Справа № 420/22719/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В.,

за участю секретаря судового засідання Пахолчак В.П.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Хорунжа В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколи Борисовича (провулок Воронцовський, 8, м. Одеса, 65026), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради (вул. Б. Хмельницького, 18, м. Одеса, 65004) про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколи Борисовича, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 08.07.2024 ВП 75473770 про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню постанови за ч.1 ст.152-1 КУпАП серії ОДП №3031618 від 20.03.2024.

Позивачка у позові зазначила, що у провадженні відповідача перебуває виконавче провадження №75473770 від 08.07.2024 з примусового виконання постанови Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради серії ОДП №3031618 від 20.03.2024, якою на неї за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП (порушення правил паркування транспортного засобу, у зв`язку з несплатою вартості послуг користування майданчиком платного користування), накладено штраф у розмірі 400 грн.

Позивачка вважає, що постанова серії ОДП №3031618 від 20.03.2024 року не набрала законної сили, адже у ній відсутні вказівки щодо направлення на її поштову адресу з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Оскільки постанова серії ОДП №3031618 від 20.03.2024 року не набрала законної сили у приватного виконавця не було правових підстав приймати постанову про відкриття виконавчого провадження №75473770 від 08.07.2024. Позивачка вважає, що за приписами п.1 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ підлягав поверненню стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

Позивачка просила задовольнити позовні вимоги.

Ухвалами суду від 22.07.2024 та 06.08.2024 року позов залишено без руху, надано та продовжено строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 07.08.2024 року клопотання позивача ОСОБА_1 про зупинення виконання виконавчого документу по даній справі №420/22719/24 повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою суду від 08.08.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст.268-273 КАС України щодо розгляду термінових справ, призначене судове засідання.

Відповідач надав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що оскаржувана постанова від 08.07.2024 ВП75473770 про відкриття виконавчого провадження прийнята у відповідності до вимог закону.

При цьому, відповідач зазначив, що доводи позивачки щодо необхідності повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі того що вона вважає, що постанова про адміністративне правопорушення не набрала законної сили не має законних підстав.

Так у постанові Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради серії ОДП №3031618 від 20.03.2024 визначена дата набрання законної сили 23.05.2024 року. Відповідач зазначив, що приватний виконавець немає законних підстав ставити під сумнів дату набрання законної сили, вказану у постанові про адміністративне правопорушення.

Таким чином, у постанові серії ОДП №3031618 від 20.03.2024 дотримані всі законні вимоги до виконавчого документа, отже підстави для повернення виконавчого документу стягувачу відсутні.

Водночас, на звернення позивачки Департаментом транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради листом від 19.07.2024 року ОСОБА_2 надано всі підтвердження відправки постанови про адміністративне правопорушення рекомендованим листом на адресу АДРЕСА_2 .

До суду надійшли пояснення по справі від представника третьої особи Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, у яких він просив відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог.

Департаментом транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради на адресу вказану в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, а саме: АДРЕСА_2 , була направлена друга копія постанови про накладення адміністративного стягнення серії ОДП №3031618 за номером поштового відправлення АТ «Укрпошта» 649 від 05.04.2024, яка відповідно до інформації з офіційного сайту та листа повернута відправнику з відміткою «Закінчення встановленого терміну зберігання» від 23.04.2024 року.

Відповідно до ст.291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Таким чином, на підставі ст.291 КУпАП постанова серії ОДП №3031618 набрала законної сили, а дії відповідача щодо прийняття оскаржуваної постанови є правомірними і такими, що відповідають діючому законодавству.

Позивачка подала до суду пояснення, у яких виклала зауваження до постанови про накладення адміністративного стягнення серії ОДП №3031618 від 20.03.2024 року як виконавчого документу, на підставі якого відкрито виконавче провадження, зазначивши, що основною невідповідністю являється те, що уповноваженою особою не заповнено рядок про відправку постанови рекомендованим листом з повідомленням про вручення. При цьому, вказала, що 16.07.2026 року в АСВП у ВП 75473770 додано копію постанови серія ОДП №3031618 від 20.03.2024 у форматі А4 без підпису уповноваженої особи. Також позивачка зазначила, що Департаментом обрано невірний на її думку спосіб доставки поштового відправлення «Укрпошта стандарт» замість правильного «Укрпошта Документи».

В судовому засіданні відповідач просив відмовити у задоволенні позову та пояснив, що ознайомившись з постановою ОДП 3031618 від 20.03.2024 року, дійшов висновку про відповідність виконавчого документа вимогам закону, оскільки на постанові проставлений штамп набрання законної сили, строк пред`явлення.

Представник третьої особи у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у поясненнях по справі.

Судом встановлено, що 05.07.2024 року на адресу відповідача надійшла заява Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради для примусового виконання у порядку ст.308 КУпАП постанови у справі про адміністративне правопорушення для стягнення з громадянки ОСОБА_2 штрафу з розмірі 800 грн з додатком - постанова ОДП 3031618 від 20.03.2024 року.

Згідно з вказаною постановою серія ОДП 3031618 від 20.03.2024 року про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), - зафіксовано порушення 20.03.2024 року: транспортний засіб SKODA FABIA, реєстраційний № НОМЕР_1 , належить ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 20.03.2024 року о 14:14:14 год в м. Одеса по вул. Водопровідна Новощіпний ряд, 2 водій транспортного засобу SKODA FABIA, ном. знак BH33010K порушив правила паркування т/з (не сплатив вартість послуг користування майданчиком з платного паркування), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.152-1 КУпАП, ст.26 постанови КМУ №1342. До ОСОБА_2 застосований штраф у розмірі 400 грн на підставі ст.ст.279-1 та 284 КУпАП. Також у постанові зазначено, що на підставі ч.2 ст.300-1, ст.307, ч.2 ст.308 КУпАП у разі несплати порушником штрафу протягом 30 днів у порядку примусового виконання цієї постанови органами ДВС стягнути з правопорушника подвійний штраф у сумі 800 грн. Також зазначено про технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

В графі «копія постанови надіслано рекомендованим листом» відсутні заповнені відомості щодо номеру листа та дати.

Також на постанові міститься штамп, в якому вказано - строк пред`явлення до виконання три місяця, дата набрання чинності постанови 23.05.2024 року.

08.07.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б. прийнята оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження №75473770, в якій зазначені: назва документу №ОДП3031618 від 20.03.2024 року, документ видав - Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху ОМР, стягнення 800грн, боржник ОСОБА_2 , документ вступив у законну силу 23.05.2024 року.

Постанова про відкриття виконавчого провадження доставлена до електронного кабінету ЄСІТС позивачки 08.07.2024 року.

Позивачка, вважаючи її неправомірною, оскаржила постанову про відкриття виконавчого провадження до суду.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України №1404-VIII від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII), відповідно до ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст.5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Частиною першою ст.2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності, тобто перевіряє рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям.

Досліджуючи оскаржувану постанову та документи, які стали підставою для її прийняття, відповідність дій приватного виконавця, який прийняв оскаржувану постанову вимогам Закону України №1404-VIII, суд дійшов висновку про неправомірність прийняття відповідачем оскаржуваної постанови, відповідно про наявність підстав для визнання її неправомірною та такою, що підлягає скасуванню.

При цьому суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст.3 Закону України №1404-VIII визначені виконавчі документи, які підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (п.6).

Повноваження Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради визначені Положенням про цей Департамент, яке затверджено рішенням Одеської міської ради №1459-VIІI від 27.09.2023 року (додаток до рішення) (далі Положення №1459-VIІI).

Згідно з п.2.2.7 Положення №1459-VIІI Департамент з питань організації заходів із безпеки дорожнього руху на території м. Одеси: 1) здійснює контроль за дотриманням вимог Правил дорожнього руху та Правил паркування транспортних засобів на території міста в частині дотримання всіма суб`єктами правил зупинки, стоянки та паркування транспортних засобів; 2) здійснює фото/відеофіксацію порушень правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів на території міста.

Відповідно до п.2.2.8 Положення №1459-VIІI у межах повноважень посадові особи Департаменту здійснюють розгляд справ про адміністративні правопорушення відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином, постанова серії ОДП №3031618 від 20.03.2024 року являється виконавчим документом.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У той же час статтею 4 Закону №1404-VIII встановлені вимоги до виконавчого документа, а також підстави його повернення.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Частиною 3 статті визначено, що виконавчий документ може бути видано у формі електронного документа, на який накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Згідно з ч.4 ст.4 виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: - рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання) (п.1).

Таким чином, приватний виконавець при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови серії ОДП №3031618 від 20.03.2024 року, повинен був перевірити наявність підстав для її повернення як виконавчого документа у відповідності до вимог закону.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.4 Закону України №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

Тобто приватний виконавець зобов`язаний дослідити питання щодо набрання законної сили постановою серії ОДП №3031618 від 20.03.2024 року, оскільки у випадку виявлення відсутності факту набрання законної сили зазначеною постановою, приватний виконавець мав би повернути виконавчий документ стягувачу відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з ч.2 ст.291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених ч.1 ст.300-1 цього Кодексу.

Судом встановлено, що в постанові серії ОДП №3031618 від 20.03.2024 року не заповнено графу відомостей про направлення вказаної постанови особі відносно якої складена постанова, що є вирішальним при визначенні факту набрання законної сили постановою згідно з ч.2 ст.291 КУпАП.

Вказані обставини приватним виконавцем залишено поза увагою, що свідчить про не встановлення ним дати набрання чинності виконавчого документа. Оскільки приватний виконавець не врахував цих обставин і не встановив дату набрання чинності виконавчим документом, відкриття виконавчого провадження було здійснено без належних правових підстав.

Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, верховенство права.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.3 ст.77 КАС України в адміністративних справах, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу, обов`язок доказування шкоди, заподіяної протиправними (незаконними) індивідуальними актами Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішеннями Кабінету Міністрів України, покладається на позивача.

Суд дійшов висновку, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірність прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження №75473770 від 08.07.2024 року.

Позивачка в обґрунтування позову вказує також інші доводи, які на її думку призвели до неправомірності прийняття оскаржуваної постанови. Між тим, за позицією ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість прийняття постанови про відкриття провадження по справі з підстав не встановлення приватним виконавцем дати набрання чинності виконавчого документа, що є достатнім для скасування оскаржуваної постанови з підстав неправомірності суд враховуючи позицію ЄСПЛ, викладену у справах «Салов проти України» та «Серявін та інші проти України», не надає оцінку іншим доводам позивачки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З відповідача підлягає стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивачки 968,96 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 139, 262, 241-246, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколи Борисовича (провулок Воронцовський, 8, м. Одеса, 65026, РНОКПП НОМЕР_3 ), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради (вул. Б. Хмельницького, 18, м. Одеса, 65004, ) про визнання протиправною та скасування постанови, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколи Борисовича про відкриття виконавчого провадження №75473770 від 08.07.2024 року.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколи Борисовича на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Е.В. Катаєва