Справа № 440/4122/23
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 440/4122/23

адміністративне провадження № Зі/990/85/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Уханенка С.А., Соколова В.М. та Кашпур О.В. від участі у розгляді справи №440/4122/23 за позовом ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 , Департаменту контррозвідки Служби безпеки України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (далі - відповідач, УДМС України в Полтавській області), в якій, з урахуванням заяви про уточнення позову від 20.07.2023, просив суд:

- визнати незаконним та скасувати висновок за результатами розгляду подання УДМС України в Полтавській області про скасування дозволу на імміграцію в України громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_2 , затверджений 16.03.2023 заступником начальника УДМС в Полтавській області;

- визнати протиправним та скасувати рішення УДМС України в Полтавській області від 16.03.2023 № 7 про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 15.05.2017 та посвідки на постійне проживання в Україні, виданої 13.06.2017 громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_2 ;

- зобов`язати УДМС України в Полтавській області поновити посвідку на постійне проживання в Україні серії № НОМЕР_1 від 13.06.2017 та повідомити Адміністрацію Державної прикордонної служби України про скасування рішення № 7 від 16.03.2023 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_2 .

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення УДМС України в Полтавській області № 7 від 16.03.2023 про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 15.05.2017 та посвідки на постійне проживання в Україні, виданої 13.06.2017 громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_2 . Визнано протиправним та скасовано в частині посилання на пункт 5 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію». В решті рішення УДМС України в Полтавській області № 7 від 16.03.2023 залишено в силі і без змін. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 у цій справі скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_2 та прийнято в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення УДМС України в Полтавській області від 16.03.2023 №7 про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 15.05.2017 та посвідки на постійне проживання в Україні, виданої 13.06.2017 громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_2 . Зобов`язано УДМС України в Полтавській області поновити посвідку на постійне проживання в Україні серії № НОМЕР_1 від 13.06.2017 та повідомити Адміністрацію Державної прикордонної служби України про скасування рішення № 7 від 16.03.2023 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_2 . Зобов`язано УДМС України в Полтавській області повторно розглянути подання Департаменту контррозвідки Служби безпеки України від 24.02.2023 №2/3/3-3501нт про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_2 та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду у цій справі. В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 у цій справі залишено без змін.

21.07.2024 за допомогою підсистеми «Електронний Суд» позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2024 у цій справі (касаційне провадження №К/990/28206/24).

Також на офіційну електронну адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (kа) надійшов електронний лист з вкладеннями від ОСОБА_2 , а саме: касаційна скарга датована 21.07.2024 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2024 у цій справі (касаційне провадження № К/990/28294/24).

01.08.2024 за допомогою підсистеми «Електронний Суд» позивач надіслав до Верховного Суду дві заяви про відкликання касаційної скарги (вх. номер К/990/28206/24-Д3 та К/990/28294/24-Д2).

Ухвалами Верховного Суду від 05.08.2024 задоволені заяви (вх. номер К/990/28206/24-Д3 та К/990/28294/24-Д2) ОСОБА_2 про відкликання касаційних скарг на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2024 у цій справі, а касаційні скарги (провадження №К/990/28206/24 та №К/990/28294/24) повернуті особі, яка їх подала.

12.08.2024 за допомогою підсистеми «Електронний Суд» позивач повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2024 у цій справі (касаційне провадження № К/990/31300/24).

Разом з касаційною скаргою була подана заява (вх. номер К/990/31300/24-Д1) про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Уханенка С.А., Прокопенка О.Б. та Кашпур О.В.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.08.2024 справу № 440/4122/23 касаційне провадження № К/990/31300/24 раніше визначеному складу суду: головуючий суддя - Уханенко С.А., судді - Прокопенко О.Б., Кашпур О.В.

Відповідно до частини одинадцятої статті 40 КАС України питання про відвід вирішується невідкладно.

У зв`язку із перебуванням у відпустці з 12.08.2024 по 30.08.2024 включно (більше 14 днів) судді Прокопенка О.Б., який входить до складу колегії суддів у цій справі, розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2024 визначено новий склад суду: суддя-доповідач Уханенко С.А., судді: Кашпур О.В. та Соколов В.М.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.08.2024 заяву (вх. номер № К/990/31300/24-Д1) ОСОБА_2 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Уханенка С.А. та Кашпур О.В. визнано необґрунтованою. Справу передано для проведення автоматизованого розподілу для визначення судді для розгляду заяви ОСОБА_2 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Уханенка С.А. та Кашпур О.В.

Ухвалою Верховного Суду від 16.08.2024 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Уханенка С.А. та Кашпур О.В. від участі у розгляді справи цієї справи.

15.08.2024 за допомогою підсистеми "Електронний суд" третя особа - ОСОБА_1 (третя особа, яка не заявляє саостійних вимог на предмет спору) надіслала заяву (вх. номер №К/990/31300/24-Д2) про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Уханенка С.А., Соколова В.М. та Кашпур О.В. від участі у розгляді касаційного провадження № К/990/31300/24.

У поданій заяві третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, указує, що їй стало відомо, що суддя Уханенко С.А. заінтересований в результаті розгляду справи, а дії цього судді викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості, а отже, на думку заявниці, зацікавлені особи заздалегідь з ним домовилися. Завниця стверджує, що суддя Уханенко С.А. знає, що суд апеляційної інстанції взагалі не мав права та повноваження зобов`язати відповідача повторно розглянути подання Департаменту контррозвідки Служби безпеки України від 24.02.2023 № 2/3/3-3501нт прийняти рішення, з урахуванням висновків суду у цій справі, з огляду на скасування протиправного рішення відповідача, виходячи із частини 1 статті 2, пункту 8 статті 4, частини 1 статті 5, пункту 2 частини 1 статті 5, частини 2 статті 5, частини 8 статті 5, частини 2 статті 9, пункту 2 частини другої статті 245, частина 3 статті 245, частини 1 статті 308, статті 315 КАС України, при цьому хоче прикривати суд апеляційного інстанцію шляхом відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 .

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.08.2024 заяву (вх. номер № К/990/31300/24-Д2) заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Уханенка С.А., Соколова В.М. та Кашпур О.В. визнано необґрунтованою. Справу передано для проведення автоматизованого розподілу для визначення судді для розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Уханенка С.А., Соколова В.М. та Кашпур О.В.

За приписами частини четвертої статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2024 для розгляду заяви ОСОБА_1 (вх. номер № К/990/31300/24-Д2) про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Уханенка С.А., Соколова В.М. та Кашпур О.В. у розгляді справи №440/4122/23 визначено суддю Єресько Л.О.

Вирішуючи дану заяву, суддя виходить із такого.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною першою статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначено статтею 36 КАС України, відповідно до частини першої якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме: 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї самої статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Як на підставу про відвід суддів ОСОБА_1 покликається на приписи статті 36 КАС України, нормативна конструкція яких, з-поміж іншого, містить узагальнений перелік найпоширеніших обставин, доведення наявності яких може бути підставою для відводу судді.

У цьому світлі необхідно звернути увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

- «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

- «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною. Суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

У заяві про відвід не наведено фактів прояву суддею Уханенком С.А., суддею Соколовим В.М. та суддею Кашпур О.В. поведінки, яка б свідчила про їх упередженість чи небезсторонність у цій справі або того, що вони допустили порушення вимог стандарту безсторонності та неупередженості у своїй процесуальній діяльності, а доводи заяви зводяться до непідтверджених жодними доказами припущень.

Отже, аргументи, якими ОСОБА_1 мотивує заяву про відвід судді Уханенку С.А., судді Соколову В.М. та судді Кашпур О.В. не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності суддів, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цих суддів як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію».

Інших підстав, визначених статтею 36 чи статтею 37 КАС України, які б свідчили про особисту упередженість судді Уханенка С.А., судді Соколова В.М. та судді Кашпур О.В. або їх необ`єктивність під час розгляду справи № 440/4122/23, ОСОБА_1 у заяві не наведено, а суддею під час розгляду цієї заяви таких підстав не встановлено.

За таких обставин заява ОСОБА_1 про відвід колегії колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Уханенка С.А., Соколова В.М. та Кашпур О.В. від участі у розгляді касаційного провадження № К/990/31300/24 (справа №440/4122/23) є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Уханенка С.А., Соколова В.М. та Кашпур О.В. від участі у розгляді справи №440/4122/23 за позовом ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 , Департаменту контррозвідки Служби безпеки України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

Л.О. Єресько

Суддя Верховного Суду