Справа № 160/34363/23
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача 1 Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
28.12.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача 1 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, подана через систему Електронний суд представником позивача адвокатом Козаченко Дарією Ігорівною, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу періоду навчання з 01 вересня 1986 року по 18 липня 1987 року в СПТУ №40 м. Першотравенська Дніпропетровської області, періоду роботи з 21 липня 1987 року по 03 травня 1988 року на Шахті ХХVІ з`їзду об`єднання «Павлоградвугілля», періоду проходження строкової служби з 05 січня 1990 року по 15 листопада 1991 року, періоду роботи з 16 грудня 1991 року по 18 липня 1997 року на ДВАТ «Першотравенське шахтобудівельне управління №4», призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 з дня звернення за пенсією, а саме: з 02 серпня 2023 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункт «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням змін, визначених рішенням Конституційного суду України в справі № 1- 5/2018 (746/15) від 23 січня 2020 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного від 02.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено відповідачам 15-денний строк з дня вручення ухвали на подання відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача; витребувано від відповідача 1 та відповідача 2 для залучення до матеріалів справи додаткові докази та встановлено строк для їх подання.
Про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) сторони повідомленні відповідно до приписів КАС України, що підтверджується матеріалами справи.
За даними КП ДСС ухвали про відкриття провадження 15.02.2024 надіслано одержувачам ОСОБА_2 (представнику позивача), Головному управлінні Пенсійного фонду в м. Києві та Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за допомогою підсистеми Електронний суд в їх електронні кабінети, а копію адміністративного позову Головному управлінні Пенсійного фонду в м. Києві та Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 28.12.2023, що підтверджується матеріалами справи. Тобто, строк на подання відзиву з урахуванням ч.6 ст.120 КАС України до 01.03.2024.
26.02.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві засобами поштового зв`язку надійшло клопотання про залучення доказів на виконання ухвали.
27.02.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області через систему Електронний суд надійшло клопотання про залучення доказів на виконання ухвали.
04.03.2024 від представника позивача адвоката Козаченко Д.І. через систему Електронний суд надійшли пояснення в яких зазначено, що згідно трудової книжки та пільгової довідки позивач після проходження військової служби працевлаштувався 16 грудня 1991 року на ДВАТ «Першотравенське шахтобудівельне управління №4» на посаду «учня підземного гірничого» з повним робочим днем у шахті, отже, період служби позивача в Радянській армії з 05 січня 1990 року по 15 листопада 1991 року повинен бути зарахований до пільгового стажу.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_3 , виданим 03.01.1997 року Першотравенським МВ УМВС України в Дніпропетровській області.
Позивач 02.08.2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 з відповідним пакетом документів.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 09.08.2023 №84 було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком по Списку №1 на підставі заяви від 02.08.2023.

У рішенні вказано, що відповідно до підпункту 1 частини 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно наданих до заяви документів про стаж (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, диплом, військовий квиток, довідки про підтвердження стажу) страховий стаж складає 29 років 05 місяців 12 днів, пільговий стаж за Списком № 1 відсутній.

До пільгового стажу не враховано період роботи згідно довідки від 08.05.2007 №01/79, оскільки ДВАТ «Першотравенське шахтобудівельне управління №4» припинило свою діяльність. Позитивне рішення Комісії не надано, отже, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком №1.

05.12.2023 року представником позивача було направлено адвокатський запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо пенсійного забезпечення.

12.12.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом №0400-010304-8/200018 в якому зазначено про те, що до заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 падав довідку від 08.05.2007 №01/79 яка видана ДВАТ "Першотравенське шахтобудівельне управління № 4". Згідно відомостей з реєстру страхувальників ДВАТ "Першетравенське шахтобудівельне управління № 4", за даними Єдиного державного реєстру припинило свою діяльність. Відповідно до наданих документів, загальний страховий стаж заявника складає 29 років 05 місяці 12 днів, пільговий стаж не визначений. Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві рішенням від 09.08.2023 №84 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, оскільки періоди пільгової роботи з 16.12.1991 по 18.07.1997 в зазначеній довідці від 08.05.2007 №01/79 необхідно підтвердити Комісією, для вирішення питання щодо подання документів на розгляд Комісії ОСОБА_1 необхідно особисто звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) із відповідною заявою та документами. Також у листі зазначено, що ОСОБА_1 не було надано пільгової довідки за період роботи з 21.07.1987 по 03.05.1988 на Шахті ХХVІ з`їзду об`єднання "Павлоградвугілля", тому зазначений період зараховано на загальних підставах. До страхового стажу ОСОБА_1 зараховано періоди з 01.01.2004 відповідно до інформації, що відображена в індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно сплати страхових внесків. А також повідомлено про те, що час навчання за спеціальністю в професійно-технічних навчальних закладах зараховується до пільгового стажу за умови, якщо впродовж трьох місяців після закінчення навчання особа працевлаштувалася за набутою (пільговою) професією (стаття 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту). Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби", час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або до введення в дію Закону № 1058.

Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії та зарахуванні до стажу роботи за Списком №1 періодів роботи з 21.07.1987 року по 03.05.1988 року та з 16.12.1991 року по 18.07.1997 року, навчання з 01.09.1986 року по 18 .07.1987 року та проходження строкової служби з 05.01.1990 року по 15.11.1991 року, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Пунктом 2 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №41/26486 (далі Положення №№28-2), Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, для визначення наявного трудового стажу для призначення пенсій необхідно використовувати записи в трудовій книжці і лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж може встановлюватися на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення страхового стажу.

Із записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судом встановлено, що позивач, зокрема (мовою оригіналу):

- з 01.09.1986 по 18.07.1987 навчання у СПТУ №40 м. Першотравенська Дніпропетровської області (диплом НОМЕР_4 від 18.07.1987р.);

- 21.07.1987 переведений підземним електрослюсарем третього розряду з повним робочим днем на шахті ХХVІ з`їзду об`єднання «Павлоградвугілля» (наказ №422 від 23.07.1987р.);

- 03.05.1988 звільнений за власним бажанням (наказ №18-к від 29.04.1988р.);

- з 05.01.1990 по 15.11.1991 проходження строкової військової служби у Радянській армії (військовий квиток НОМЕР_2 );

- 16.12.1991 прийнятий в гірничий цех «учеником подземного горнорабочего» з повним робочим днем в шахті на ДВАТ «Першотравенське шахтобудівельне управління №4» (наказ №55 від 16.12.1991р.);

- 05.08.1992 переведений у гірничий цех МТВМ 5 розряду з повним робочим днем в шахті ДВАТ «Першотравенське шахтобудівельне управління №4» (наказ №99 від 05.08.1992р.);

- 18.07.1997 звільнений за власним бажанням (наказ №113 від 18.07.1997р.).

Відповідно до довідки Державного відкритого акціонерного товариства «Першотравенське шахтобудівельне управління №4» від 08.05.2007 №01/79 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ОСОБА_1 працював з повним робочим днем в шахті у період з 16.12.1991 по 05.08.1992 «учеником подземного горнорабочего» (наказ №55 від 16.12.1991р.), з 18.07.1997 звільнений за власним бажанням (наказ №113 від 18.07.1997р.). Крім того, у вказаній довідці зазначено про проведення атестації робочих місць: наказ №241 від 03.11.1994р., наказ №348 від 01.11.1999р. Працював в цехах виробництвах в Список №1, Розділ 1, підрозділ 1.1 а, затвердженому Постановою КМУ №36 від 16.01.2003р. Підстава видачі вказаної довідки: особова картка ФТ-2, розрахункові відомості, табеля.

Відповідно до архівної довідки від 20.07.2023 року №Ц-65, виданої архівним відділом Першотравенської міської ради Дніпропетровської області визначено, що у матеріалах документального фонду № 63 «Державне відкрите акціонерне товариство «Першотравенське Шахтобудівельне управління № 4» Державної холдингової компаній «Дніпрошахтобуд» значиться « ОСОБА_3 » і з розрахункових відомостях з нарахування заробітної плати за 1992-1996 роки. Підстава: ф. № 63, оп. № 2-ос. спр. 98, арк. 93. 363, спр. 99, арк. 101. 363: спр. 100, арк. 87, 355; спр. 101. арк. 93, 361: спр. 102, арк. 81: спр. 103. арк. 94; спр. 104. арк. 70; спр. 105. арк. 112, спр. 106, арк. 91: спр. 107. арк. 89; спр. 108, арк. 57: спр. 109. арк. 81: спр. 111, арк. 49, 131, 211; спр. 113. арк. 37, 122, 192, 256, 329, 392; спр. 114, арк. 37, 97, 160, 243. 305. 377; спр. 116. арк. 388; 255, 165, 79. За січень, лютий, вересень-грудень 1992 року, березень, червень 1993 року, січень-червень, жовтень-грудень 1994 року, січень-червень, серпень, грудень 1996 року дані щодо заробітної плати ОСОБА_1 відсутні у зв`язку з тим, що розрахункові відомості з нарахування заробітної плати (табульграми) за цей період на зберігання до архівного відділу не надходили (акт про нестачу справ (документів) у структурних підрозділах № 1 від 20.10.2017). Даних, в яких одиницях нараховувалась заробітна плата, у розрахункових відомостях не зазначено. Назву професії, доплати за шкідливі умови праці та інші види оплати праці архівний відділ розшифрувати у розрахункових відомостях не має можливості. Табелі видів та спусків на зберігання не надходили. Інших даних не виявлено.

Крім того, відносно вищезазначеної архівної довідки від 20.07.2023 року №Ц-65 структурним підрозділом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області було проведено перевірку достовірності та обгрунтованості видачі довідки, за результатами якої складено Акт №0400-011005-1/14731 від 07.09.2023 року, якою, зокрема встановлено, що в ході перевірки розбіжності між первинними документами та даними, заявленими в довідці від 20.07.2023 №Ц-65 за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 на ім`я ОСОБА_1 , не встановлено.

Відповідно до архівної довідки від 20.07.2023 року №Ц-66, виданої архівним відділом Першотравенської міської ради Дніпропетровської області визначено, що у матеріалах документального фонду № 63 «Державне відкрите акціонерне товариство «Першотравенське Шахтобудівельне управління № 4» Державної холдингової компанії «Дніпрошахтобуд» значиться « ОСОБА_3 » і в книгах наказів з кадрових питань є такі відомості (мовою оригіналу): «приказ по Шахтостроительному управлению №4 Комбината «Днепрошахтострой» №99/к от 3 августа 1992г. «Об предоставлении отпуска и переводе». Подземного ученика горнорабочего Цыбченко А.Ю. таб. №398 перевести подз. МГВМ 5 разр. с тар. ст. 417,84 с 5.08.92 г. Підстава: ф. № 63, оп. № 1-ос, спр. № 44, арк. 95. Надати копію наказу про прийняття на роботу ОСОБА_1 від 16.12.1991 № 55 та звільнення від 18.07.1997 № 113 немає можливості у зв`язку з тим, що вищезазначений накази на зберігання до архівного відділу не надходив (акт про нестачу справ (документів) у структурних підрозділах № 1 від 20.10.2017). Надати копію наказу про прийняття на роботу ОСОБА_1 від 16.12.1991 №№ 55 та звільнення від 18.07.1997 № 113 немає можливості у зв`язку з тим, що вищезазначений накази на зберігання до архівного відділу не надходив (акт про нестачу справ (документів) у структурних підрозділах № 1 від 20.10.2017). На підставі наказу Міністерства вугільної промисловості України від 12.01.1998 р. № 7 ДВАТ «Першотравенське Шахтобудівельне управління № 4» перетворено в дочірнє відкрите акціонерне товариство «Першотравенське ШБУ № 4 державної холдингової компанії «Дніпрошахтобуд». Накази про реорганізацію підприємства на зберігання не надходили.

В ході судового розгляду справи судом з`ясовано, що відповідачем-1 в оскаржуваному рішенні зазначено, що до пільгового стажу не враховано період роботи згідно довідки від 08.05.2007 №01/79, оскільки ДВАТ «Першотравенське шахтобудівельне управління №4» припинило свою діяльність. Позитивне рішення Комісії не надано. А також відповідачем-2 в листі №0400-010304-8/200018 від 12.12.2023 зазначено, що позивачем не було надано пільгової довідки за період роботи з 21.07.1987 по 03.05.1988 на Шахті ХХVІ з`їзду об`єднання "Павлоградвугілля", тому зазначений період зараховано на загальних підставах.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, спірні періоди роботи позивача підтверджено відповідними записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , засвідчені підписами уповноваженої особи та містять відповідні печатки, відтак відомості, які зазначені в трудовій книжці свідчать про те, що позивач працював у вказані періоди.

При цьому, суд наголошує, що віднесення професій, за якими працював позивач у спірні періоди, до списку №1 пенсійним органом в оскаржуваному рішенні, не оспорюється.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 01.12.2005 за №1451/11731, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Таким чином, з викладених законодавчих норм вбачається, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком №1 та/або Списком №2.

Відповідно до пункту 1.1а усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах віднесено до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 № 36 (поз. 1.1а розд. І).

Відповідно до пункту 1.1г працівники, зайняті на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік (в обліковому періоді): зокрема професія «електрослюсар» віднесена до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 № 36 (поз. 1.1г розд. І).

Отже, суд приходить до висновку, що періоди роботи ОСОБА_1 з 21 липня 1987 року по 03 травня 1988 року на Шахті ХХVІ з`їзду об`єднання «Павлоградвугілля» та з 16 грудня 1991 року по 18 липня 1997 року на ДВАТ «Першотравенське шахтобудівельне управління №4» протиправно незараховані до пільгового стажу позивача.

Щодо зарахування до пільгового стажу роботи позивача періоду проходження ним навчання суд зазначає наступне.

Відповідно до п."д"ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Стаття 18 Закону України від 10.02.1998 №103/98 "Про професійну (професійно-технічну) освіту" містить перелік типів закладів професійної (професійно-технічної) освіти. До закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище- агрофірма; училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.

Відповідно до ст. 38 Закону №103/98, час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Судом встановлено, що позивач, згідно з дипломом серії НОМЕР_4 , закінчив навчання 18 липня 1987 року та набув професії «електрослюсар підземний», а відповідно до запису №5 трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 останній прийнятий на роботу за набутою професією «електрослюсар підземний», яку віднесено до Списку №1 21.07.1987 року, тобто не пізніше трьох місяців з дня закінчення навчання, а відтак на переконання суду вказаний період навчання повинен бути зарахований до пільгового стажу роботи позивача.

Щодо зарахування до пільгового стажу періоду проходження позивачем строкової військової служби в Радянській армії, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. «в» абз. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У відповідності до статті 2 Закону України "Про внесення змін до деяких Законів України, щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби", час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пенсію на пільгових умовах до набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

З аналізу вимог статті 8 вищезазначеного Закону встановлено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Судом встановлено, що на момент призову на військову службу позивач працював на посаді «вальцювальника», що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_1 (записи №10-12). Відповідно до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1956 №1173 посада «вальцювальник» віднесена до вказаного Списку №1, а відтак повинен бути зарахований до пільгового стажу роботи позивача.

Оскільки відповідачами неправомірно незараховано до пільгового стажу роботи вищевказані періоди роботи, навчання та військової служби та відповідно прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії позивача на пільгових умовах, а тому порушені позивачем права підлягають відновленню судом.

При цьому, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Фактично, необхідною передумовою застосування частини 2 статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вперше у рішенні від 16.12.1974 у справі Міллер проти Австрії, де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні Гайгузус проти Австрії від 16.09.1996, в якому зазначено, що якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі Кечко проти України (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні Великода проти України від 03.06.2014 зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 р. у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 р. у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Крім того, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Салах Шейх проти Нідерландів, ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно Рішення ЄСПЛ по справі Рисовський проти України (Rysovskyy v. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховує положення Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Отже, з метою повного та всебічного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог на підставі ч.2 ст.9 КАС України, а саме:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №84 від 09 серпня 2023 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та не зарахуванні до пільгового стажу періоду навчання з 01 вересня 1986 року по 18 липня 1987 року в СПТУ №40 м. Першотравенська Дніпропетровської області, періоду роботи з 21 липня 1987 року по 03 травня 1988 року на Шахті ХХVІ з`їзду об`єднання «Павлоградвугілля», періоду проходження строкової служби з 05 січня 1990 року по 15 листопада 1991 року, періоду роботи з 16 грудня 1991 року по 18 липня 1997 року на ДВАТ «Першотравенське шахтобудівельне управління №4»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1: періоду навчання з 01 вересня 1986 року по 18 липня 1987 року в СПТУ №40 м. Першотравенська Дніпропетровської області, періоду роботи з 21 липня 1987 року по 03 травня 1988 року на Шахті ХХVІ з`їзду об`єднання «Павлоградвугілля», періоду проходження строкової служби з 05 січня 1990 року по 15 листопада 1991 року, періоду роботи з 16 грудня 1991 року по 18 липня 1997 року на ДВАТ «Першотравенське шахтобудівельне управління №4».

Водночас, суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідачами не проводився розрахунок пільгового стажу позивача з урахуванням періодів, врахованих судом у цьому рішенні, то суд вважає, що належним способом порушених прав позивача у заявленому до розгляду спорі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 02.08.2023 про призначення пенсії та провести розрахунок пільгового стажу позивача для призначення пенсії, з урахуванням правової позиції, викладеної в цьому рішенні.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

Таким чином, судовий збір у розмірі 1073,60 грн., сплачений позивачем при поданні адміністративного позову до суду відповідно до електронної квитанції про сплату від 27.12.2023 №2672-1663-7848-8370, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 536,80 грн. (по 268,40 грн з кожного з відповідачів).

Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) до відповідача 1 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; ), відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №84 від 09 серпня 2023 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та не зарахуванні до пільгового стажу періоду навчання з 01 вересня 1986 року по 18 липня 1987 року в СПТУ №40 м. Першотравенська Дніпропетровської області, періоду роботи з 21 липня 1987 року по 03 травня 1988 року на Шахті ХХVІ з`їзду об`єднання «Павлоградвугілля», періоду проходження строкової служби з 05 січня 1990 року по 15 листопада 1991 року, періоду роботи з 16 грудня 1991 року по 18 липня 1997 року на ДВАТ «Першотравенське шахтобудівельне управління №4».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1: періоду навчання з 01 вересня 1986 року по 18 липня 1987 року в СПТУ №40 м. Першотравенська Дніпропетровської області, періоду роботи з 21 липня 1987 року по 03 травня 1988 року на Шахті ХХVІ з`їзду об`єднання «Павлоградвугілля», періоду проходження строкової служби з 05 січня 1990 року по 15 листопада 1991 року, періоду роботи з 16 грудня 1991 року по 18 липня 1997 року на ДВАТ «Першотравенське шахтобудівельне управління №4».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.08.2023 про призначення пенсії та провести розрахунок пільгового стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії, з урахуванням правової позиції, викладеної в цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 268,40 грн. (двісті шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 268,40 грн. (двісті шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Юхно