Справа № 580/5210/24
Суддя: Швед Едуард Юрійович
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5210/24 Суддя першої інстанції: Анжеліка БАБИЧ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Шведа Е.Ю.,

суддів - Кобаля М.І., Мельничука В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на прийняте у порядку спрощеного письмового провадження рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - Відповідач, ГУ ПФ в Черкаській області) про:

- визнання протиправними дій ГУ ПФ в Черкаській області, які полягають в обмеженні пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язання Відповідача з 20.03.2024 нараховувати та виплачувати Позивачу пенсію, призначену згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ, без обмеження максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, включаючи збільшення, надбавки, доплати та індексації, встановлені постановами Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», надбавки і доплати, передбачені Законом України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни» від 16.03.2004 №1603-ІV, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та без обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, та виплатити різницю між належною до сплати та фактично сплаченою сумою пенсії без обмеження максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо обмеження під час перерахунку з 20.03.2024 пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, що встановлені для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області перерахувати з 20.03.2024 пенсію ОСОБА_1 , призначену відповідно до Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», без обмеження максимальним розміром, що становить десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, та виплатити різницю між належною до сплати та фактично сплаченою сумою пенсії без обмеження максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки пенсію Позивачу призначено д набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», а рішенням Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(ІІ)/2024 визнано неконституційним положення статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» в частині, що поширюють свою дію на Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то Відповідач безпідставно обмежив пенсію Позивача максимальним розміром з 20.03.2024.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд зазначив, що доплати, надбавки та індексації нараховувалися ОСОБА_1 у відповідності до вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом було залишено поза увагою, що розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024 обчислений у відповідності до вимог чинного законодавства, що підтверджується численною практикою Верховного Суду, а починаючи з моменту, коли розмір максимальної пенсії перевищив розмір перерахованої, у Позивача виникло право на перерахунок такої пенсії, однак з урахуванням обмежень, які Відповідач не міг не застосовувати. Наголошує, що прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.03.2024 не впливає на правовідносини, які мали місце 01.03.2024, а за висновками Верховного Суду у справі №580/7744/23, згадане рішення Конституційного Суду України поширюється на правовідносини, починаючи з 21.03.2024, а не з 20.03.2024.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2024 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 01.08.2024.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що ГУ ПФ в Черкаській області не враховано, що спірним у цій справі є не питання правильності проведеного перерахунку пенсії, а обмеження її виплати максимальним розміром після визнання неконституційними відповідних положень нормативно-правових актів 20.03.2024. Підкреслює, що у спірному випадку Відповідач повинен був самостійно скасувати обмеження на виконання рішення Конституційного Суду України без додаткового звернення Позивача. Наголошує на помилковості посилання Відповідача на постанову Верховного Суду у справі №580/7744/23, оскільки обставини цієї справи є відмінними від справи №580/5210/24, постанова Верховного Суду прийнята пізніше рішення суду у цій справі, а зміна дати виплати пенсії не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2024 призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку його законності та обґрунтованості у межах доводів та вимог апеляційної скарги ГУ ПФ в Черкаській області.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні, виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорія 1), що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями посвідчень серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с. 27).

Крім того, ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФ в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи від захворювання, пов`язаного з виконання службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, розмір якої обчислено відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 22).

Матеріали справи свідчать, що 28.02.2024 ОСОБА_1 з 01.03.2024 було проведено перерахунок пенсії, за наслідками якого її розмір визначено в сумі 33 827,57 грн, однак обмежено її виплату максимальним розміром 23 610,00 грн (а.с. 25-26).

26.03.2024 Позивач звернувся до Відповідача із заявою, в якій з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(ІІ)/2024 просив припинити обмеження належної йому пенсії максимальним розміром та нарахувати і виплатити з 20.03.2024 пенсію без таких обмежень (а.с. 11).

Водночас листом від 25.04.2024 №6115-4880/Л-03/8-2300/24 ГУ ПФ в Черкаській області повідомило ОСОБА_1 , що розмір пенсії останнього з 01.03.2024 обчислений з урахуванням вимог чинного законодавства, а підстави для її виплати без обмеження максимальним розміром відсутні, оскільки згадане рішення Конституційного Суду України не містить положень щодо порядку його виконання (а.с. 13-14).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон про заходи реформування пенсійної системи), рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(ІІ)/2024 та ряду підзаконних актів, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на те, що обмеження максимальним розміром пенсії Позивача є протиправним та суперечить нормам чинного законодавства, починаючи з 20.03.2024.

З такими висновками суду першої інстанції не можна повністю погодитися з огляду на таке.

Із змісту статті 2 Закону про заходи реформування пенсійної системи, який набрав чинності 01.10.2011, (у редакції, чинній на час здійснення перерахунку пенсії Позивача) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Аналогічні норми закріплені у ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції чинній на момент перерахунку пенсії Позивача), за якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Разом з тим, як правильно підкреслив суд першої інстанції, рішенням Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(ІІ)/2024 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), припис статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами. Цим актом суду конституційної юрисдикції також вирішено, що наведені нормативні приписи втрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Вирішуючи питання щодо початку дії вказаного рішення Конституційного Суду України в аналогічних за змістом правовідносинах, Верховний Суд у постанові від 04.07.2024 у справі №580/7744/23 прийшов до висновку, що правова позиція Конституційного Суду України щодо неконституційності приписів статті 2 Закону про реформування пенсійної системи із змінами, що поширює свою дію на Закон із змінами, та першого речення ч. 3 ст. 67 Закону із змінами має пряму дію у часі і може бути застосована до правовідносин, що виникли або принаймні тривали після ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення, тобто з 21.03.2024.

При цьому у згаданій постанові Верховний Суд також підкреслив, що, враховуючи висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні №2-р(II)/2024, з 21.03.2024 правові підстави обмежувати пенсію позивача максимальним розміром (десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність) у відповідача відсутні.

Водночас, як свідчать матеріали справи, здійснивши перерахунок пенсії Позивача з 01.03.2024 та встановивши обмеження її до виплати максимальним розміром, Відповідач продовжував виплачувати таку й після визнання неконституційними відповідних положень законів України, не зважаючи на звернення пенсіонера із заявою про припинення вчинення таких дій.

За таких обставин та правового регулювання спірних правовідносин, колегія суддів з урахуванням ч. 5 ст. 242 КАС України приходить до висновку, що, починаючи з 21.03.2024 (а не з 20.03.2024, як помилково зазначив суд першої інстанції) дії ГУ ПФ в Черкаській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром, є протиправними, а відтак позовні вимоги у відповідній частині - обґрунтованими з урахуванням зміни дати, з якої така пенсія підлягає нарахуванню та виплаті без обмеження максимальним розміром.

З приводу посилання Апелянта на те, що станом на 01.03.2024 розмір пенсії Позивача було обчислено правильно та з урахуванням чинного на той час правового регулювання, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог, колегія суддів зазначає, що, як свідчать матеріали справи, спірним у цій справі є правомірність дій Відповідача щодо нарахування та виплати пенсії із застосуванням обмеження максимальним розміром з 20.03.2024 (день прийняття Конституційним Судом України рішення), а не з 01.03.2024 (дата проведення перерахунку пенсії). Відтак нездійснення ГУ ПФ в Черкаській області перерахунку пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 21.03.2024, жодним чином не може позбавляти особу права на отримання пенсії без обмеження максимальним розміром з огляду на рішення Конституційного Суду України №2-р(ІІ)/2024.

У свою чергу судова колегія вважає помилковим твердження Позивача у відзиві на апеляційну скаргу про те, що висновки Верховного Суду у справі №580/7744/23 є нерелевантними до спірних правовідносин, оскільки у цій постанові суд касаційної інстанції сформулював висновок щодо темпорального застосування рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(ІІ)/2024, питання щодо чого є, зокрема, спірним й у цій справі. При цьому те, що указана постанова Верховного Суду прийнята пізніше рішення суду у справі №580/5210/24, на переконання колегії суддів, жодним чином не звільняє суд апеляційної інстанції від обов`язку враховувати її висновки, як це передбачено ч. 5 ст. 242 КАС України.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи цей спір, прийшов до правильного висновку про наявність у Позивача права на перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром у зв`язку із прийняттям Конституційним Судом України рішення від 20.03.2024 №2-р(ІІ)/2024, однак помилково поклав на Відповідача обов`язок з проведення такого перерахунку з дня ухвалення цього рішення, а не з наступного. Наведені вище обставини є підставою для зміни судового рішення у мотивувальній та резолютивній частинах.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити у мотивувальній частині та у резолютивній частині шляхом заміни в абзацах другому і третьому пункту першого останньої дати, з якої необхідно провести перерахунок пенсії Позивачу - «21.03.2024» замість «20.03.2024».

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року - змінити у мотивувальній частині та викласти абзаци другий і третій пункту першого його резолютивної частини в наступній редакції:

«Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо обмеження під час перерахунку з 21.03.2024 пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, що встановлені для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) перерахувати з 21.03.2024 пенсію ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ), призначену відповідно до Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», без обмеження максимальним розміром, що становить десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, та виплатити різницю між належною до сплати та фактично сплаченою сумою пенсії без обмеження максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.».

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Е.Ю. Швед

Судді М.І. Кобаль

В.П. Мельничук

Повний текст постанови складено та підписано 21 серпня 2024 року.