Справа № 520/21776/24
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2024 р. № 520/21776/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ольги Горшкової, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа - Вищий антикорупційний суд про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у справі за №520/30775/23 у виконавчому провадженні № АСВП 75157852 від 28 травня 2024 року;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у межах виконавчого провадження № АСВП 75157852 від 28 травня 2024 року на протязі наступного робочого дня після набрання рішенням у цій адміністративній справі законної сили перевірити виконання боржником - Вищим антикорупційним судом рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року по адміністративній справі № 520/30775/23, та винести постанову про накладення на нього штрафу відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», у якій зазначити вимогу до боржника - Вищого антикорупційного суду про виконання вказаного рішення протягом 10 робочих днів і попередженням про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за час виконання судового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 по справі №520/30775/23 державним виконавцем Савкою О.Л. станом на час звернення до суду прийнято три постанови: постанова про відкриття виконавчого провадження від 28.05.2024, постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 28.05.2024 та постанова про стягнення виконавчого збору від 28.05.2024 року. Будь-яких інших постанов державним виконавцем Савкою О.Л. не приймалося. Зазначив, що строк, визначений ч.6 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» сплинув, а рішення залишається невиконаним без поважних причин навіть в частині нарахування суддівської винагороди, що зумовлює наявність підстав, передбачених ст.63 Закону, для накладення на боржника штрафу. Вважає протиправною бездіяльність державного виконавця щодо ненакладення на боржника штрафу за невиконання рішення без поважних причин у строк, передбачений ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою суду від 16.07.2024 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку, передбаченому статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідачем зазначено, що з листа-відповіді від 14.06.2024 державним виконавцем встановлено поважність причин невиконання боржником рішення суду, оскільки виплати, які здійснюються на виконання судових рішень за позовами суддів на їх користь згідно із законодавством, здійснюються за кодом економічної класифікації видатків (далі - КЕКВ) бюджету 2730 «Інші виплати населенню». Кошторисом Вищого антикорупційного суду на 2024 рік за бюджетною програмою «Здійснення правосуддя Вищим антикорупційним судом» (КПКВК 0851010) видатки за КЕКВ 2730 «Інші виплати населенню» наразі відсутні. Також зазначив, що державним виконавцем 14.08.2024 направлено вимогу боржникові про невідкладне виконання рішення суду в частині нарахування судді ОСОБА_1 недонарахованої та невиплаченої суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення за період з 01 січня 2021 року - по 30 вересня 2023 року на підставі частин 2, 3 статті 135, статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року - 2270 грн., на 1 січня 2022 року - 2481 грн. на 1 січня 2023 року - 2684 грн. з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті. А тому, в даному випадку, відсутня протиправна бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 клопотання відповідача задоволено, залучено до участі у справі третю особу на стороні відповідача, що не заявдяє самостійних вимог - Вищий антикорупційний суд.

Третя особа надала до суду письмові пояснення, в яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюється лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Виплати, які здійснюються на виконання судових рішень за позовами суддів на їх користь згідно із законодавством, здійснюються за кодом економічної класифікації видатків (далі - КЕКВ) бюджету 2730 «Інші виплати населенню». Кошторисом Вищого антикорупційного суду на 2024 рік за бюджетною програмою «Здійснення правосуддя Вищим антикорупційним судом» (КПКВК 0851010) видатки за КЕКВ 2730 «Інші виплати населенню» наразі відсутні. Враховуючи наведені обставини, третя особа позбавлена можливості виконати судове рішення по справі №520/30775/23.

У судове засідання, призначене на 21.08.2024, прибув представник відповідача, позивач надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, третя особа до суду не прибула.

Враховуючи оголошення повітряної тривоги на території м. Харкова та Харківської області станом на час проведення судового засідання, з метою не затягування строків розгляду справи та з метою збереження життя та здоров`я учасників процесу під час воєнного стану, судом вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно з ч.4 ст.287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 по справі №520/30775/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Вищого антикорупційного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Вищого антикорупційного суду щодо нарахування та виплати судді ОСОБА_1 суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення за період з 01 січня 2021 року по 30 вересня 2023 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн. Зобов`язано Вищий антикорупційний суд провести нарахування та виплату судді ОСОБА_1 недонарахованої та невиплаченої суддівської винагороди та допомогу на оздоровлення за період з 01 січня 2021 року - по 30 вересня 2023 року на підставі частин 2, 3 статті 135, статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року-2270 грн., на 1 січня 2022 року-2481 грн., на 1 січня 2023 року-2684 грн., з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті. В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Вказане судове рішення набрало законної сили 02.04.2024, Харківським окружним адміністративним судом 01.05.2024 видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28.05.2024 відкрито виконавче провадження №75157852, повідомлено боржника про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Також, в межах ВП №.05.2024 прийнято постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та про стягнення виконавчого збору.

Листом від 14.06.2024 № 03.10-04/47/2024 боржник - Вищий антикорупційний суд, повідомив відповідача, що виплати, які здійснюються на виконання судових рішень за позовами суддів на їх користь згідно із законодавством, здійснюються за кодом економічної класифікації видатків (далі - КЕКВ) бюджету 2730 «Інші виплати населенню». Кошторисом Вищого антикорупційного суду на 2024 рік за бюджетною програмою «Здійснення правосуддя Вищим антикорупційним судом» (КПКВК 0851010) видатки за КЕКВ 2730 «Інші виплати населенню» наразі відсутні. А тому зазначив, що виконання рішення суду у справі № 520/30775/23 наразі вбачається неможливим з незалежних від Вищого антикорупційного суду причин.

Позивач вважаючи, державним виконавцем протиправно не перевірено виконання рішення суду та не винесено постанову про накладення на боржника штрафу, внаслідок чого допущено бездіяльність та порушення його права на справедливий суд, тому звернувся до суду із цим позовом.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, після відкриття провадження у даній справі, 14.08.2024 прийняв та скерував на адресу боржника вимогу про невідкладне виконання рішення суду в частині нарахування судді ОСОБА_1 недонарахованої та невиплаченої суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення за період з 01 січня 2021 року - по 30 вересня 2023 року на підставі частин 2, 3 статті 135, статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-УШ, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року - 2270 грн., на 1 січня 2022 року - 2481 грн. на 1 січня 2023 року - 2684 грн. з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті. Одночасно боржника було зобов`язано протягом 3-х робочих днів, з моменту отримання даної вимоги, повідомити Відділ про її виконання, із наданням підтверджуючих документів.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження №1404-VІІІ від 02.06.2016 визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі Закон №1404).

Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону №1404 визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 10 Закону № 1404-VIII встановлені такі заходи примусового виконання рішень: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Стаття 63 Закону №1404 передбачає, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (частина перша). У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга). Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (частина третя).

З аналізу вказаних норм вбачається, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення суду боржником. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, складовою права на справедливий суд.

Оскільки на державу покладений обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення виконувалися, то чинники, що затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Судом встановлено, що 28.05.2024 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та надано боржникові 10 днів для його виконання. Поряд із тим, боржник - Вищий антикорупційний суд скерував до виконавчої служби лист, в якому повідомив про неможливість виконання судового рішення в частині виплати недоплаченої суддівської винагороди. Причини неможливості виконання були визнані державним виконавцем поважними.

Суд звертає увагу, що виконавчий лист по справі №520/30775/23, виданий Харківським окружним адміністративним судом 01.05.2024, містить в собі дві вимоги зобов`язального характеру: провести нарахування та провести виплату.

Однак, відповідачем, всупереч приписам Закону України "Про виконавче провадження", станом на час подачі адімінстративного позову, не було перевірено виконання судового рішення саме в частині нарахування заявникові суддівської винагороди, та як наслідок не вчинено активних дій для сприяння виконання судового рішення - не винесено постанову про накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду в сумі 5100,00 грн, чим допущено протиправну бездіяльність.

Поряд із тим, суд звертає увагу відповідача, що прийняття вимоги про невідкладне виконання рішення суду в частині нарахування судді недоплаченої суддівської винагороди від 14.08.2024 не звільняє відповідача від виконання обов`язків, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" та не є доказом припинення існування спірних правовідносин. Вказана вимога була прийнята державним виконавцем вже після відкриття провадження у справі, що додатково свідчить про триваючу бездіяльність з боку виконавчої служби.

Стосовно належного способу захисту прав позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402) суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим законом, і складається з посадового окладу і доплат: 1) вислуга років; 2) за перебування на адміністративній посаді в суді (голова або заступник голови суду); 3) науковий ступінь; 4) робота, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до наказу МФУ від 14.01.2011 № 11 «Про бюджетну класифікацію», з метою забезпечення реалізації статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і відповідно до статті 10 Бюджетного кодексу України та Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375, доповнено Економічну класифікацію видатків бюджету: 2113 - суддівська винагорода (наказ МФУ від 15.10.2020 №615 набирає чинності з 01 січня 2021 року).

Відповідно до п.2.5.3 наказу МФУ від 12.03.2012 № 333 «Про затвердження Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету та Інструкції щодо застосування класифікації кредитування бюджету» згідно з п. 24 (виплати, що здійснюються на виконання судових рішень за позовами суддів на їх користь згідно із законодавством) та п.28 (доповнений наказом Міністерства фінансів № 400 від 30.11.2022) код 2730 «інші виплати населенню» (про який йдеться у листі боржника від 14.06.2024 №03.10-04/47/2024) не тотожний коду 2113 (п. 2.1.1.3), що включає: 1) суддівська винагорода (винагорода судді Вищого антикорупційного суду) за встановленими посадовими окладами; надбавка за вислугу років; доплата за перебування на адміністративній посаді в суді, доплата за науковий ступінь, доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці; 2) допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу під час надання щорічної відпустки; 3) вихідна допомога у разі виходу у відставку, а також згідно з п.2.1.2 - не тотожний коду 2120 «нарахування на оплату праці»: за цим кодом здійснюється нарахування бюджетними установами (організаціями) на фонд оплати праці, а саме: сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нарахованого відповідно до законодавства.

Суд звертає увагу, що нарахування і виплата нарахованої суми не є тотожними у механізмі забезпечення виконання зобов`язальної частини судового рішення, виходячи з обчислення базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону - виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Верховний Суд у справі №461/5775/16-а зазначив: пенсія стає «нарахованою» в момент призначення пенсії і залишається такою («нарахованою») до її чергової зміни.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, що безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Відповідно до п.6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 виконавчі документи пред`являються до виконання у строки, встановлені Законом №1404, можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (ст.12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд звертає увагу, що накладення на боржника штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

Накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо відсутні докази підтвердження факту реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів для виконання.

Бездіяльність виконавця, посадових осіб органів ДВС є триваючим правопорушенням. Триваюче правопорушення розуміється як проступок, пов`язаний з тривалим та безперервним невиконанням суб`єктом обов`язків, передбачених законом. Триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка допустила бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження бездіяльності та, відповідно, порушення закону. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку: усунення стану, за якого об`єктивно існує певний обов`язок у суб`єкта, що вчиняє правопорушення; виконанням обов`язку відповідним суб`єктом.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №826/14580/16.

Водночас, відповідач не довів належними і допустимими доказами вжиття заходів із здійсненням перевірок нарахування та обліку нарахованої для виплати суми боржником під час примусового виконання виконавчого листа №520/30775/23, виданого Харківським окружним адміністративним судом 01.05.2024.

Таким чином, накладення штрафу у такому випадку за встановлених обставин і оцінених поважних причин не захищає право стягувача у виконавчому провадженні.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема у постановах Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, 21.02.2018 у справі №814/2655/14, 10.09.2019 у справі №0840/3476/18.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом, рішення суду у справі №520/30775/23 станом на час звернення позивача до суду і на час ухвалення рішення у цій справі залишається невиконаним у частині перевірки виконавцем нарахування суддівської винагороди та її відображення у бухгалтерському обліку для виплати позивачеві з урахуванням повідомлення Вищого антикорупційного суду (лист з додатками від 14.06.2024).

Таким чином, в частині вимоги про накладення на боржника штрафу відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», у якій зазначити вимогу до боржника - Вищого антикорупційного суду про виконання вказаного рішення протягом 10 робочих днів і попередженням про кримінальну відповідальність, належить відмовити як передчасній, позаяк повторна перевірка не здійснена, її результати не оформлені, висновки невідомі, стан обліку нарахованої і невиплаченої суми позивачеві на виконання судового рішення не перевірений державним виконавцем та у відповідному акті не зафіксований.

А тому, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити повторну перевірку виконання рішення суду Вищим антикорупційним судом та за результатом перевірки вирішити питання про накладення штрафу на боржника у ВП №75157852.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2023 по справі №580/10212/23.

Щодо строку звернення позивача до суду та клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає наступне.

Згідно із приписами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження є бездіяльність державного виконавця щодо невжиття активних дій для виконання судового рішення і межах ВП №75157852.

Суд зазначає, що під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі не прийняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.

Верховний Суд у постанові від 01.04.2021 у справі №280/4453/18 дійшов правового висновку про те, що проступок, пов`язаний із триваючим безперервним невиконанням суб`єктом обов`язків, передбачених законом, визнається триваючим порушенням. Триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи допустила бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності) та, відповідно, порушення закону. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку: усунення стану за якого об`єктивно існує певний обов`язок у суб`єкта, що вчиняє правопорушення; виконанням обов`язку відповідним суб`єктом; припиненням дії відповідної норми закону.

Що стосується предмету даного позову, то правовій оцінці в даному випадку підлягає бездіяльність відповідача, яка продовжується і на дату подачі позовної заяви, тобто носить триваючий характер.

Таким чином, враховуючи, що на дату звернення позивача до суду не припинили існувати підстави для звернення до суду, то суд дійшов висновку про безпідставність твердження відповідача щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду, а також твердження про необхідність поновлення строку звернення до суду.

Суд вважає, що строк звернення до суду існує не для того, щоб надавати можливість суб`єкту владних повноважень уникнути відповідальності. Триваюче право повинно бути захищено, а триваюче порушення - припинено, тобто протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути оскаржена до суду в будь-який час за весь період, протягом якого вона триває. У протилежному випадку - суб`єкт владних повноважень отримав би легітимацію з боку держави у формі забезпечення можливості зловживання правом та безкінечне продовження протиправної поведінки з огляду на відсутність дієвого механізму спонукання до виконання обов`язку.

Встановлені процесуальним законом строки та наслідки у вигляді залишення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

Таким чином, дослідивши відзив, матеріали справи, предмет та підстави позову, суд не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат підлягає відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 258, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001, ), третя особа - Вищий антикорупційний суд (просп. Берестейський, 41, м. Київ, 01601, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 у справі за №520/30775/23 у виконавчому провадженні ВП №75157852 від 28.05.2024.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити повторну перевірку виконання рішення суду Вищим антикорупційним судом та за результатом перевірки вирішити питання про накладення штрафу у на боржника у ВП №75157852.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 968,96 грн дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ольга ГОРШКОВА