку пенсії позивача, для надання відповідних пояснень.

Також, суд першої інстанції звернув увагу на те, що звіт не містить доказів нарахування та виплати позивачу заборгованості з пенсії, яка виникла внаслідок перерахунку пенсії позивача з 01.01.2016 без обмеження її максимальним розміром, на виконання судового рішення.

Вищевказане слугувало підставою для відмови у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 23.04.2024 №1000-0902-7/69912 про виконання судового рішення та встановлення нового строку для надання звіту про виконання судового рішення.

Разом з тим, апелянт зазначає, що відповідно до матеріалів пенсійної справи, у позивача розмір пенсії станом на 01.07.2014 становив 10639.52 грн, а станом на 01.01.2016 розмір 13317,38. Отже, апелянт вважає, що твердження про менший розмір пенсії є помилковим.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статтей 129 та 129-1 Конституції України, обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями ч.ч. 2-3 ст. 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Конституційний Суд України вказав, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Колегія суддів зазначає, що з метою забезпечення виконання судового рішення, статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року, яке набрало законної сили, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2016 без обмеження її максимального розміру та з урахуванням раніше виплачених сум.

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області у звіті про виконання судового рішення від 23.04.2024 №1000-0902-7/69912 зазначило, що, на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.01.2023 у справі №320/5227/22, відповідач 23.01.2024 здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням раніше виплачених сум.

Також, у звіті пенсійний орган вказав, що 22.03.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було направлено лист-звернення до Пенсійного фонду України про виділення коштів для сплати заборгованості ОСОБА_1 .

Відповідно до розрахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2014, що доданий до звіту, розмір нарахованої позивачу пенсії становив 13701,07 грн., з урахуванням максимального розміру 10 6393,52 грн.

Згідно розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійної справою № N/A 2242 від 24.01.2024 (на виконання судового рішення), розмір пенсії, який підлягає виплаті позивачу у наступних розмірах: за січень - квітень 2016 року - 13317,38 грн. щомісячно, з травня по листопад 2016 року - 13334,18 грн. щомісячно, з грудня 2016 року по квітень 2017 року - 13369,28 грн. щомісячно, з травня по вересень 2017 року - 13388,78 грн. щомісячно та жовтень 2017 року - 13430,78 грн.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що визначений для доплати розмір пенсії позивача після перерахунку на виконання вказаного рішення за період з січня 2016 року по жовтень 2017 року є меншим, ніж розмір пенсії станом на 01.07.2014, що викликає обґрунтовані сумніви в правильності здійсненого розрахунку пенсії на доплату.

Як наслідок, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що вказані обставини ставлять під сумнів правильність визначення відповідачем розміру пенсії позивача за період з січня 2016 року по жовтень 2017 року та потребують виклику у судове засідання працівника пенсійного органу, відповідального за здійснення перерахунку пенсії позивача, для надання відповідних пояснень.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем до звіту про виконання рішення суду додано два розрахунки на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійної справою № N/A 2242 від 24.01.2024, які містять різні суми доплати 1542945,02 грн. та 1604802,14 грн., а також в них вказані різні суми пенсії у ідентичних місяцях.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 23.04.2024 №1000-0902-7/69912 про виконання судового рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.01.2023 у справі №320/5227/22, а також встановив новий строк для надання звіту.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому, підстав для її скасування не вбачається.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 378, 382, КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.

Повний текст постанови виготовлено 19.08.2024 р.