Справа № 200/4110/24
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2024-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2024 року Справа№200/4110/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач 2) в якому просить суд:

скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 67 від 11.06.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до пільгового стажу за списком №1 періоди роботи з 06.07.1992 по 15.04.1994;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію за віком за п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 25.03.2024.

Позивач зазначила, що рішення відповідача, яким їй відмовлено в призначенні пенсії з підстав недосягнення віку, прийнято із порушенням норм матеріального права. Посилаючись на постанову Великої палати Верховного суду від 03.11.2021 року у зразковій справі №360/3611/20 позивач зауважила на тому, що під час вирішення питання про призначення пенсії відповідач мав застосовувати положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XI з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, а не Закону №1058-IV , відповідно до яких вік призначення пенсії на пільгових умовах (Список № 2) становить 50 років. Оскільки на момент звернення позивач досягла віку 50 років, посилання відповідача на недосягнення нею віку призначення пенсії є необґрунтованими.

Крім цього, позивач зауважила на під час розгляду пенсійним органом питання призначення пенсії їй безпідставно не враховано до спеціального стажу періоди роботи, зайнятість на яких надає право на призначення пенсії на пільгових умовах (Список № 1). Позивач вважає, що в наданій нею трудовій книжці та довідці достатньо відомостей для врахування періодів її роботи до пільгового стажу, а неврахування таких періодів через відсутність відомостей про атестацію робочих місць за умовами праці та через відсутність інформації про проведення роботодавцем атестації робочих місць є протиправним.

Відповідач 1, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, у відзиві на позов зауважив на необґрунтованості заявлених позивачем вимог та відсутності підстав для їх задоволення. За змістом відзиву відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, пенсія на пільгових умовах призначається після досягнення 55 років та за наявності страхового стажу у жінок не менше 25 років, у тому числі на зазначених роботах не менше 10 років. Вік позивачки на час звернення становив менше ніж 55 років, через що рішення про відмову їй у призначенні пенсії є обґрунтованою.

З приводу вимог позивача про врахування до пільгового стажу періоду роботи з 06.07.1992 по 15.04.1994 відповідач зауважив, що відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» обов`язковою умовою для зарахування будь-якого періоду роботи до пільгового стажу є документальне підтвердження умов праці, яке полягає у поданні до органу Пенсійного фонду виписок з наказів про атестацію робочого місця. Оскільки такі документи позивачем не надані, відомості про проведення атестації не зазначені в довідці, наданій позивачем на підтвердження пільгового стажу, підстави врахування цих періодів роботи до пільгового стажу відсутні.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - відповідач 2 у наданому до суду відзиві також наполягав на необґрунтованості вимог позивача та відсутності підстав їх задоволення з підстав, що тотожні зазначеним відповідачем 1 у відзиві.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.06.2024 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 03.06.2024 звернулася до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. НА момен звернення позивач досягла віку 50 років.

Заяву позивача про призначення пенсії за віком від 03.06.2024 розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, що є відповідачем 1 у справі.

Рішенням від 11.06.2024 № 67 відповідач 1 відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з підстав недосягнення пенсійного віку. В рішенні зазначено, що відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, із них не менше 10 років на зазначених роботах. За змістом рішення право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 2 частини другої ст. 114 Закону 1058 позивач набуде після досягнення 55 річного віку, а саме 25.03.2029. На момент звернення позивачу 50 років.

Згідно з рішенням від 11.06.2024 № 67 страховий стаж позивача 25 років 8 місяців 6 днів, пільговий стаж 12 років 11 місяців 27 днів.

В рішенні зазначено про неврахування до пільгового стажу періоду роботи за довідкою від 15.05.2024 № 017/126 періоду з 06.07.1992 по 15.04.1994, оскільки форма цієї довідки не відповідає додатку 5 до Порядку, а саме відсутня інформація про атестацію робочих місць та перелік професій і посад, робочі місця яких атестовані, довідку завірено підписом заступника начальника відділу кадрів.

Відповідно до розрахунку стажу до пільгового сажу враховані періоди роботи позивача: з 13.03.2006 по 01.10.2006, з 01.01.2007 по 09.09.2007, з 01.01.2008 по 24.09.2008, з 01.01.2009 по 08.08.2009, з 01.01.2010 по 11.03.2010, з 10.06.2010 по 02.09.2010, з 01.01.2011 по 25.07.2011, з 01.01.2012 по 30.09.2012, з 01.01.2013 по 05.09.2013, з 01.01.2014 по 06.10.2014, з 01.01.2015 по 09.08.2015, з 01.01.2016 по 02.0.42016, з 24.06.2016 по 12.10.2016, з01.01.2017 по 16.09.2017, з 01.01.2018 по 22.10.2018, з 01.01.2019 по 28.10.2019, з 01.01.2020 по 23.09.2020, з 01.01.2021 по 20.10.2021, з 01.01.2022 по 27.10.2022, з 01.01.2023 по 31.12.2023, з 01.01.2024 по 31.03.2024.

.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ВИСНОВКИ СУДУ

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

03.10.2017 Верховною Радою України ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

Згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ (до 01.04.2015) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: , що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Рішенням Конституційного суду № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення), наведені положення Закону № 1788-ХІІ втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний суд встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

В рішенні у зразковій справі № 360/3611/20 Велика палата Верховного суду зазначила, що суперечність положень Законів України „Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII та „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV в частині врегулювання питань призначення пенсій на пільгових умовах, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»).

Велика палата Верховного суду в межах зразкової справи № 360/3611/20 дійшла висновку про те, що в даному випадку підлягають застосуванню саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, положення яких є найбільш сприятливим ля особи, а не Закону № 1058-ІV.

В рішенні у зразковій справі судом визначені обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права:

а) позивач - особа, яка звернулась до Пенсійного фонду за призначенням пенсії після 23.01.2020 з підстав, визначених статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»;

на момент звернення досягла: чоловіки - 55 років, жінки - 50 років;

набула стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»;

б) відповідачем є орган Пенсійного фонду України, уповноважений на вирішення питання про призначення пенсії.

Рішенням у зразковій справі № 360/3611/20 територіальне управління пенсійного фонду України зобов`язано призначити особі пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 12.08.2020 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

При ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи (частина 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оскільки обставини справи № 200/4110/24 в частині вимог, що стосуються призначення пенсії за віком на пільгових умовах після досягнення 50 років відповідають визначеним у зразковій справі обставинам, суд визначає як безпідставні доводи відповідача про недосягнення позивачем віку призначення пенсії за віком та вважає рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії з підстав недосягнення нею віку призначення пенсії протиправною. З огляду на зазначене та беручи до уваги встановлення відповідачем під час розгляду заяви позивача наявності пільгового стажу достатньої тривалості для призначення пенсії за віком вимоги позивача про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області № 67 від 11.06.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; є обґрунтованими та підлягають задоволенню..

З приводу вимог позивача про зобов`язання врахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періоди зайнятості з 06.07.1992 по 15.04.1994 суд зазначає таке.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону № 1058-IV).

За приписами статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення, що діяв до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (надалі за текстом Порядок № 637), також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 цього Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як зазначено відповідачем 1 в оскаржуваному рішенні період 06.07.1992 по 15.04.1994 не врахований через відсутність інформації про атестацію робочих місць.

Згідно з матеріалами справи відомості про роботу позивача в період з 06.07.1992 по 15.0.41994 наявні у трудовій книжці серії НОМЕР_1 та довідці ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» № 017/126 від 15.05.2024, які додавалися позивачем до заяви про призначення пенсії та досліджувалися відповідачем 1.

Так, згідно записів № 2, 3 трудової книжки позивач період з 06.07.1992 по 15.07.1994 працювала в ОП «Новокраматорський машинобудівний завод» за професією машиніст крана 4 розряду у ковальсько-пресовому цеху.

Відповідно до довідки ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній № 017/126 від 15.05.2024 позивач в період з 06.07.1992 по 10.03.1994 та з 11.03.1994 по 15.04.1994 працювала на виробництві «інші професії з металообробки ковальсько-пресового цеху № 2» за професією «машиніст крану, зайнятий на гарячих роботах», що передбачені в розділі ХІ підрозділу 5 пункту А (код кп 1110400а-13790) Списку 1, затвердженому постановою КМУ № 10від 26.01.1991.

Записи трудової книжки позивача та зазначеної довідки надають можливість встановити факт виконання позивачем з 06.07.1992 по 15.04.1994 робіт, що належать до тих, що визначені Списком № 1 та надають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

З приводу зауважень відповідача про ненадання наказів про атестацію робочих місць суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з правовою позицією Великої палати Верховного суду, що наведена у постанові від 19.02.2020 по справі №520/15025/16-а, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та у зарахуванні таких періодів до пільгового стажу. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. За таких обставин, право позивача на пільгову пенсію або зарахування періодів роботи до пільгового стажу не може залежати від дотримання його працедавцем правил атестації робочих місць.

Враховуючи зазначене вище та достатність доданих позивачем до заяви про призначення пенсії документів для встановлення виконання позивачем у період з 06.07.1992 по 15.04.1994 робіт, що передбачені Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, суд дійшов висновку про протиправність неврахування зазначених періодів до пільгового стажу відповідачем під час розгляду заяви позивача та обґрунтованість вимог позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати до пільгового стажу за списком №1 період її роботи з 06.07.1992 по 15.04.1994.

Що стосується вимог позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах, то належним відповідачем щодо цих вимог є Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, яким розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за віком від 03.06.2024 та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсію. Враховуючи встановлення судом протиправності рішення відповідача 1 про відмову в призначенні пенсії від 11.06.2024 № 67 з підстав неправомірності висновків про недосягнення позивачем пенсійного віку, відсутності інших підстав відмови в призначенні пенсії, суд вважає за можливе зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області призначити позивачу пенсію за віком за п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з частиною 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Оскільки позивач звернулася до органів пенсійного фонду із дотриманням 3 місячного строку з дня досягнення нею 50 років, пенсія має бути призначена їй з дня досягнення такого віку.

Таким чином, заявлені позивачем вимог підлягають задоволенню.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При здійсненні розподілу судових витрат суд виходить із того, що під час подання позову позивачем сплачено судовий збір за квитанцією № 0.0..1 від 18.06.2024 в сумі 1211,20 грн, який із врахуванням задоволення вимог підлягає стягненню на її користь з бюджетних рахунків відповідача 1.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати неправомірними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах № 67 від 11.06.2024;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до пільгового стажу за списком №1 період роботи ОСОБА_1 з 06.07.1992 по 15.04.1994 та зобов`язати призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 25.03.2024.

В задоволенні вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію за віком відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області суму сплаченого судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять ) гривень 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 (позивач) адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області: адреса: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10, ;

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, .

Суддя А.С. Михайлик