Справа № 420/14518/24
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просить:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за № 9067 від 10.10.2023 року про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії згідно зі ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 з 06 жовтня 2023 року перерахунок пенсії з урахуванням трудового стажу і заробітної плати (доходів) період роботи за період з 01.01.1987 по 31.12.1991 у ЗАТ Ашхабадській міській телефонній мережі на підставі наданих Головному управлінню Пенсійного Фонду України в Одеській області документів і здійснити відповідні виплати з урахуванням вже отриманих сум;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 9500 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 06.10.2023 року позивач звернувся з заявою до ГУ ПФУ в Одеській області щодо перерахунку пенсії, згідно ст. 40 Закону України № 1058-ІV, разом із заявою надано архівну довідку про стаж від 23.06.2023 №136, довідку про заробітну плату від 23.06.2023 №157 за період роботи з 01.01.1987 по 31.12.1991 у ЗАТ Ашхабадській міській телефонній мережі. Проте рішенням від 10.10.2023 р. №9067 відповідачем було відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки довідки мають бути підтверджені первинними документами. Вважає такі дії протиправними та такими, що порушують його право на належний рівень пенсійного забезпечення.

За змістом відзиву, відповідач позовні вимоги не визнає, вважає його незаконним та необґрунтованим. Вважає, що є підстави для залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення.

Відповідач зазначає, що 10.10.2023 року позивачем було отримано рішення про відмову, а до суду звернувся 13.05.2023, що перевищує шестимісячний строк звернення.

Щодо суті заявлених позивачем вимог відповідач вказує, що довідка про заробітну плату не підтверджена первинними документами, тому підстав для проведення перерахунку пенсії немає.

У відповіді на відзив від 28.06.2024 представник позивача зазначив, що із наведеними у відзиві обставинами він не погоджується. Навів аналогічні доводи тим, що зазначені у позовній заяві.

Ухвалою суду від 28.05.2024 року у справі відкрито спрощене провадження без повідомлення учасників справи. Заяву про поновлення строку задоволено та поновлено позивачу строк звернення до суду із цим позовом. Такий висновок зроблено у зв`язку із тим, що позивач отримав рішення про відмову 13.02.2024 року, що підтверджено належними доказами, а із позовом звернувся до суду 13.05.2024 року, тобто у межах шестимісячного строку.

Виходячи із викладеного, судом вже надано оцінку строку звернення у цьому спорі, тож наведені у відзиві обґрунтування з цього приводу суд відхиляє.

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд установив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з розрахунком стажу, наявним в матеріалах пенсійної справи, загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 37 років, 11 місяців, 3 дні.

До страхового стажу зараховано спірний період роботи з 01.01.1987 по 31.12.1991 у ЗАТ «Ашхабадській міській телефонній мережі» м. Ашхабад, Туркменістан, що підтверджується матеріалами пенсійної справи, зокрема формою РС-право, (аркуш пенсійної справи № 16).

06.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до територіального органу Пенсійного Фонду України в Одеській області щодо перерахунку пенсії, згідно зі ст. 40 Закону України № 1058-ІV.

До заяви надано архівну довідку про стаж від 23.06.2023 № 136, довідку про заробітну плату від 23.06.2023 № 157 за період роботи з 01.01.1987 по 31.12.1991 у ЗАТ «Ашхабадській міській телефонній мережі».

Довідка про заробітну плату містить інформацію щодо заробітної плати ОСОБА_1 за період з 1987 року до 1991 року включно, а також про те, що цей заробіток має враховуватись при нарахуванні пенсії, та щодо відрахування із сум заробітку до Фонду державного соціального страхування, до пенсійного фонду за встановленими тарифами відповідних внесків.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 10.10.2023 р. № 9067 ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку із необхідністю підтвердження довідки про заробітну плату за період роботи з 01.01.1987 по 31.12.1991 у ЗАТ «Ашхабадській міській телефонній мережі» первинними документами.

Таким чином спірні правовідносини виникли у зв`язку із відмовою позивачеві у перерахунку пенсії із урахуванням довідки про заробітну плату за період роботи з 01.01.1987 по 31.12.1991 у ЗАТ «Ашхабадській міській телефонній мережі».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з таких приписів законодавства.

Призначення та перерахунок пенсій в органах Пенсійного фонду України проводиться у відповідності до вимог Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV) та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1.

Відповідно до ст. 24 Закону № 1058-1V, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом (до 01.01.2004).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до 01.01.2004, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Згідно зі ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків. Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а порядок підтвердження трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 48 Кодексу Законів про працю України від 10.12.1971 № 322-VІІІ трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Загальний порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях затвердженою постановою Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 (далі Інструкція № 162).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Згідно п.1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 3 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 2.1 Порядку № 22-1 страховий стаж підтверджується документами про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Відповідно до п. 1 статті 40 Закону № 1058-ІV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно зі ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Таким чином, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода), яка підписана, зокрема Україною та Туркменістаном, пенсійне забезпечення громадян держав учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно до ст. 6 Угоди призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Згідно із ст. 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1 особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав - учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

За змістом частини 2 статті 4 Закону № 1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Судом встановлено, що вище зазначена угода є чиною, відповідно стаж набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, мають враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

Відповідно до ст. 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

З огляду на викладене, вихід України з Угоди 29.11.2022 року не припиняє права позивача на зарахування трудового стажу та заробітної плати у цьому спорі.

Таким чином, суд вважає, що відповідач неправомірно не здійснив перерахунок пенсії позивача на підставі довідки про заробітну плату від 23.06.2023 №157 за період роботи з 01.01.1987 по 31.12.1991 у ЗАТ «Ашхабадській телефонній мережі», оскільки обов`язок щодо проведення перевірки довідок наданих позивачем покладений на ГУ ПФУ в Одеській області, а необхідність проведення перевірки первинними документам не може спростовувати відомості які зазначені в довідці, а також створювати для пенсіонера наслідки у вигляді позбавлення права на належний розмір пенсії.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону № 1058-ІV перерахунок призначеної пенсії у разі виникнення права на підвищення пенсії проводиться - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Враховуючи, що позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії 06.10.2023 року, то пенсія має бути перерахована з 01.10.2023 року, тож суд на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України виходить за межі позовних вимог.

Суд зазначає, що у відповідності до ч. 1. ст. 77 КАС України позивачем доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

В той же час, відповідач не надав суду належні та допустимі докази, не виклав жодні правові обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке на думку суду не відповідає вимогам зазначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Із урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом скасування рішення та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача із урахування довідки про заробітну плату від 23.06.2023 №157 за період роботи з 01.01.1987 по 31.12.1991 у ЗАТ «Ашхабадській телефонній мережі».

Щодо перерахунку пенсії з урахуванням трудового стажу за період роботи з 01.01.1987 по 31.12.1991 у ЗАТ «Ашхабадській телефонній мережі», то така вимога є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки цей період вже зарахований до страхового стажу позивача.

З приводу стягнення судових витрат у вигляді правничої допомоги суд дійшов до таких висновків.

Позивач зазначив про понесення витрат на правничу допомогу в сумі 9500,00 грн.

Відповідач, у відзиві зазначив, що із розміром витрат на правничу допомогу не погоджується.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу врегульовано ст. 134 КАС України.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат позивач надав: договір про надання адвокатських послуг, квитанцію на 9500,00 грн, детальний опис робіт.

Так, за умовами договору вартість адвокатських послуг визначається у п.4.1. та складає 9500,00 грн, з яких: збір інформації, консультація, складання позовної заяви тощо.

Проаналізувавши зміст поданої заяви, дослідивши матеріали справи, співвставивши наведені позивачем аргументи із категорією цієї справи, суд вважає розмір витрат неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих послуг.

Предметом оскарження були дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, предмет та характер спірних правовідносин регулюється обмеженим колом нормативно-правових актів та не потребує для розв`язання аналізу значного обсягу нормативно-правових актів.

З огляду на викладене, суд вважає співмірним розміром зі складністю цієї справи та обсягом наданих адвокатом послуг суму витрат у розмірі 5000,00 грн.

Також суд зазначає, що судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню на користь позивача. Часткове задоволення позовних вимог не впливає на суму судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки кількість задоволених вимог фактично не відрізняється від кількості заявлених, та тих, за які такий збір сплачувався.

Керуючись ст. 241-246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за № 9067 від 10.10.2023 року про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії згідно зі ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 з 01 жовтня 2023 року перерахунок та виплату пенсії із урахування довідки про заробітну плату від 23.06.2023 №157 за період роботи з 01.01.1987 по 31.12.1991 у ЗАТ «Ашхабадській телефонній мережі» на підставі ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, із урахуванням виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов