Справа № 461/4371/24
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 461/4371/24 пров. № А/857/16828/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання Прачук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянки Республіки Молдова ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 травня 2024 року (головуючий суддя Кротова О.Б., м. Львів, повний текст складено 31.05.2024) по справі за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області до громадянки Республіки Молдова ОСОБА_1 про затримання громадянки з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,-

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області звернулось в суд першої інстанції з позовом до громадянки Республіки Молдова ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, терміном на шість місяців.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 травня 2024 року позов задоволено. Затримано громадянку Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, терміном на 6 (шість) місяців, для ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, громадянка Республіки Молдова ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку вважає, що таке прийняте з невідповідністю нормам права та фактичним обставинам справи, просить таке скасувати та винести постанову про відмову у задоволенні позову.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги звертає увагу, що позивач зазначає, що відповідач потрапила на територію України 04.09.2021 через ПП «Троїцьк-Височанка» за паспортом громадянина Молдови, який в подальшому втратила та територію України не залишала. При цьому як вбачається з тексту оскаржуваного рішення, ні позивачем ні судом першої інстанції не зазначаються ні номер паспорта громадянина Республіка Молдова ні дата його видачі.

Покликається на те, що під час перебування у Волинському ПТПІ ДМС України органами міграційної служби України з метою ідентифікації особи відповідачки в справі, було дано відповідні запити в тому числі в посольство Республіки Молдова в Україні. Листом за виx. №UKR/461/100 від 13.06.2024, що надійшов на адресу Волинського ПТПІ ДМС України посольство Республіки Молдова в Україні повідомило, що згідно інформації компетентних органів Республіки Молдова, громадянка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , документами з національної паспортної системи Ресупбліки Молдова не була документована але вона народжена на території Республіки Молдова і це надає їй право на звернення до молдавської сторони для набуття громадянства по народженню. При цьому у відповідачки наявний при собі паспорт виданий 08.06.2018 паспортним відділом міста Бендери ВОПДТ УпПМ МВСПМР (Придністровської Молдавської Республіки), з якого вбачається, що фактично особу відповідачки ідентифіковано.

Відтак вважає, що позивачем надано до суду інформацію, що не в повній мірі відображає фактичні обставини справи і на даний момент відповідачка - ОСОБА_1 фактично являється особою без громадянства, а не громадянкою Республіки Молдова і судом прийнято помилкове рішення про належність відповідачки до громадянства Республіки Молдова на підставі чого й прийняте оскаржуване рішення.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.05.2022 Управлінням Державної міграційної служби України в Рівненській області прийнято рішення примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянку Республіки Молдова ОСОБА_1 , та зобов`язати її покинути територію України у термін до 24.06.2022. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що ОСОБА_1 прибула на територію України 04.09.2021 через ПП «Троїцьк-Височанка» за паспортом громадянина Молдови, який в подальшому втратила та територію України не залишала, перейшла у статус нелегального мігранта. Документи, що посвідчують особу іноземки - відсутні.

26.05.2022 Рівненським міським відділом Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МРВ 000474 за ч.1 ст.203 КУпАП, відносно громадянки Республіки Молдова ОСОБА_1 , яка 26.05.2022 о 11:30 год. за адресою: АДРЕСА_1 , порушила правила перебування в Україні і проживає без документів на право проживання в Україні, чим порушила Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011.

Постановою Рівненського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області серії ПН МРВ 000474 від 26.05.2022 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн, оскільки остання порушила правила перебування в Україні і проживає без документів на право проживання в Україні, чим порушила Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011.

Згідно протоколу МЛВ 000083 про адміністративне затримання від 28.05.2024, громадянку Республіки Молдова ОСОБА_1 затримано 28.05.2024 о 11:45 год., у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203 КУпАП для забезпечення своєчасного розгляду справи, вирішення питання про поміщення особи до ПТПІ.

28.05.2024 Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МЛВ 002528 за ч.2 ст.203 КУпАП відносно громадянки Республіки Молдова ОСОБА_1 , яка 28.05.2024 о 11:45 год. за адресою: АДРЕСА_2 , перевищила встановлений строк перебування в Україні більше як на 30 днів.

28.05.2024 Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області прийнято рішення про примусове видворення з України громадянки Республіки Молдова ОСОБА_1 . Зі змісту вказаного рішення встановлено, що 28.05.2024 було виявлено громадянку Республіки Молдова ОСОБА_1 , яка знаходиться на території України без документів на право проживання в Україні. В ході проведеної перевірки було встановлено, що відносно вказаної громадянки 26.05.2022 ГУ ДМС у Рівненській області було прийнято рішення про примусове повернення, яке остання не виконала.

Таким чином, встановлено, що відповідач перевищила дозволений строк свого перебування на території України більше 90 днів протягом 180 днів, чим порушила п.2 Порядку продовження строку перебування та проживання або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою КМУ №150 від 15.02.2012.

Фактично відповідач ухилилася від виїзду з України, не вживала заходів щодо оформлення легального перебування на території України, з заявою про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не зверталася, законне джерело існування та підстави для подальшого перебування на території України відсутні.

Даних про те, що відповідач нелегально перебуваючи на території України, має постійне місце праці, стабільні джерела доходів для свого існування, в ході судового розгляду не встановлено. Відтак, існує ризик втечі чи переховування громадянки Республіки Молдова ОСОБА_1 та уникнення нею подальшого примусового видворення за межі території України.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно врахував, що згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно вимог п.п. 1, 5 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - пункт тимчасового перебування), є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України чи реадмісії.

Строк тримання затриманих іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування становить шість місяців з дня фактичного затримання особи.

За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи в зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

2. Заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіального органу чи підрозділу, органу охорони державного кордону, органу Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства вчинили порушення законодавства України про державний кордон або про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, до завершення процедури розгляду такої заяви.

Як передбачено ч.11 ст.289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.

Вимогами п.f ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Згідно вимог п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: 1) протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи у разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України; 2) не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено законодавством та міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Як передбачено п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі Закон № 3773-VI), нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до пункту 16 частини 1статті 1 Закону № 3773-VI, паспортний документ іноземця - це документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною.

У частині 3 статті 3 Закону № 3773-VI зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону № 3773-VI, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

У відповідності до ч.ч.1, 3, 4 ст.30 Закону № 3773-VI, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Як встановлено судом, відсутні дані про те, що відповідача визнано біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Відтак, оскільки у відповідачки відсутній діючий паспортний документ, який дає право на виїзд з України та у зв`язку з існуванням ризику втечі іноземки, яка тривалий період перебуває нелегально на території України, умисним невиконанням рішення про примусове повернення та ризиком уникнення подальшого примусового видворення, наявні достатні та обґрунтовані підстави для ухвалення рішення про затримання відповідача, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, терміном на 6 (шість) місяців, для ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 289, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу громадянки Республіки Молдова ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 травня 2024 року по справі № 461/4371/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді А.Р. Курилець

О.І. Мікула