Справа № 380/16793/23
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/16793/23 пров. № А/857/3035/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року у справі №380/16793/23 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про визнання протиправною і скасування постанови,

суддя в 1-й інстанції Костецький Н. В.,

дата ухвалення рішення 15 січня 2024 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 15 січня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову винесену Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №353866 від 14 квітня 2023 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову винесену Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №353866 від 14 квітня 2023 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що під час проведення перевірки 03 березня 2023 року встановлено, що у водія, який здійснював міжнародне перевезення вантажу згідно з CMR №343094, була відсутня роздруківка інформації про режим роботи та відпочинку водія транспортного засобу ОСОБА_2 з цифрового тахографа (оскільки водій не використовував свою особисту карту водія), а була в наявності роздруківка даних з цифрового тахографа невідомої особи ОСОБА_3 , що не спростовано позивачем, а, відповідно, дані дії автомобільного перевізника підпадають під кваліфікацію порушення щодо виконання міжнародних автомобільних перевезень пасажирів автомобільним перевізником (позивачем) без документів, визначених статтею 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», що відповідає порушенню, яке відображене у абзацом 6 частиною 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Крім того зазначає, що повідомлення про розгляд адміністративної справи, яке зареєстроване у електронній системі документообігу Державної служби України з безпеки на транспорті від 06 березня 2023 року №13954/31/24-23, було направлено на адресу позивача та зауважує, що нормами Порядку № 1567 визначено, що розгляд справи в разі неявки суб`єкта господарювання можна проводити і без його участі. Таким чином, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами перевірки 03 березня 2023 року уповноваженими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті під час перевірки транспортного засобу RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі «Львів-Шегині», 10 км, виявлено порушення ст.53 Закону України «Про автомобільний транспорт» та ЄУТР при здійсненні міжнародних перевезень вантажів згідно з CMR-343094 від 02 березня 2023 року. Водій ОСОБА_2 не використовував особисту картку водія при обладнаному та повіреному цифровому тахографі, відсутня інформація по режиму праці та відпочинку водія за поточний день 03 березня 2023 року. У тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абзац 6 частина 1 виконання нерезидентами та резидентами України міжнародних перевезень вантажів без документів, визначених ст.53 цього Закону. Щодо виявлених порушень водій транспортного засобу з актом ознайомлений, проте від його підписання відмовився. Ці відомості підтверджені актом від 03 березня 2023 року №348228 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до CMR №343094 від 02 березня 2023 року автомобільний перевізник PE SHOLOK M.O. здійснював перевезення вантажу з пункту смт. Жвирка, Львівська область, Україна до пункту Kirchlengera, Germany.

Листом від 06 березня 2023 року відповідач повідомив позивача про розгляд матеріалів справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, який відбудеться 12 квітня 2023 року з 10:00 до 13:00 год. за адресою: Львівська обл., м. Городок, вул. Львівська, буд. 659А/2.

14 квітня 2023 року відповідач прийняв постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ016006 (далі оскаржена постанова), якою вирішено стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 34000,00 грн. за допущення виконання нерезидентами та резидентами України міжнародних перевезень вантажів без документів, визначених ст.53 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за що передбачена абзацом 6 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що недотримання відповідачем вимог Закону №2344-III та Порядку 1567 щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт є достатніми правовими підставами для скасування постанови №353866 від 14 квітня 2023 року про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 34000,00 грн.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні визначено Законом України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05 квітня 2001 року з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №2344-III), у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з ч.7 ст.6 Закону №2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, вимоги до облаштування та технічного оснащення яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11 лютого 2015 року затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення №103), у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з п.1 Положення №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пункт 4 Положення №103 передбачає, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті.

Відповідно до п.8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначає Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 (далі - Порядок №1567), у редакції на момент виникнення спірних правовідносин.

Пунктом 4 Порядку №1567 передбачено, що рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

За приписами пунктів 13 - 15 Порядку №1567 графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Отже, відповідачу надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

З матеріалів справи вбачається, що під час проведення перевірки уповноваженими посадовими особами відповідача зупинено транспортний засіб RENAULT, н.з. НОМЕР_1 , на автодорозі «Львів-Шегині», 10 км.

Контролюючими особами Укртрансбезпеки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №348228 від 25 січня 2023 року, відповідно до якого зафіксовано порушення позивачем ст.53 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Вказані обставини стали підставою для прийняття відповідачем постанови від 14 квітня 2023 року №353866 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу, зокрема, за допущення порушення ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена ч.1 абз.6 ст.60 цього ж Закону, а саме: виконання нерезидентами та резидентами України міжнародних перевезень вантажів без документів, визначених ст.53 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону №2344-ХІІ автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-ХІІ передбачає, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ч.4 ст.60 Закону №2344-III порядок розгляду справи про порушення стягнення у вигляді штрафу за порушення, викладені у цій статті, та порядок оскарження постанови по справі про правопорушення визначає Кабінет Міністрів України.

Так, оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів регламентовано пунктами 20-30 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 ( далі-Порядок №1567).

Відповідно до п.20-21 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Згідно з абз.1 п.25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пункт 26 Порядку №1567 передбачає, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

З системного аналізу наведених вище правових норм суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що на орган державного контролю покладено обов`язок повідомити уповноважену особу суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення одним із способів: під розписку або рекомендованим листом із повідомленням. Справа розглядається за участю уповноваженої особи суб`єкта господарювання за виключенням випадку, коли уповноважена особа, яка належним чином повідомлена про дату і час розгляду справи, не з`явилася.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд, зокрема у справі №160/17116/22 звернув увагу на ту обставину, що належне повідомлення позивача про розгляд матеріалів справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт має суттєве значення для правильного вирішення спору і без з`ясування такої неможливо підтвердити чи спростувати правомірність оскаржуваної постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 березня 2023 року відповідачем підготовлено повідомлення №13954/31/24-23 про запрошення позивача прибути 12 квітня 2023 року на розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Так, пунктом 26 Порядку №1567 чітко передбачено, що надсилання повідомлення про розгляд справи суб`єкта господарювання здійснюється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують факт отримання позивачем вищевказаного повідомлення відповідача.

При цьому, саме лише надсилання повідомлення про розгляд справи не свідчить про сповіщення відповідної особи про розгляд справи, оскільки належним доказом сповіщення особи про розгляд справи може бути лише рекомендоване повідомлення про вручення, або особисте отримання особою такого повідомлення.

Доказів на спростування вищевказаних обставини апелянтом не подано, а судом таких не здобуто.

Колегія суддів зазначає, що відсутність доказів повідомлення позивача про розгляд матеріалів справи про порушення законодавства позбавило останнього можливості спростувати правомірність оскаржуваної постанови та надати відповідні докази.

При цьому, колегія суддів не вбачає підстав здійснювати правову оцінку правомірності прийняття оскаржуваної постанови, оскільки відповідачем порушено процедуру прийняття останньої.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що недотримання відповідачем вимог Закону №2344-III та Порядку 1567 щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт є достатніми правовими підставами для скасування постанови №353866 від 14 квітня 2023 року про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 34000,00 грн.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року у справі №380/16793/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 19 серпня 2024 року.