Справа № 280/3476/24
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

21 серпня 2024 року Справа № 280/3476/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Стрельнікової Н.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) через представника - адвоката Александрова Олексія Олександровича звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , які полягають у відмові звільнити ОСОБА_1 з військової служби за рапортом від 16 січня 2024 року за сімейними обставинами на підставі абзацу підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - у зв`язку з перебуванням на його утриманні трьох дітей віком до 18 років;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) звільнити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - у зв`язку з перебуванням на його утриманні трьох дітей віком до 18 років, а також виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем за мобілізацією; проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_4 та вважає, що має право на звільнення з військової служби через сімейні обставини, такі як перебування на утриманні військовослужбовця трьох дітей віком до 18 років. Позивач звернувся до відповідача з рапортом про звільнення його з військової служби у зв`язку з сімейними обставинами, зокрема, у зв`язку з перебування на утриманні військовослужбовця трьох дітей віком до 18 років. Відповідачем було відмовлено у звільненні позивача з військової служби, а тому представник позивача адвокат звернувся до ВЧ НОМЕР_4 заяву з проханням розглянути повторно рапорт позивача та задовольнити його. Станом на час подання позову відповіді на вказану заяву представником позивача не отримано. У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду з відповідним позовом, просить позовні вимоги задовольнити.

Позивач вважає, що має право на звільнення з військової служби на підставі абзацу тринадцятого підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Ухвалою судді від 22.04.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 01.05.2024 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

ВЧ НОМЕР_1 подано до суду відзив на позовну заяву, відповідач проти позову заперечує. Вказує, що під час опрацювання рапорта позивача та доданих до нього документів не було встановлено обставин, які б однозначно свідчили про перебуванні на утриманні позивача трьох дітей віком до 18 років. Зокрема, з наданого Свідоцтва про народження від 22 грудня 2011 року серія НОМЕР_5 вбачається, що біологічним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_3 . В свою чергу, у Свідоцтві про народження від 05 листопада 2019 року серії НОМЕР_6 вказано, що батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_5 . сам факт непроживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з неповнолітніми дітьми - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не звільняє їх від обов`язку утримувати власних дітей. До Рапорту не було подано доказів, які б свідчили, що ОСОБА_3 (біологічний батько) звільнений від обов`язку утримання неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Таким чином, з наданих позивачем документів було встановлено, що на його утриманні перебувала одна дитина віком до 18 років ( ОСОБА_10 ), а тому на позивача не поширюються положення підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в частині права військовослужбовця на звільнення з військової служби у разі наявності на утриманні трьох дітей віком до 18 років. На підставі наведеного у відзиві відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Інших заяв по суті справи від учасників справи не надходило.

Суд, перевіривши доводи учасників, викладені у заявах по суті справи, письмовими доказами, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 за призовом під час мобілізації.

- 15.01.2024 позивач звернувся з рапортом до командира ВЧ НОМЕР_4 про звільнення з військової служби у зв`язку з перебуванням на утриманні позивача трьох дітей віком до 18 років, а саме: ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 . На підтвердження зазначеного до рапорту позивачем були додані:

- нотаріально завірена копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 ;

- нотаріально завірена копія РНОКПП ОСОБА_1 ;

- нотаріально завірена копія довідки військової частини НОМЕР_1 (форма 5);

- нотаріально завірена копія довідки ВЛК ДО Національний військово-медичний клінічний центр "Головний військовий клінічний госпіталь" від 19.06.2023 №11363;

- нотаріально завірена копія свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 ;

- нотаріально завірена копія паспорта громадянина України ОСОБА_12 ;

- нотаріально завірена копія РІ ІОКПГІ ОСОБА_12 ;

- нотаріально завірена копія довідки ОСББ «Будівельник-21» №Д-12/35 від 13.12.2023;

- нотаріально завірена копія свідоцтва про народження ОСОБА_13 ;

- нотаріально завірена копія РНОКПП ОСОБА_13 ;

- нотаріально завірена копія довідки КЗ «Запорізька спеціалізована школа-інтернат 11-111 ступенів «Січовий колегіум» ЗОР від 13.12.2023 №463;

- нотаріально завірена копія свідоцтва про народження ОСОБА_14 ;

- нотаріально завірена копія РНОКПП ОСОБА_14 ;

- нотаріально завірена копія Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №6 від 19.12.2023;

- нотаріально завірена копія РНОКГІП ОСОБА_14 ;

- нотаріально завірена копія довідки Запорізької гімназії № 49 Запорізької міської ради від 13.12.2023 №329/04.06-01;

- нотаріально завірена копія свідоцтва про народження ОСОБА_15 ;

- нотаріально завірена копія Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої етапі 135 Сімейного кодексу України №0 від 19.12.2023;

- нотаріально завірена копія РНОКПП ОСОБА_15 ;

- нотаріально завірена копія довідки Дитячий центр «Сов`ята» від 13.12.2023.

Листом командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_16 №517 від 19.01.2024 було повідмолено позивача відмову у задоволені рапорту від 16.01.2024 про звільнення. У листі зазначено : «Вищезазначені документи не можуть однозначно свідчити про перебуванні на Вашому утриманні трьох дітей віком до 18 років.

Зокрема, з наданого Свідоцтва про народження від 22 грудня 2011 року серія НОМЕР_5 вбачається, що біологічним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_3 . В свою чергу, у Свідоцтві про народження від 05 листопада 2019 року серії НОМЕР_6 вказано, що батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_5 .

Відповідно до частини 2, 4 статті 3 Сімейного кодексу України (надалі - «СК України») сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Отже, сам факт непроживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з неповнолітніми дітьми - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не звільняє їх від обов`язку утримувати власних дітей.

Згідно з частиною 2 статті 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 2 статті 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Однак, до Рапорту не було подано доказів, які б свідчили, що ОСОБА_3 (біологічний батько) звільнений від обов`язку утримання неповнолітньої ОСОБА_2 .

Також до Рапорту не додавалися докази, які б свідчили, що ОСОБА_5 (біологічний батько) звільнений від обов`язку утримання неповнолітнього ОСОБА_4 .

Сімейним законодавством передбачено, що виключно у випадку усиновлення дитини іншим чоловіком батько за походженням (біологічний батько) звільняється від обов`язку утримувати таку дитину до досягнення нею повноліття. Зазначене узгоджується із правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 522/5039/21.

Згідно з частиною 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.»

29.01.2024 представник позивача - адвокат Александров Олексій Олександрович направив поштою до командира військової частини НОМЕР_1 заяву з проханням розглянути повторно рапорт (вх. №2974 від 16 січня 2024 року) солдата ОСОБА_1 , сержанта резерву 52 запасної роти військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - у зв`язку з перебуванням на його утриманні трьох дітей віком до 18 років, та задовольнити зазначений рапорт. У заві зазначав про те, що відомості про батьків ОСОБА_4 записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, тобто зі слів матері, на час народження дітей та на цей час також відсутні відомості про біологічних батьків зазначених дітей. Відповідно до ч.1 ст. 135 СК України у зазначених дітей відсутні офіційно зареєстровані батьки.

02.04.2024 представник позивача - адвокат Александров Олексій Олександрович надав до командира військової частини НОМЕР_1 (через ГЕНЕРАЛЬНИЙ ШТАБ ЗБРОЙНИХ СИЛ УКРАЇНИ) адвокатський запит з проханням надати інформацію про результати повторного розгляду рапорту солдата Артема БОРІСОВА про звільнення з військової служби. Однак станом па дату подачі даного позову відповіді на заяву від 29.01.2024 та адвокатський запит від 02.04.2024 адвокату та позивачу не надходили.

У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі правові положення.

Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина, серед яких відповідно до статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

У зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, № 734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024 затвердженими відповідними законами України, продовжувався строк дії воєнного стану в Україні, востаннє продовжено з 05:30 14.02.2024 строком на 90 діб, тобто до 13.05.2024.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» від 25.03.1992 № 2232-XII.

Відповідно до статті 1 цього Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частини перша-третя статті 1 Закону).

Згідно з частинами першою-третьою, шостою статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Видом військової служби є зокрема військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Статтею 24 Закону № 2232-XII унормований початок, призупинення і закінчення проходження військової служби. Відповідно до частини третьої цієї статті закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII, а у частині четвертій цієї статті наведені підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, зокрема: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (пункт 1), під час воєнного стану (пункт 2).

Підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через вказані у цій нормі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), серед яких: перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років (абзац тринадцятий підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону, який стосується спірних правовідносин).

Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення №1153/2008).

Відповідно до пунктів 6, 7 Положення №1153/2008 початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Згідно з пунктом 12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України.

Звільнення військовослужбовців із військової служби під час дії особливого періоду регламентовано пунктом 225 цього Положення. Так, підпунктом 2 пункту 225 Положення №1153/2008 передбачено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу":

у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них .

Стосовно порядку звільнення, пункт 233 Положення №1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (абзац третій пункту 241 Положення №1153/2008).

Пунктами 12.1, 12.11 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 року за №438/16454, передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.

До керівників органів військового управління Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, які в особливий період мають право звільнення військовослужбовців з військової служби, належать посадові особи, які під час особливого періоду мають право призначення на посади осіб офіцерського складу.

Перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.

Відповідно до пункту 14.10 розділу XIV цієї Інструкції звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час воєнного стану, зокрема, на підставах, визначених підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через сімейні обставини або з визначених названим Законом поважних причин, за умови, що такі військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу, серед яких така обставина як перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. Ті військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

Надаючи оцінку підставам відмови відповідача у звільненні з військової служби позивача, суд встановив такі обставини.

Згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 (а.с. 15) ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати - ОСОБА_17 .

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 , 19.08.2023 укладено шлюб між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_18 (а.с. 11).

З наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про народження вбачається, що ОСОБА_18 є матір`ю неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_14 (а.с. 18, 22).

Позивачем також надані суду копії наступних документів:

- довідка, підписана головою правління ОСББ «Будівельник-21»ОСОБА_22 №Д-12/35 від 13.12.2023 р., про те, що ОСОБА_1 мешкоє з 2022 року без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 за місцем реєстрації своєї дружини ОСОБА_12 , разом з ними за даною адресою проживають неповнолітні діти: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ;

- довідка Комунального закладу «Запорізька спеціалізована школа-інтернат ІІ-ІІІ ступенів «Січовий колегіум» Запорізької обласної ради від 13.12.2023 №463 зазначено, що ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в 2023 році закінчила 9 клас комунального закладу «Запорізька спеціалізована школа-інтернат ІІ-ІІІ ступенів «Січовий колегіум» Запорізької обласної ради. Зі слів класного керівника, ОСОБА_19 , вихованням дитини опікувалися батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_12 .

- довідка Запорізької гімназії № 49 Запорізької міської ради від 13.12.2023 №329/04.06-01 у якій зазначено: « Адміністрація Запорізької гімназії № 49 підтверджує, що ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно навчається в Запорізькій гімназії № 49 в 6-А класі у 2023-2024 навчальному ропі. Зі слів класного керівника, ОСОБА_20 , вихованням дитини опікується мати ОСОБА_12 та вітчим ОСОБА_1 . ОСОБА_1 приймає активну участь у вихованні дитини, спілкується з вчителями та класним керівником, відвідує батьківські збори.

- довідка Дитячого центру «Сов`ята» яка містить позначку «б.п.» та підпис нижче строки «Директор ОСОБА_21 », у якій зазначено «Адміністрація дитячого центру «Сов`ята» підтверджує, що ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно займається в дитячому центрі «Сов`ята» у 2023-2024р. Вихованням дитини займається мати дитини ОСОБА_12 та вітчим ОСОБА_1 , ОСОБА_1 приймає активну участь у житті дитини».

В площині норм СК України спірне питання стосується обов`язку вітчима утримувати двох неповнолітніх пасинків.

З матеріалів справи встановлено, що позивач є вітчимом неповнолітніх ОСОБА_14 та ОСОБА_15

Вітчим має особливий правовий статус, що істотно відрізняється від статусу батька, усиновлювача, опікуна та піклувальника, характеризується мінімально необхідним набором прав та обов`язків щодо пасинка, падчерки.

Сімейне законодавство передбачає права та обов`язки щодо утримання вітчимом падчерки, пасинка (стаття 268 Сімейного кодексу України).

Так, відповідно до статті 268 СК, мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Тобто, вітчим має обов`язок утримувати своїх падчерку та пасинків, прямо передбачений законом, лише за сукупності таких обставин: такі діти не мають матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, вітчим може надавати матеріальну допомогу.

Проте, СК України не містить застережень щодо неможливості вітчима приймати участь у вихованні та утриманні не своєї дитини з власної волі. Закон зазначене не забороняє.

Надані позрвачем докази дають підстави лише для висновку, що позивач приймає участь у вихованні неповнолітніх ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , проте не підтверджує факту перебування їх на утриманні у позивача.

Матеріали справи не містять жодних даних щодо місця роботи або ж роду занять позивача, що виконувалась ним до його призову на військову службу, та щодо розміру отриманих ним доходів, що не дозволяє суду встановити, чи дійсно позивач мав фактичну можливість надавати матеріальну допомогу падчерці та пасинка, тобто утримувати їх.

Також у матеріалах справи відсутні будь-які дані щодо відсутності у неповнолітніх ОСОБА_14 та ОСОБА_15 рідних діда, баби, або ж неможливості належного утримання ними таких дітей, оскільки, як вже зазначалося вище, відповідно до частини 1 статті 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Такі докази до суду не надавались.

Також позивачем не надано суду доказів того, що він є опікуном чи усиновителем неповнолітніх дітей ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , та має законодавчо встановлені обов`язки щодо них, в тому числі обов`язок по їх утриманню.

Вказане вище узгоджується із постановою Верховного Суду від 14 грудня 2023 року у справі № 160/11228/23.

Таким чином суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а отже не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 258, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення складено у повному обсязі 21.08.2024.

Суддя Н.В. Стрельнікова