Справа № 580/12393/23
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2024-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року справа № 580/12393/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в особі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу №580/12393/23 за позовом Адміністрації державної прикордонної служби , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі,

встановив:

25.12.2023 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулася Адміністрація Державної прикордонної служби України (далі позивач) з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якій просить стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІН НОМЕР_1 ) на користь Адміністрації Державної прикордонної служби України (, р/р UA1018593, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172) грошові кошти в розмірі 173 530,63 грн (сто сімдесят три тисячі п`ятсот тридцять гривень 63 коп) - витрати, пов`язані з його утриманням у Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідач проходив військову службу (навчання) в Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького з 25.08.2022 по 30.11.2023 і з ним припинено контракт про проходження військової служби (навчання) за частиною 11 (через небажання продовжувати навчання), частиною 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 30.11.2023. Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 3 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти», затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 (далі Порядок №964) відповідач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі витрати на утримання, а саме: грошове, речове, продовольче, медичне забезпечення у загальній сумі 173530,63 грн. ІНФОРМАЦІЯ_2 . Командування академії несе повну відповідальність за збереження та ефективне використання закріпленого за вказаним навчальним закладом майна. Отже. невідшкодування відповідачем витрат, пов`язаних з утриманням в Національній Академії, є прямою шкодою держави та повинно бути захищено судом.

Відповідач повинен був добровільно відшкодувати витрати до дня виключення зі списків Національної Академії, тобто до 30.11.2023 включно, але у зазначений термін витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному військовому закладі, не відшкодував, тому це розцінюється як відмова від добровільного відшкодування витрат. Також відповідач на вимозі від 27.11.2023 №14/9921-23-Вих власноручно зазначив 27.11.2023 про те, що відшкодувати кошти у добровільному порядку відмовляється, у зв`язку з чим у позивача виникло право на стягнення зазначених витрат у судовому порядку.

Відповідач проти позову заперечив. У відзиві на позовну заяву, наданому до суду 10.01.2024, зазначив, що не зобов`язаний відшкодовувати витрати на утримання у навчальному закладі, оскільки його батько ОСОБА_2 є учасником бойових дій, тому відповідно до частини 7 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-Х11 (далі Закон №3551) та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 №975 «Про надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійної (професійно-технічної)), фахової передвищої та вищої освіти» відповідач як дитина учасника бойових дій має право на державну цільову підготовку для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти у вигляді повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Щодо посилання позивача на Порядок №964, то його норми суперечать Закону №3551, який має вищу юридичну силу.

Щодо довідок-розрахунків за утримання у вищому навчальному закладі, то вони не містять деталізації розрахунку, а саме: довідка-розрахунок на утримання грошового забезпечення не містить складових обрахунку помісячного грошового забезпечення, посилання на нормативно-правові акти та підтверджуючі документи такого розрахунку. Зокрема грошового атестату (картки грошового забезпечення, архівної відомості), тощо; довідка-розрахунок відшкодування витрат за речове майно розрахована без реального зносу такого майна; довідка-розрахунок вартості медичного забезпечення не містить доказів витрат медикаментозного забезпечення при амбулаторному чи стаціонарному лікуванні на відповідача (що саме та на яку суму на відповідача були витрачені медикаменти); розрахунок №22 витрат на утримання в Академії не містить належного підтвердження та доказів такого обрахунку.

Позивач 29.01.2024 надав відповідь на відзив, у якому зазначив, що відповідач уклав контракт від 25.08.2022, відповідно до якого добровільно взяв на себе зобов`язання у разі дострокового розірвання через небажання продовжувати навчання відшкодувати понесені витрати. Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», порядок №964 та спільний наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної прикордонної служби України, управління Державної охорони України, служби безпеки України №419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007 «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» не поділяють курсантів на різні категорії а також не містять винятків щодо звільнення від обов`язку відшкодувати витрати. Пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі; обов`язок щодо відшкодування таких витрат носить імперативний характер.

Вищезазначене законодавство передбачає відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, а не вартості надання освітніх послуг (вартості навчання). Навчання в Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького здійснюється за державним замовленням, тобто на безоплатній основі, а тому норми статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Порядку та умов надання державної соціальної підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 №975 не підлягають застосуванню до спірних відносин.

Щодо розрахунків-витрат, то вони складені у відповідності до Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністра оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної прикордонної служби України, управління Державної охорони України, служби безпеки України №419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007. Із загальним розрахунком витрат на утримання відповідач ознайомився 30.11.2023 і заперечень не висловив.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 29.12.2023 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у адміністративній справі №580/12393/23 без виклику сторін.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи. суд встановив такі фактичні обставини.

Згідно витягу з наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25.08.2022 №738-ЩС ОСОБА_1 з 25.08.2022 був занесений в списки курсантів та зарахований на всі види забезпечення без атестатів та вважався таким, що уклав контракт про проходження військової служби (навчання) курсантів вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби строком на час навчання у Національній Академії.

Згідно пункту 1 Контракту про проходження військової служби (навчання) курсантами вищого військового навчального закладу Державної прикордонної служби України на час навчання від 25.08.2022, укладеного між Національною академією Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького та відповідачем, останній зобов`язався у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання , незадовільне складання іспитів або недисциплінованість, та в разі відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу на посадах офіцерського складу відшкодувати Адміністрації Державної прикордонної служби України витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі відповідно до порядку і умов. Встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно витягу з наказу Ректора Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького від 29.11.2023 з відповідачем припинено (розірвано) Контракт про проходження військової служби (навчання) та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення через небажання продовжувати навчання. Згідно з частиною 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964, наказу №419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007 відповідачу відшкодувати Адміністрації Державної прикордонної служби України витрати, пов`язані з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі у сумі 173 530 грн.

Розрахунком №22 витрат на утримання відповідача у Національній Академії Державної митної служби України імені Богдана Хмельницького за період з 25.08.2022 по 30.11.2023 передбачені витрати: грошове забезпечення 165 713,45 грн, речове забезпечення 5 860,35 грн, продовольче забезпечення 278,16 грн, медичне забезпечення 1 678,67 грн, всього 173 530,63 грн.

Відповідач 30.11.2023 був ознайомлений з розрахунком №22, що підтверджується його особистим підписом.

Згідно довідки-розрахунку на утримання грошового забезпечення з відповідача за період з 25.08.2022 по 30.11.2023 відповідач щомісячно отримував грошове забезпечення курсанта, а саме:

2022 рік: серпень 79,03 грн, вересень 7234,09 грн, жовтень - 30475,66 грн, листопад 30509,76 грн, грудень 60059,76 грн,

2023 рік : січень 610,70 грн, лютий 21581,67 грн, березень 610,70 грн, квітень 610,70 грн, травень 1824,22 грн, червень -610 грн, липень 610 грн, серпень 610 грн, вересень 6061,56 грн, жовтень 3618,89 грн, листопад 5933 грн.

Загальна сума грошового утримання становить 171042,48 грн. Відшкодовуються витрати у розмірі різниці сум витрат з утримання курсанта і витрат з утримання військовослужбовця строкової служби 5 329,03 грн, сума до відшкодування грошового забезпечення складає 165713,45 грн.

Згідно довідки-розрахунку №44 від 24.11.2023 відповідач отримав блайзер спеціальний - 239,04 грн, куртку спеціальну - 889,98 грн, штани спеціальні 1347,06 грн, сорочку спеціальну 438,27 грн, теніску спеціальну 536 грн, черевики з високими берцями літні 1874 грн, всього вартістю 5860,35 грн, до відшкодування 5860,35 грн.

Згідно довідки-розрахунку №3537 від 23.11.2023 відшкодуванню підлягають витрати на продовольче забезпечення у сумі 278 грн. 16 коп за 2023 рік із розрахунку: 61 доба х 4,56 (різниця норм харчування 100,24 грн 95,68 грн).

Згідно довідки-розрахунку щодо вартості медичного забезпечення від 24.11.2023 відповідач перебував під медичним наглядом у відділі охорони здоров`я Нацональної Академії Держприкордонслужби з 25.08.2022 по 30.11.2023. витрати на медичне забезпечення у сумі 1 678,67 грн складаються із вартості медикаментозного забезпечення стаціонарного та амбулаторного лікування.

Згідно вимоги щодо виконання зобов`язань від 27.11.2023 №14/9921-23-вих. відповідачу запропоновано в термін до дня виключення із списків Національної академії добровільно відшкодувати витрати, що пов`язані з утриманням на загальну суму 173 530,63 грн.

Зі змісту вбачається, що відповідач отримав вимогу щодо виконання зобов`язань 27.11.2023 та відшкодувати витрати, пов`язані з навчанням, у добровільному порядку відмовився.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам суд зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06 грудня 1991 року № 1934-XII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1934-XII) визначено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону № 1934-XII фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби встановлено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) (тут і далі в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини шостої статті 2 Закону №2232-XII до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 24 Закону № 2232, початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України (частина третя статті 24 Закону № 2232).

Підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів (частина перша статті 25 Закону № 2232).

Порядок проведення підготовки громадян України для проходження військової служби на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу встановлюється Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, спільно з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки (частина друга статті 25 Закону № 2232).

Згідно з частиною п`ятою статті 25 Закону №2232-XII з громадянами України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону.

Частиною десятою статті 25 Закону №2232-XII (в редакції станом на момент прийняття відповідачем наказу від 29.11.2023 №1257-ОС) визначено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "з", "и" пункту 1, підпунктів "д", "е", "ж", "з" пункту 2 та підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 затверджено Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти, яким визначено механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (далі - Порядок №964).

Відповідно до п. 1 Порядку №964 цей Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності).

Відповідно до п. 3 Порядку №964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом із Мінфіном, МВС, Управлінням державної охорони, СБУ та Службою зовнішньої розвідки.

Згідно приписів пункту 3 Порядку №964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом із Мінфіном, МВС, Управлінням державної охорони, СБУ та Службою зовнішньої розвідки.

Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів (пункт 4 Порядку №964).

Пунктом 5 Порядку №964 передбачено, що витрати відшкодовуються у повному розмірі:

курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу у заклад вищої освіти, курсантами жіночої статі - за весь період навчання;

курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк.

Пунктом 6 Порядку №964 передбачено, що витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю:

курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання;

курсантами, які навчалися понад встановлені законодавством строки строкової військової служби, - за період навчання, який відповідає строку строкової військової служби.

Пунктом 7 Порядку №964 визначено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що у разі укладення контракту про проходження військової служби (навчання) у вищому військовому навчальному закладі Державної прикордонної служби України на курсанта покладаються обов`язки відшкодовувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість.

Предметом спору у справі, що розглядається, є відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у вищому військовому навчальному закладі Державної прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судом встановлено, що згідно витягу з наказу Ректора Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького від 25.08.2022 №738-ЩС відповідач з 25.08.2022 був занесений в списки курсантів та зарахований на всі види забезпечення без атестатів та вважався таким, що уклав контракт про проходження військової служби (навчання) курсантів вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби строком на час навчання у Національній Академії.

Згідно пункту 1 Контракту про проходження військової служби (навчання) курсантами вищого військового навчального закладу Державної прикордонної служби України на час навчання від 25.08.2022, укладеного між Національною академією Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького та відповідачем, останній зобов`язався у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання , незадовільне складання іспитів або недисциплінованість, та в разі відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу на посадах офіцерського складу відшкодувати Адміністрації Державної прикордонної служби України витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Тобто, з власноручно підписаного відповідачем контракту 25.08.2022 року відповідач був обізнаний щодо наявності у нього обов`язку із відшкодування витрат за навчання у навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання.

Згідно витягу з наказу Ректора Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького від 29.11.2023 з відповідачем припинено (розірвано) Контракт про проходження військової служби (навчання) та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення через небажання продовжувати навчання. Згідно з частиною 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964, наказу №419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007 відшкодуванню підлягають витрати, пов`язані з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі, у сумі 173 530 грн.

Отже у зв`язку з припиненням (розірванням) контракту від 25.08.2022 через небажання продовжувати навчання у відповідача виник обов`язок відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з його навчанням у Національній академії Держприкордонслужби.

Не погоджуючись з обов`язком щодо відшкодування, відповідач стверджує, що не зобов`язаний відшкодовувати витрати на утримання у навчальному закладі, оскільки його батько ОСОБА_2 є учасником бойових дій, тому відповідно до частини 7 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-Х11 (далі Закон №3551) та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 №975 «Про надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійної (професійно-технічної)), фахової передвищої та вищої освіти» відповідач як дитина учасника бойових дій має право на державну цільову підготовку для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти у вигляді повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

З цього питання суд зазначає, що правовий статус ветеранів війни визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 № 3551-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон № 3551-XII).

Відповідно до частини сьомої статті 12 Закону № 3551-XII держава забезпечує учасникам бойових дій та їхнім дітям, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах.

За приписами частин восьмої статті 12 Закону № 3551-XII державна цільова підтримка для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти надається у вигляді: повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів; пільгових довгострокових кредитів для здобуття освіти; соціальної стипендії; безоплатного забезпечення підручниками; безоплатного доступу до мережі Інтернет, систем баз даних в закладах освіти; безоплатного проживання в гуртожитку; інших заходів, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти зазначеним категоріям громадян визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 9 ст. 12 Закону № 3551-XII).

Механізм надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти, які навчаються у державних або комунальних професійно-технічних, вищих навчальних закладах, зокрема, особам, визнаним учасниками бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, - до закінчення навчальних закладів, але не довше, ніж до досягнення ними 23 років, визначають Порядок та умови надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 №975 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Порядок та умови №975).

Відповідно до п. 2 Порядку та умов №975 особа, яка належить до однієї з зазначених в пункті 1 категорій громадян, яка навчалася за державним (регіональним) замовленням у державному (комунальному) вищому навчальному закладі відповідно до умов, визначених цими Порядком та умовами, і не завершила навчання за певним рівнем вищої освіти і яка бажає повторно здобути вищу освіту в державному (комунальному) вищому навчальному закладі за тим самим рівнем вищої освіти за державним (регіональним) замовленням, має право на отримання пільг та гарантій, визначених цими Порядком та умовами, за умови відшкодування коштів державного або місцевих бюджетів відповідно до Порядку відшкодування коштів державного або місцевого бюджету, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2015 р. № 658.

Пунктом 6 Порядку та умов №975 визначено, що державна цільова підтримка надається певним навчальним закладом, до якого здобувача освіти зараховано в установленому порядку, та її надання припиняється у разі відрахування особи з такого навчального закладу в порядку та на підставах, визначених законом.

За змістом п. 7 Порядку та умов №975 документами, які підтверджують право на одержання державної цільової підтримки, є: для осіб, визнаних учасниками бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, - посвідчення учасника бойових дій, видане відповідно до Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413. Перевірка зазначеного посвідчення проводиться шляхом надіслання навчальним закладом запиту до Єдиного державного реєстру учасників бойових дій, ведення якого здійснює Державна служба у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (пп. 1).

Згідно з п. 8 Порядку та умов №975 для отримання державної цільової підтримки особи, зазначені у пункті 1 цих Порядку та умов, подають особисто на ім`я керівника відповідного професійно-технічного або вищого навчального закладу заяву, складену в довільній формі, із зазначенням конкретних видів державної цільової підтримки, на які особи претендують. До заяви додаються завірені в установленому порядку копії документів, зазначених у пункті 7 цих Порядку та умов (абз. 1).

Державна цільова підтримка певного виду надається за рішенням керівника навчального закладу (абз. 3).

Таким чином, державна цільова підтримка у вигляді повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного бюджету здійснюється у випадку дотримання Порядку та умов №975.

При цьому, право особи скористатися такою державною цільовою підтримкою відповідно до п. 8 Порядку та умов №975 реалізується шляхом подання відповідної заяви в довільній формі із завіреними в установленому порядку копії документів.

Суд зазначає, що відповідно до копії свідоцтва про народження від 26.01.2005 серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 є батьком відповідача.

Також ОСОБА_3 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 04.07.2023.

Отже право на державну цільову підтримку у вигляді повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Порядку та умов №975 виникло у відповідача з 04.07.2023, в той час як витрати на утримання у військовому навчальному закладі нараховані за період з 25.08.2022 по 30.11.2023.

Разом з тим, в матеріалах судової справи відсутні докази подання відповідачем заяви для отримання такої державної цільової підтримки, як це передбачено п. 8 Порядку та умов №975.

Крім того, відповідно до наказу Ректора Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького від 25.08.2022 №738-ОС відповідача занесено у списки курсантів та зараховано на всі види забезпечення без атестатів і. як зазначив позивач у відповіді на відзив, навчання курсантів здійснюється за державним замовленням, тобто на безоплатній основі.

Суд зазначає, що такі документи не містять жодних відомостей про надання відповідачу державної цільової підтримки у вигляді повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Порядку та умов №975.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у спірних правовідносинах відповідач помилково ототожнює поняття "цільова підтримка у вигляді повної оплати за навчання" та "витрати, пов`язані з утриманням особи у вищому військовому навчальному закладі". Судом встановлено, що кошти, які просить стягнути позивач, не є вартістю навчання (освіти), а є вартістю утримання у навчальному закладі та відповідно до довідки-розрахунку такі витрати складаються з грошового забезпечення, продовольчого забезпечення, медичного забезпечення, спожитих комунальних послуг та енергоносіїв.

Суд звертає увагу, що відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постановах від 13 січня 2023 року по справі №440/2692/20 та від 13 березня 2024 року по справі №440/14068/21 грошове забезпечення курсантів вищих військових навчальних закладів належить до категорії витрат на їх навчання і за наявності на те підстав підлягають компенсації відповідній установі.

Враховуючи зазначене, доводи відповідача щодо відсутності обов`язку відшкодувати фактичні витрати на утримання у вищому військовому навчальному закладі є безпідставними.

Щодо розміру витрат на утримання, то судом встановлено, що розрахунком №22 витрат на утримання відповідача у Національній Академії Державної митної служби України імені Богдана Хмельницького за період з 25.08.2022 по 30.11.2023 передбачені такі витрати: грошове забезпечення 165 713,45 грн, речове забезпечення 5 860,35 грн, продовольче забезпечення 278,16 грн, медичне забезпечення 1 678,67 грн, всього 173 530,63 грн.

Вирішуючи питання щодо розміру суми відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача суд виходить з наступного.

На виконання пункту 3 Порядку №964 Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв`язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони України, Службою безпеки України видано спільний наказ "Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах" від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534 (далі - Порядок розрахунку витрат).

Відповідно до пункту 2.1.1 Порядку розрахунку витрат витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Підпунктом 2.1.1.1 вказаного пункту передбачено, що курсанти, які підпадають під дію пункту 5 Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року N 964 за визначений період навчання відшкодовують фактично отримане грошове забезпечення.

Підпунктом 2.1.1.2 вказаного пункту передбачено, що для курсантів, які підпадають під дію пункту 6 Порядку ( 964-2006-п ), до розрахунку береться різниця між грошовим забезпеченням, фактично отриманим курсантом за відповідний період навчання, та витратами на виплату посадового окладу за відповідною посадою військовослужбовця строкової військової служби за цей самий період.

Як вбачається з пояснень позивача у заяві від 27.06.2024 відповідач до вступу на навчання не проходив військову службу, тому розрахунок фактичних витрат на виплату щомісячного грошового забезпечення за весь період навчання обрахований як різниця сум витрат з утримання курсантів і витрат військовослужбовців строкової військової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю та згідно довідки-розрахунку (а.с. 13) складають 165 713,45 грн.

Згідно довідки №142 від 19.06.2024 відповідач за період з 25.08.2022 по 30.11.2023 отримав грошове забезпечення, яке складалось із посадового окладу, індексації грошового забезпечення, додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, додаткової винагороди згідно наказу МВС №726 від 01.09.2023 та винагороди за бойове чергування.

Згідно довідки-розрахунку про утримання грошового забезпечення (а.с. 13) грошове забезпечення, яке підлягає утриманню з відповідача, розраховане як різниця між грошовим забезпеченням, фактично отриманим відповідачем за період з 25.08.2022 по 30.11.2023 без врахування обов`язкових платежів у бюджет, а саме: військового збору у розмірі 1,5%., та грошовим забезпеченням військовослужбовця строкової служби за 18 місяців, і складає 165713,45 грн.

Позивачем доведено розмір грошового забезпечення, який підлягає стягненню з відповідача, у сумі 165 713,45 грн, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно з пунктом 2.1.2 Порядку розрахунку витрат витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби.

Підпунктом 2.1.2.2 передбачено, що для курсантів, які підпадають під дію пункту 6 Порядку №964, за визначений період навчання до розрахунку береться різниця вартості норм харчування курсанта та військовослужбовця строкової військової служби.

Згідно довідки-розрахунку №3537 від 23.11.2023 відшкодуванню підлягають витрати на продовольче забезпечення у сумі 278 грн. 16 коп за 2023 рік із розрахунку: 61 доба х 4,56 (різниця норм харчування 100,24 грн 95,68 грн).

Розрахунок відповідає вимогам підпункту 2.1.2.2 пункту 5 Порядку розрахунку витрат і відповідачем не оскаржується, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно з пунктом 2.1.3 Порядку розрахунку витрат витратами на речове забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами.

Підпунктом 2.1.3.2 вказаного пункту визначено, що для курсантів, які підпадають під дію пункту 6 Порядку №964, до розрахунку береться вартість отриманого речового майна, але пропорційно фактичному часу його використання.

Утримання вартості речового майна провадиться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником речової служби. Визначення залишкової вартості військового майна провадиться на підставі методики визначення залишкової вартості майна Збройних Сил України та інших військових формувань.

Згідно довідки-розрахунку №44 від 24.11.2023 відповідач отримав блайзер спеціальний - 239,04 грн, куртку спеціальну - 889,98 грн, штани спеціальні 1347,06 грн, сорочку спеціальну 438,27 грн, теніску спеціальну 536 грн, черевики з високими берцями літні 1874 грн, всього вартістю 5860,35 грн, до відшкодування 5860,35 грн.

Проте у подальшому позивач здійснив розрахунок вартості отриманого речового майна пропорційно фактичному часу його використання та надав довідку-розрахунок №27 від 19.06.2024, згідно якого сума до відшкодування становить 3 384,60 грн.

Отже позовні вимоги в цій частині підлягають відшкодуванню у сумі 3 384,60 грн.

Згідно з пунктом 2.1.4 Порядку розрахунку витрат витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Підпунктом 2.1.4.1 вказаного пункту передбачено, що курсанти, які підпадають під дію пункту 5 Порядку №964, відшкодовують вартість фактично отриманих послуг за відповідний період навчання.

Підпунктом 2.1.4.2 вказаного пункту передбачено, що курсанти, які підпадають під дію пункту 6 Порядку №964-2006-п, витрати на медичне забезпечення за відповідний період навчання не відшкодовують, окрім витрат на проведення військово-лікарської комісії.

Згідно довідки-розрахунку щодо вартості медичного забезпечення від 24.11.2023 відповідач перебував під медичним наглядом у відділі охорони здоров`я Нацональної Академії Держприкордонслужби з 25.08.2022 по 30.11.2023. витрати на медичне забезпечення у сумі 1 678,67 грн складаються із вартості медикаментозного забезпечення стаціонарного та амбулаторного лікування.

Проте як зазначено вище і підтверджується позивачем, відповідач до вступу на навчання не проходив строкову військову службу, а отже підпадає під дію пункту 6 Порядку №964, тому відповідно до підпункту 2.1.4.2 пункту 2.1.4 Порядку розрахунку витрат витрати на медичне забезпечення у сумі 1 678 грн 67 коп. відшкодуванню не підлягають.

Обгрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування вартості медичного забезпечення позивач у заяві на виконання ухвали суду від 27.06.2024 посилається на пункт 3 Порядку №964 та пункт 2.1 спільного наказу Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України "Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах" від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534, згідно з якими відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних із, зокрема, медичним забезпеченням.

При цьому на підтвердження витрат по медичному забезпеченню надав розрахункові відомості про перебування відповідача на стаціонарному лікуванні з 08.01.2023 по 16.01.2023 і з 03.05.2023 по 08.05.2023.

Проте суд зазначає, що норми, на які посилається позивач, є загальними, тому застосуванню підлягає спеціальна норма, якою є підпункт 2.1.4.2 пункту 2.1.4 спільного наказу Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України "Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах" від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534.

Отже доводи позивача в цій частині є необгрунтованими, а позовні вимоги в частині стягнення витрат на медичне забезпечення у сумі 1 678 грн 67 коп. задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Надавши оцінку наявним в матеріалах справи письмовим доказам суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обгрунтованими та підлягають задоволенню у сумі: 165 713,45 грн.+ 278 грн. 16 коп + 3 384,60 грн = 169 376,21 грн.

Згідно частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 46, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Адміністрації Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01601, ) витрати, пов`язані з утриманням в Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького в сумі 169 376 (сто шістдесят дев`ять тисяч триста сімдесят шість) гривень 21 копійку.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Алла РУДЕНКО