Справа № 600/3615/24-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2024-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

16 серпня 2024 р. м. Чернівці Справа №600/3615/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григораша В.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Вепрюк А.В.,

заявник не з`явився,

представника позивача Джосул В.С.,

представників відповідача -1 Бичков І.Г.,

представників відповідача -2 не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої звернувся адвокат Джосул Віктор Степанович про забезпечення позову, подану до пред`явлення позову, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , -

ВСТАНОВИВ:

15.08.2024 до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 (заявник), в інтересах якої звернувся адвокат Джосул Віктор Степанович про забезпечення позову, подана до пред`явлення позову, до ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідач-2), в якій заявник просив суд:

заборонити ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі його посадових осіб вчиняти дії щодо переміщення/призову ОСОБА_1 до військової частини, з метою проходження ним військової служби в Збройних Силах України до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.

Вказана заява обґрунтована тим, що заявник на даний час проживає разом зі своєю матір`ю та своїм неповнолітнім сином, місце проживання якого згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 03.03.2015 визначено з ним, оскільки мати сина проживає постійно зі своїм громадянським чоловіком у Чехії та участі у вихованні й утриманні свого сина не приймає.

Вказано, що заявник з метою реалізації свого права на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації неодноразово в період з травня по середину липня 2024 року прибував особисто до ІНФОРМАЦІЯ_4 для написання та подачі відповідної заяви. Однак, кожного разу йому повідомляли, що до 12.08.2024 заяви на відстрочку не приймаються і для того щоб її для початку подати, то необхідно пройти військово-лікарську комісію.

Разом з цим, представник заявника зазначав, що ОСОБА_1 перебуваючи 04.08.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомляв працівникам ІНФОРМАЦІЯ_4 , що має підстави для отримання відстрочки і хоче подати заяву про її отримання, однак йому в категоричній формі відмовлено її приймати та направлено на проходження військово-лікарської комісії. Після чого його з 04.08.2024 по 12.08.2024 незаконно утримували в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 . За цей час неодноразово возили в навчальні центри та військові частини, однак через стан здоров`я, його не брали, а в подальшому 12.08.2024 йому вручили повістку №604 ОГ, згідно якої заявник повинен був з`явитись 18.08.2024 о 14:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_5 для відправки у складі команди НОМЕР_1 , при цьому не надавши йому можливості реалізувати своє право на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

У зв`язку з цим, заявник має намір подати позов до Чернівецького окружного адміністративного про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окрім цього, представник заявника посилався на порушення процедури проходження військово-лікарської комісії та не вірне визначення стану здоров`я заявника.

Вказував, що такими діями працівників ІНФОРМАЦІЯ_6 створюється ситуація, в якій ОСОБА_1 може бути незаконно мобілізованим, що негативно вплине на його стан здоров`я та не зможе захистити своє право на відстрочку від мобілізації, а якщо він вже буде мобілізованим, то втратить це право.

Тому просив вжити заходи щодо забезпечення позову, інакше їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду з адміністративним позовом.

Представник заявника наголошував на тому, що мобілізація ОСОБА_1 призведе до зміни його статуту та утруднить захист його прав, у зв`язку з цим, подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.08.2024 призначено розгляд заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до пред`явлення позову, в судовому засіданні на 16.08.2024 о 10 год. 00 хв. Викликано у судове засідання ОСОБА_1 для надання ним особистих пояснень та додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 та у ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином засвідчені копії всіх документів, які стосуються призову (переміщення) ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 , не погоджуючись з заявою про забезпечення позову, 16.08.2024 надіслав на офіційну електронну адресу суду відзив на вказану заяву, однак в судове засідання, призначене на 16.08.2024, не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду заяви.

Так, у відзиві на заяву про забезпечення позову представник ІНФОРМАЦІЯ_2 посилався на те, що 04.08.2024 ОСОБА_1 визнаний військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 придатним до військової служби на підставі ст. 23 в, графи 2 розладу хвороб (довідку, картку обстеження та бланк вивчення додається).

Відповідно до інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів станом на дату складання протоколу позивач взагалі не проходив військово-лікарську комісію з 1994 року, тобто порушував правила військового обліку, правом на відстрочку не користувався - будь-яких доказів на підтвердження даного факту позивачем не надавалося.

Відповідач вважає, що заявник підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на підставі чого його і було направлено для проходження медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби під час мобілізації.

Щодо права заявника на відстрочку представник ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначав, що права та обов`язки матері у вихованні та утриманні спільної з заявником дитини рівні. Мати дитини має рівний з батьком обов`язок щодо виховання та утримання дитини, що виключає самостійне виховання.

У судовому засіданні, призначеному на 16.08.2024, представник заявника посилався на примусове доставлення працівниками патрульної поліції ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де виписано направлення на проходження військової-лікарської комісії. Заявник намагався відмовитись від проходження військової-лікарської комісії, оскільки всі документи, які стосуються його здоров`я залишились вдома, а тому він просив, щоб повістку виписали на інший день. Окрім цього, посилався на те, що заявник виявляв бажання подати заяву на відстрочку, у зв`язку з тим, що самостійно виховує дитину віком до 18 років, проте йому в категоричній формі було відмовлено та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де він утримувався до 12.08.2024. В той же день, 12.08.2024 йому і вручено повістку про відправку №604 ОГ, згідно якої заявник повинен 18.08.2024 о 14:00 год з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з цим, представник позивача посилався на те, що у зв`язку з неприйняттям ІНФОРМАЦІЯ_7 та ІНФОРМАЦІЯ_8 й відповідно, не розглядом заяви ОСОБА_1 щодо отримання відстрочки від призову на військову службу, ним буде подаватись позовна заява щодо оскарження їх бездіяльності та зобов`язання їх вчинити відповідні дії, а також оскарження дій щодо направлення позивача на проходження військово-лікарської комісії, процедурні порушення при проходженні військово-лікарської комісії та про скасування довідки військово-лікарської комісії №98/1667 від 04.08.2024 про придатність заявника до військової служби.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судовому засіданні вказував, що дійсно заявник був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 працівниками патрульної поліції, після чого йому видали направлення на проходження військової-лікарської комісії. Зазначав, що заявник перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 , водночас, згодом він був знятий з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_1 та взятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_7 . Повістку про відправку видавав ІНФОРМАЦІЯ_7 , а військово-лікарську комісію проходив в ІНФОРМАЦІЯ_9 .

ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 16.08.2024 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У судовому засіданні представник заявника зазначив, що заявник по стану здоров`я не міг з`явитись до суду.

Заслухавши пояснення учасників по справі, перевіривши заяву про забезпечення адміністративного позову та матеріали додані до заяви, а також заперечення сторін, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За змістом приписів ч.ч.1, 4, 5, 6 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З урахування вказаного суд наголошує, що забезпечення позову це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як зазначено вище законодавець встановив три підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі, зокрема такими є:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

- наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності;

- наявні ознаки очевидного порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При розгляді та вирішенні заяви про забезпечення позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя у разі задоволення вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільне та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи призвести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача у разі задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Як вбачається з матеріалів заяви про забезпечення позову, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , був направлений на медичний огляд військово-лікарською комісією № НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_11 з метою визначення ступеня придатності військовозобов`язаного до військової служби, що підтверджується відповідним направленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04 серпня 2024 року №2498.

За результатами проходження військово-лікарської комісії ОСОБА_1 визнаний придатним до військової служби, про що військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 складено довідку про проходження ВЛК від 04.08.2024 №98/1667.

Також, 04.08.2024 ОСОБА_1 пройшов професійно-психологічний відбір кандидата на військову службу, за результатами проведення якого був визнаний таким, яким рекомендується до призову на військову службу під час мобілізації.

Як вбачається зі складеного 04.08.2024 ІНФОРМАЦІЯ_12 бланку вивчення військовослужбовця, призваного по мобілізації, у ОСОБА_1 , наявне хронічне захворювання, а саме тромбоз глибоких вен лівої ноги.

З доданих до заяви про забезпечення документів встановлено, що згідно з консультативними висновками судинного хірурга Центру мініінвазивної хірургії Державної наукової установи "Науково-практичний центр профілактичної та клінічної медицини" від 09.04.2024, від 14.06.2024 та від 16.07.2024, ОСОБА_1 , 1976 року народження, встановлено діагноз: проксимальний спровокований підгострий, фіксований тромбоз глибоких вен стегново-підколінного сегменту зліва в стадії часткової реканалізацій.

Також з матеріалів заяви вбачається, що ОСОБА_1 заходився на стаціонарному лікуванні з 02.04.2024 по 12.04.2024 зі встановленими діагнозами: правобічна верхньодольова пневмонія; проксимальний спровокований підгострий, фіксований тромбоз глибоких вен стегново-підколінного сегменту зліва.

Крім цього, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 06.04.2009, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, ОСОБА_1 є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.03.2015 у справі №727/1140/15-ц, яке набрало законної сили 15.03.2015, розірвано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , зареєстрований відділом РАЦС Чернівецького МУЮ, 24.11.2007, за актовим записом №2678. Залишено на проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , з батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 08.08.2024, у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані такі особи: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_16 (з 28.08.1990 по теперішній час); ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 (з 19.08.1994 року по теперішній час); ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_13 (з 01.06.2009 по теперішній час).

Як зазначав представник заявника в судовому засіданні, у зв`язку з самостійним вихованням та утриманням неповнолітнього сина, з метою реалізації свого права на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, заявник намагався подати в період з травня по середину липня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про надання відстрочки.

Проте, кожного разу йому повідомляли, що до 12 серпня 2024 року заяви про відстрочку не приймаються, і для того щоб її подати, необхідно пройти військово-лікарську комісію.

У судовому засіданні представник ІНФОРМАЦІЯ_1 вказував, що дійсно десь з 1 серпня 2024 року по 12 серпня 2024 року заяви про надання відстрочку від призову на військову службу не приймались, у зв`язку з не підписанням Президентом України Указу "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".

Так, наслідком не прийняття територіальним центром комплектування та соціальної підтримки заяви від заявника про надання відстрочки від призову, стало вручення ОСОБА_1 повістки №604 ОГ для відправки у складі команди НОМЕР_1 на 18.08.2024 о 14:00 год.

Суд зазначає, що процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби; процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі - Порядок №560).

Відповідно до підпункту 1 пункту 27 Порядку №560 під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

В свою чергу, згідно з приписами пунктів 28, 29 Порядку №560, виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки. У повістці зазначаються: прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) і дата народження громадянина, якому адресована повістка; найменування районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ, що видав повістку; мета виклику до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ; місце, день і час явки за викликом; підпис (кваліфікований електронний підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку, дата підпису; реєстраційний номер повістки; роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Суд зауважує, що згідно з приписами Порядку №560 призов на військову службу під час мобілізації здійснюється за певною процедурою, яка складається не лише з оформлення керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідного наказу, а передбачає, зокрема проходження медичного огляду.

У даному випадку, як свідчать матеріали справи, та не заперечувалось представником ІНФОРМАЦІЯ_1 у судовому засіданні, ОСОБА_2 пройшов військово-лікарську комісію, за результатами якого його визнано придатним до військової служби.

Отже, проходження заявником медичного огляду та вручення йому повістки з метою відправки у складі команди А2641 є фактичним початком процедури мобілізації військовозобов`язаних під час особливого періоду.

Пунктами 81 та 82 Порядку №560 визначено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період оформляється наказом керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, командира військової частини, керівника розвідувального органу або визначеного ним керівника відповідного підрозділу, керівника Центрального управління або регіонального органу СБУ.

Наказ про призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період видається керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки в день відправки військової команди до військових частин (установ) у разі призову резервістів командиром військової частини, резервістів та військовозобов`язаних керівником розвідувального органу або визначеного ним керівником відповідного підрозділу розвідувального органу, керівником Центрального управління або регіонального органу СБУ в день призову та зарахування до списків військової частини (підрозділу, органу).

Таким чином, враховуючи проходження заявником військово-лікарської комісії та проходження ним професійно-психологічного відбору кандидата на військову службу, то з точки зору логічності, особисте прибуття заявника 18.08.2024 о 14:00 год до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) може бути наслідком прийняття ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо нього наказу про призов на військову службу.

Відповідно до ч. 9 ст. 9 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ) від військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Згідно з п. 4 ч.1 ст. 24 Закону №2232-ХІІ початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

З аналізу зазначених норм вбачається, що військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу - військовослужбовці.

При цьому, суд зауважує, що особа, яка має право на відстрочку і бажає скористатись цим правом, не повинна підлягати призову на військову службу під час мобілізації.

У даному випадку, суд бере до уваги бажання заявника подати, під час його перебування в територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, заяву про надання відстрочки від призову від військової служби та не прийняття такої заяви відповідачем, що представником ІНФОРМАЦІЯ_1 не заперечувалось у судовому засідання.

При цьому, твердження представника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не прийняття протягом 01 серпня по 12 серпня 2024 року заяв про надання відстрочки від призову від військової служби, на думку суду, є не зрозумілими та не підтвердженими жодними доказами, оскільки представником не обґрунтовано на підставі норм якого закону чи Порядку, органом територіального центру комплектування та соціальної підтримки не приймались заяви про надання відстрочки від призову на військової служби. Тобто, які норми та якого чинного нормативно-правового акту визначають обов`язок територіального центру комплектування та соціальної підтримки не приймати від громадян України заяви про надання відстрочки від призову від військової служби, у випадку не підписання Президентом України Указу "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".

Таким чином, з огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що 18.08.2024 щодо ОСОБА_1 можуть бути завершені мобілізаційні заходи і заявника може бути призвано на військову службу під час мобілізації, в особливий період, відтак він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, у разі наявності у нього такого права, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим.

Водночас, суд наголошує на тому, що вирішуючи питання про забезпечення позову, шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі його посадових осіб вчиняти дії щодо переміщення/призову ОСОБА_1 до військової частини, з метою проходження ним військової служби в Збройних Силах України, суд не вирішує питання щодо наявності у заявника права на отримання відстрочки.

Натомість, суд лише акцентує увагу на тому, що заявник наділений правом подати таку заяву до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для прийняття за результатами її розгляду відповідного рішення.

Окрім визнання за заявником права на подання заяви на відстрочку від призову від військової служби, суд також враховує фізичний стан заявника. Зокрема, як вбачається та підтверджується доданими до заяви про забезпечення позову матеріалів, у заявника наявний діагноз: проксимальний спровокований підгострий, фісований тромбоз глибоких вен стегново-підколінного сегменту зліва, що не бралось до уваги військово-лікарською комісією під час проведення медичного обстеження заявника.

Таким чином, суд приходить до висновку, що наявна необхідність у забезпечені позову, з метою надання заявнику тимчасової правової охорони його права, за захистом якого він має намір звернутись до суду, оскільки без вжиття заходів забезпечення позову мобілізаційні заходи відносно заявника будуть завершені.

При обранні способу забезпечення позову суд враховує вимоги ч. 2 ст. 151 КАС України відповідно до якої суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Забезпечення мобілізації в Україні є надважливим завданням у воєнний час, однак, у даному випадку, мобілізація має становити баланс між приватним інтересом мобілізованого та публічним інтересом держави. Віднайти такий баланс можливо лише після розгляду справи по суті та прийняття судового рішення.

Вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб, не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та забезпечить ефективність судового захисту, у разі задоволення цього позову. Водночас такий захід забезпечення позову відповідає положенням Кодексу адміністративного судочинства України та не відноситься до переліку заборон щодо забезпечення позову, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заявлених заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

При цьому суд звертає увагу на те, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів заявника до пред`явлення позову та прийняття рішення по справі.

Разом з цим, суд зазначає, що у випадку подання заявником до Чернівецького окружного адміністративного суду позовної заяви (щодо оскарження бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не прийняття заяви про надання відстрочки від призову від військової служби, а також оскарження дій щодо направлення позивача на проходження військово-лікарської комісії, процедурні порушення при проходженні військово-лікарської комісії та про скасування довідки військово-лікарської комісії №98/1667 від 04.08.2024 про придатність заявника до військової служби) та прийняття судом за наслідком судового розгляду цієї справи рішення про відмову в задоволенні заявлених позивачем позовних вимог, представники ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зможуть невідкладно, після набрання таким судовим рішенням законної сили, здійснити заходи щодо мобілізації заявника.

З огляду на викладене, суд вважає доводи представника заявника в заяві про забезпечення позову, що покладені в обґрунтування необхідності забезпечення позову, у даному випадку є переконливими для цілей забезпечення позову, обґрунтованими та підтвердженими відповідними доказами, а тому такі суд бере до уваги.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів представника заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, до пред`явлення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог представника заявника щодо забезпечення позову, суд приходить висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Виходячи з викладених представником заявника обставин та вищенаведених положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

При цьому суд зазначає, що ч. 2 ст. 153 КАС України встановлено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 154, 241, 243, 248 КАСУкраїни, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, - задовольнити.

2. Заборонити ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі його посадових осіб вчиняти дії щодо переміщення/призову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , до військової частини, з метою проходження ним військової служби в Збройних Силах України до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Апеляційну скаргу на дану ухвалу може бути подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Ухвала в повному обсязі складена 21.08.2024.

Суддя В.О. Григораш