Справа № 334/4343/24
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2024-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 серпня 2024 року м. Дніпросправа № 334/4343/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2024, (суддя суду першої інстанції Коломаренко К.А.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі, в адміністративній справі №334/4343/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

УСТАНОВИВ:

27 травня 2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила: визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №2211117 рядового поліції батальйону №3 роти №2 взводу №1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що що у відповідності до ст. 40 ЗУ Про Національну поліцію прилад TruCAM при проведенні фіксації правопорушення не може триматися в руці співробітника поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтований. Оскільки прилад спіробітник відповідача під час вимірювання тримав в руках, показання приладу не можуть бути доказом адміністративного правопорушення.

Ленінський районний суд м. Запоріжжя рішенням від 13.06.2024 відмовив ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2211117 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП, за порушення п. 12.4 ПДР України.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 22.05.2024 о 16:34 в м. Запоріжжі, вул. Січі, 4, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом в межах населеного пункту перевищила встановлені обмеження швидкості руху (50 км/год) більш як на 23 км/год, саме рухалася зі швидкістю73 км/годину. Заміри швидкості проводились лазерним вимірювачем швидкості руху TruCAM.

Не погодившись з постановою відповідача ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом в цій справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем належним чином за допомогою технічного приладу встановлено порушення позивачем обмеження швидкості руху в межах населеного пункту, що обґрунтовано стало підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

А саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона містить посилання на покази вимірювання швидкості за допомогою приладу TruCAM 20/20 ТС008387.

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КпАП України, відповідачем надано фото, здійснене за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM, на яких зафіксовано, що автомобіль, яким керував позивач, рухався в населеному пункті зі швидкістю 84 км/год. Тобто, перевищення швидкості руху становить 34 км/год.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 40 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Посилання позивача на ст. 40 Закону України Про Національну поліцію, яка на її думку, забороняє використовувати технічні прилади у ручному режимі, суд вважає необгрунтованими, оскільки дана стаття стосується техніки, яка працює в автоматичному режимі, а прилад TruCam II LTI 20/20 за своїми технічними характеристиками може працювати також і в ручному режимі.

Доводи позивача з приводу того, що в постанові неправильно зазначено адресу вчинення адміністративного правопорушення, оскільки на відеозаписі не видно будинку під номером АДРЕСА_1 , колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки технічним приладом чітко встановлено факт порушення позивачем ПДР - перевищення швидкості в межах населеного пункту, водночас те, що в постанові як місце вчинення правопорушення вказано місце зупинки автомобіля та розгляду справи про адміністративне правопорушення, не спростовує допущення позивачем адміністративного правопорушення та не може звільняти її від відповідальності.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстави для зміни чи скасування рішення суду - відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2024 в адміністративній справі № 334/4343/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя А.В. Суховаров