Справа № 620/2286/24
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2286/24 Суддя (судді) першої інстанції: Непочатих В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів: Карпушової О.В., Грибан І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Куликівської селищної ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, за апеляційною скаргою Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Куликівська селищна рада звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , в якому просила:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Івашка Сергія Вікторовича у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 щодо накладення 29.01.2024 штрафу у розмірі 10200,00 грн на Куликівську селищну раду Чернігівського району Чернігівської області за невиконання рішення суду;

- визнати протиправною постанову про накладення штрафу від 29.01.2024 головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Івашка Сергія Вікторовича у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 на Куликівську селищну раду Чернігівського району Чернігівської області за невиконання рішення суду у розмірі 10200,00 грн;

- скасувати постанову від 29.01.2024 головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 про накладення штрафу на Куликівську селищну раду Чернігівського району Чернігівської області за невиконання рішення суду у розмірі 10200,00 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу від 29.01.2024 ВП № НОМЕР_1, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Івашком С.В.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального права та просить відмовити у задоволенні позову.

Правова позиція апелянта обґрунтована зокрема тим, що в межах спірних правовідносин відповідач діяв у межах повноважень, у порядку та в спосіб встановлений Конституцією та законами України, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Вказано, що судами першої та другої інстанції було підтверджено факт невиконання рішення суду у справі № 620/6111/21 Куликівською селищною радою, за що і було винесено постанову про накладення штрафу ВП НОМЕР_1 від 16.10.2023 у розмірі 5100,00 грн, яка не була визнана протиправною та не була скасована.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.05.2022 Чернігівським окружним адміністративним судом по справі № 620/6111/21 був виданий виконавчий лист про зобов`язання Куликівську селищну раду Чернігівського району Чернігівської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.02.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною площею 2,0000 га, ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (КВЦПЗ 01.03), що розташована на території Дрімайлівської сільської ради (за межами населених пунктів) Куликівського району Чернігівської області і надання у власність земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0650 та прийняти рішення відповідно до вимог Земельного кодексу України.

На підставі виконавчого листа № 620/6111/21, виданого 26.05.2022 Чернігівським окружним адміністративним судом, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Івашком С.В. було винесено постанову від 16.10.2023 про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1, в якій зазначено про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

В ході здійснення вказаного виконавчого провадження Куликівська селищна рада листом від 10.11.2023 повідомила відповідача про те, що на виконання рішення суду було розглянуто заяву стягувача та прийнято рішення від 26.05.2022 № 593, яким відмовлено у передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_1 .

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Івашко С.В., зважаючи на повторне невиконання рішення суду без поважних причин, 29.01.2024 прийняв постанову про накладення штрафу на позивача у розмірі 10200,00 грн.

Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив зокрема з того, що позивачем було виконано дане судове рішення шляхом розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.02.2021 та прийняття рішення від 26.05.2022 № 593 «Про відмову ОСОБА_1 у передачі земельної ділянки у власність», в якому зазначені правові підстави його прийняття.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктами 1, 16 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закічення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Наведені положення законодавства в контексті цієї справи свідчать про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Суд першої інстанції вірно вказав, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішення суду Куликівською селищною радою прийнято рішення від 26.05.2022 № 593 «Про відмову ОСОБА_1 у передачі земельної ділянки у власність», про що відповідача було повідомлено листом від 10.11.2023 № 03-07/2335.

Згідно рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.10.2021 по справі № 620/6111/21 судом було встановлено протиправну бездіяльність відповідача стосовно не прийняття рішення, та, зокрема, зобов`язано Куликівську селищну раду Чернігівського району Чернігівської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.02.2021.

Відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відтак, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.10.2021 у справі № 620/6111/21 позивачем було виконано шляхом розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.02.2021 та прийняття рішення від 26.05.2022 № 593 «Про відмову ОСОБА_1 у передачі земельної ділянки у власність», в якому зазначені правові підстави його прийняття.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги зазначає, що обставина прийняття згаданого рішення від 26.05.2022 № 593 свідчить про виконання судового рішення, та спростовує наявність підстав для притягнення позивача до відповідальності за невиконання рішення суду.

Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання апелянта на практику Верховного Суду, викладену у постанові від 27.07.2023 у справі № 392/856/22, за якою Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» доповнено розділ Х Перехідних положень Земельного Кодексу України пунктом 27, підпункт 5 якого передбачав, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Тлумачення вказаної норми, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що така заборона не поширюється на випадки виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Наведена правова позиція стосується наявності підстав для розгляду та задоволення заяв про передачу земельних ділянок у власність громадян, проте виходить за межі спірних правовідносин, в яких предметом дослідження є факт виконання або невиконання рішення суду, та наявність підстав для накладення штрафу за невиконання такого рішення.

За наведених обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що суд попередньої інстанції аргументовано вказав на наявність підстав для задоволення позовних вимог частково шляхом визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 29.01.2024 ВП № НОМЕР_1, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Івашком С.В.

Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Відтак, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанцій та були враховані судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення, яке, на переконання колегії суддів, є законним та прийнято з дотриманням норм матеріального права.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку за наслідками розгляду даного спору.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом Куликівської селищної ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: О. В. Карпушова

І. О. Грибан