Справа № 204/4250/24
Суддя: Приваліхіна А. І.
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/4250/24
Провадження № 2-а/204/47/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, в особі Приваліхіної А.І., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 із вимогою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення (а. с. 1-4, 21-23).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що постановою № 3507 від 10 квітня 2024 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1700 гривень. Вказує, що з даною постановою він не згоден, бо вважає її необґрунтованою, незаконною та складеною з порушенням норм КУпАП, оскільки вона не відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи. Так, зазначає, що з 01 вересня 2023 року він є студентом п`ятого курсу архітектури, будівництва та землі, денної форми навчання, у Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка», що підтверджується довідкою № 16/56-356 від 05 вересня 2023 року, а також копією договору про надання платних освітніх послуг № 2070/23 від 15 серпня 2023 року. Тому, вважає, що інформацію про його зарахування до навчального закладу до відповідного районного (міського) територіального центу комплектування та соціальної підтримки, відповідно до вимог п. 34 Постанови «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» № 1487 від 30 грудня 2022 року, повинен був передати саме навчальний заклад. Крім того, вказує на те, що справа про притягнення його до адміністративної відповідальності була розглянута відповідачем за його відсутності, бо відповідач не повідомив його належним чином про місце та час розгляду справи, чим фактично позбавив його права бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу. Крім того, вказує на те, що накладене відповідачем на нього адміністративне стягнення, накладене з порушенням строків встановлених ст. 38 КУпАП. Тому, прохає суд визнати протиправною та скасувати постану від 10 квітня 2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП , а провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 03 травня 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано термін на усунення недоліків (а. с. 15).

13 травня 2024 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 03 травня 2024 року, позивачем усунуто (а. с. 19-23).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без виклику сторін (а. с. 25), копія якої надіслана учасникам справи 14 травня 2024 року за вихідним № 13338/24-вих/2-а/204/47/24 (а. с. 26).

12 червня 2024 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву (а. с. 29-30), в якому він позовні вимоги не визнає, проти задоволення позовних вимог, заперечує.

В обґрунтування відзиву зазначено, що позивачем при зверненні до суду з позовною заявою пропущено строки, оскільки оскаржувана постанова винесена 10 квітня 2024 року, а з позовом останній звернувся 26 квітня 2024 року, тоді коли строк сплив 20 квітня 2024 року. З цих підстав, прохає суд, позовну заяву залишити без розгляду. Разом з цим, зазначає, про те, що позивач був обізнаний про час і місце розгляду справи, а тому остання була правомірно розглянута відповідачем за його відсутності. Вказує, що оскільки вчинене позивачем правопорушення є триваючим, з огляду на те, що воно було пов`язане з тривалим безприривним невиконанням обов`язків, передбачених законом, то стягнення накладено на останнього в межах строків, визначених ст. 38 КУпАП, тобто протягом двох місяців з дня його виявлення. Разом з цим, вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП відбулося із дотримання встановлених законом строків, а відтак доводи останнього є необґрунтованими, а дана позовна заява безпідставною, тому прохає суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 08 квітня 2024 року о 23 годині позивача було затримано інспектором взводу роти 2 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_2 у зв`язку із вчиненням ним правопорушення передбаченого ст. ст. 210 та 210-1 КУпАП, для припинення правопорушення та вирішення питання щодо оформлення матеріалу про адміністративне правопорушення. В подальшому він був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 , час фактичного затримання 22 година 40 хвилин, про що складено протокол серії АЗ № 069322 про адміністративне затримання (а. с. 7 та на звороті).

10 квітня 2024 року т. в. о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 винесено оскаржувану постанову № 3507, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, ОСОБА_1 було доставлено поліцією 08 квітня 2024 року о 23 годині 05 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_2 як такого, що був поданий у розшук ІНФОРМАЦІЯ_2 за порушення правил військового обліку за зверненням № 1/584 від 16 січня 2024 року (а. с. 8 та на звороті).

Разом з цим, у вказаній постанові зазначено, що 29 грудня 2020 року згідно з протоколом № 14 ОСОБА_1 , 1994 року народження, було звільнено від призову на строкову службу, у зв`язку з досягненням 27-річного віку, матеріали направлені до правоохоронних органів, як на такого, який ухилявся від призову.

Таким, чином, встановлено те, що з 29 грудня 2020 року до теперішнього часу, ОСОБА_1 , 1994 року народження, до ІНФОРМАЦІЯ_2 , не з`являвся, на військовий облік військовозобов`язаних не став, військовий документ військовозобов`язаного не отримував, відомостей про зміну освіти, місця роботи, місця проживання тощо не надав, доказів поважності причин неявки ним не надано, чим порушував правила військового обліку визначені п. 3 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 37, п. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Правилами військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджений Постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487), відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 210 КУпАП. Вказано, що оскільки зазначені дії вчинені в умовах особливого періоду, то ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП.

З довідки Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» № 16/56-356 від 05 вересня 2023 року (а. с. 9) вбачається, що позивач 01 вересня 2023 року зарахований на п`ятий курс архітектури, будівництва та землеустрою за денною формою навчання. Передбачене закінчення навчання 31 грудня 2024 року.

З договору про навчання у закладі вищої освіти № 4337/МД-192-К від 31 серпня 2023 року та договору про надання платних освітніх послуг № 2070/23 від 15 серпня 2023 року, що укладений між Національним технічним університетом «Дніпровська політехніка» та позивачем (а. с. 10 та на звороті, 11 та на звороті) вбачається, що останній отримує підготовку за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою «Будівництво та цивільна інженерія» за спеціальністю «192 Будівництво та цивільна інженерія» для здобуття ступеня вищої освіти Магістр, за акредитованою освітньою програмою строком до 01 липня 2027 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. 1 ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що позивач це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Нормами п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що індивідуальний акт акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій aбo в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав aбo інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням aбo мас визначений строк.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Приписами ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, приписами ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Зокрема, приписами ч. 2 ст. 210 КУпАП встановлено відповідальність, за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку), за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, виражається у формі порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Відповідно до оскаржуваної постанови, 08 квітня 2024 року о 23 годині 05 хвилин ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 як такий, що був поданий у розшук ІНФОРМАЦІЯ_2 за порушення правил військового обліку за зверненням № 1/584 від 16 січня 2024 року. 29 грудня 2020 року. Згідно з протоколом № 14 ОСОБА_1 , 1994 року народження, було звільнено від призову на строкову службу, у зв`язку з досягненням 27-річного віку, матеріали направлені до правоохоронних органів, як на такого, який ухилявся від призову. Встановлено те, що з 29 грудня 2020 року до теперішнього часу, ОСОБА_1 , 1994 року народження, до ІНФОРМАЦІЯ_2 , не з`являвся, на військовий облік військовозобов`язаних не став, військовий документ військовозобов`язаного не отримував, відомостей про зміну освіти, місця роботи, місця проживання тощо не надав, доказів поважності причин неявки ним не надано, чим порушував правила військового обліку визначені п. 3 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 37, п. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Правилами військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджений Постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487).

Так, п. 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» визначених у додатку 2 до вищевказаного Порядку визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: 1) перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані Служби зовнішньої розвідки - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад; за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності; у разі вибуття за межі України на строк більше трьох місяців - за місцем консульського обліку в закордонних дипломатичних установах України; 2) прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів; 3) не змінювати місце проживання з моменту оголошення мобілізації та у воєнний час без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів СБУ, Служби зовнішньої розвідки - без дозволу відповідного керівника); 4) проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань приписки, призовних комісій або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у Службі зовнішньої розвідки - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки; 5) проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі, проходити службу у військовому резерві; 6) особисто прибувати до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки з паспортом громадянина України і військово-обліковими документами для зняття з військового обліку в разі вибуття в іншу місцевість до нового місця проживання, за межі України на постійне місце проживання або на строк більше трьох місяців, у разі зміни місця проживання в межах міста з переїздом на територію іншого адміністративного району; 7) особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки, закордонної дипломатичної установи України), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік; 8) особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; 9) негайно повідомляти районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки за місцем військового обліку про втрату військово-облікового документа; 10) звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки; 11) подавати щороку до 1 жовтня до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки документи, що підтверджують право громадян на відстрочку від призову на строкову військову службу.

З указаної постанови вбачається, що 29 грудня 2020 року позивача звільнено від призову на строкову службу у зв`язку із досягненням 27-річного віку, матеріали направлені до правоохоронних органів, як на такого, який ухилявся від призову. При цьому вказано, що останній на військовий облік військовозобов`язаних не став, військовий документ військовозобов`язаного не отримав, відомостей про зміну освіти, місця роботи, місця проживання тощо не надав, чим останнім, вчинено триваюче правопорушення, адміністративна відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 210 КУпАП. Разом з цим, зазначено, що за зверненням № 1/584 від 16 січня 2024 року позивача було подано у розшук.

Однак, з вказаної постанови не зрозуміло, в чому саме полягало правопорушення позивача, чи то в тому, що він не став на військовий облік, чи то не оновив дані, чи то не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 за призовом, чи то не став на облік після звільнення від призову. Також не зрозуміло ані коли саме було вчинено позивачем правопорушення, ані чому від призову його звільнено в грудні 2020 року, а у розшук подано у січні 2024 року, а притягнуто до відповідальності у квітні 2024 року.

Більш того, суд зазначає, що жодних доказів того, що відповідачем було призвано позивача на строкову службу; що останнім таку повістку було отримано; що позивач не з`явився у зазначений у повістці час до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; що його було звільнено від призову на строкову службу у зв`язку з досягненням 27-річного віку; що за зверненням № 1/584 від 16 січня 2024 року його було подано у розшук; відповідачем суду не надано.

Таким чином, відповідачем доказів вчинення вказаного адміністративного правопорушення позивачем суду не надано, а оскаржувана постанова посилань на такі докази не містить, що підтверджують вчинення такого правопорушення, зокрема: направлення виклику позивачу районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки та його неявку на вказаний виклик; зміну персональних даних позивача чи місце його проживання.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Таким чином, виконуючи обов`язок доказування, відповідач мав би надати докази вчинення позивачем інкримінованого останньому правопорушення, оскільки обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як встановлено судом, окрім правом надання відзиву на позову заяву, відповідач не скористався правом подання доказів (п. 2 ч. 3 ст. 44 КАС України), не виконав свій процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності оскаржуваного рішення відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС та не надав до суду доказів на підтвердження правомірності свого рішення постанови № 3507 від 10 квітня 2024 року.

Отже, з наведеного слідує, що відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив порушення позивачем в період з 29 грудня 2020 року по 10 квітня 2024 року Правил військового обліку, через що, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, що виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, а відтак оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Статтею 286 КАС України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для скасування постанови т. в. о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 № 3507 від 10 квітня 2024 року за справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а справу про адміністративне правопорушення слід закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 262, 286 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 3507 від 10 квітня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень визнати протиправною та скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів зо дня його підписання суддею або протягом десяти днів зо дня отримання його копії учасниками справи.

Рішення суду набирає законної сили протягом десяти днів зо дня його підписання суддею або протягом десяти днів зо дня отримання його копії учасниками справи, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна