Справа № 300/3892/24
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні позову
"21" серпня 2024 р. Справа № 300/3892/24
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі: судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,-
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
20.08.2024 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову. Заява обґрунтована тим, що існує загроза передчасного відрахування позивача з аспірантури денної форми навчання Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника. ОСОБА_1 вважає що такі дії призведуть до чергового порушення його прав та таке відрахування буде незаконним і призведе до настання негативних наслідків. Позивач вважає, що відрахування його з аспірантури унеможливить захист його дисертації. На думку ОСОБА_1 , оскільки він не здійснив захисту дисертації з незалежних від нього причин, його статус аспіранта має залишитися незмінним доки адміністративна справа №300/3892/24 не буде вирішена судом.
Відповідно до розпорядження Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.08.2024 №104 призначено повторний автоматизований розподіл справи №300/3892/24 у зв`язку із перебуванням головуючого судді Скільського І.І. у відпустці.
Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу заяву про забезпечення позову передано на розгляд судді Гомельчуку С.В.
Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
З урахування вищенаведених положень Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.
Розглядаючи заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає про таке.
Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно із частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
За правилами частин першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Тобто, вжиття заходів забезпечення позову, які передбачені частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України можливі лише за наявності обставин, що визначені частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.
У свою чергу, пунктом 5 частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.
Судом встановлено, що предметом розгляду адміністративної справи №300/3892/24 є визнання протиправною бездіяльності Міністерства освіти і науки України, що полягає у невчиненні необхідних дій для досудового врегулювання спору та відновлення прав здобувача вищої освіти - аспіранта ОСОБА_1 на захист дисертації та здобуття наукового ступеня доктора філософії, визнання відповіді Міністерства освіти і науки України №1/6677-24 від 17.04.2024 на скаргу аспіранта такою, що не відповідає вимогам Закону України «Про звернення громадян» і Конституції України, визнання аспіранта четвертого року навчання денної державної форми освітньо-наукового рівня вищої освіти доктора філософії, як такого, якому слід надати належні освітні послуги та навчально-методологічний супровід для підготовки і здійснення захисту дисертації та зобов`язання Міністерства освіти і науки України, як державного замовника, вчинити дії, необхідні для поновлення прав здобувача освіти аспіранта четвертого року навчання денної державної форми - ОСОБА_1 , а саме: відрахувати зі строку нормативної підготовки за освітньою програмою навчання на аспірантурі календарний строк, який розпочався з 01.09.2023, протягом якого не надавались освітні послуги і здійснювався процес оскарження порушень прав здобувача освіти, як час вимушеної перерви у навчанні, який не можна визнавати як строк нормативної підготовки і розірвати державне замовлення з Прикарпатським національним університетом імені Василя Стефаника, як упередженим щодо аспіранта ОСОБА_1 закладом освіти та переукласти договір державного замовлення з іншим закладом в системі освіти Міністерства освіти і науки України для завершення підготовки за державним замовленням.
Водночас, у заяві про забезпечення позову позивач просить суд заборонити Прикарпатському національному університету імені Василя Стефаника відраховувати аспіранта бюджетної форми навчання ОСОБА_1 до ухвалення рішення суду та набрання ним законної сили.
Суд звертає увагу, що порядок проходження навчання аспірантом ОСОБА_1 в Прикарпатському національному університету імені Василя Стефаника не є предметом оскарження у адміністративній справі №300/3892/24, оскільки, як зазначалось вище, предметом спору є бездіяльність Міністерства освіти і науки України щодо невчинення дій для поновлення порушених прав на захист дисертації, а тому забезпечення позову у встановлений заявником спосіб не допускається в силу положень пункту 5 частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України.
Також, суд зауважує що постановою КМУ від 23.03.2016 №261 «Про затвердження Порядку підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у закладах вищої освіти (наукових установах)» врегульовано питання щодо поновлення на навчання особи, яка була відрахована із закладу у зв`язку із завершенням навчання за відповідною освітньо-науковою програмою без захисту дисертації.
Відповідно до абз. 3 п. 29 постанови КМУ від 23.03.2016 №261 «Про затвердження Порядку підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у закладах вищої освіти (наукових установах)» здобувач, який був відрахований із закладу до завершення навчання за відповідною освітньо-науковою програмою за власним бажанням, на підставі невиконання індивідуального навчального плану, порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання, або у зв`язку з іншими випадками, передбаченими законом, може бути поновлений на навчання у цьому закладі на той рік підготовки, з якого здобувач був відрахований, в межах ліцензованого обсягу.
Відтак, позивачем у заяві не наведено та не надано жодного доказу на підтвердження того, що саме у цій справі - за заявленими позовними вимогами:
- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду; або
- очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Суд також зазначає, що необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 19.06.2018 у справі 826/9263/17.
З огляду на те, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення, та з урахуванням наведених обставин, зазначених в статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не вбачає підстав для забезпечення позову у даній справі.
З урахуванням зазначеного, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 150, 151, 153-155, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Гомельчук С.В.