Справа № 638/13805/24
Суддя: Семіряд І. В.
Дата ухвалення: 2024-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/114/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І. В.,

за участю секретаря Поддубкіної А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харків справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправної та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

29.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з зазначеним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.07.2024 інспектором 2 взводу 3 роти 4 батальйону УПП в Х/о відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. У постанові зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Опель, по вул. Чеботарський, 27 та не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2. «проїзд без зупинки заборонений», чим порушив п. 8.4б ПДР. Накладено стягнення у розмірі 340 грн. постанова винесена безпідставно та не відповідає фактичним обставинам справи. Викладений у постанові від 18.07.2024 висновок, що водій не виконав вимогу «проїзд без зупинки заборонено» спростовується відеофайлом інспектора патрульної поліції. Окрім того, позивач вказує, що доказом відсутності правопорушення слугують фото та відео, які зроблені ним та які відтворюють, які саме дорожні знаки видно з того місця, де рухалось авто. З вказаних фото видно, що передбачені нормативними актами вимога до розміщення дорожніх знаків на цьому місці не дотримано. У зв`язку з чим позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2024 вказану справу передано в провадження судді Семіряд І.В.

30.07.2024 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі.

16.08.2024 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому вказано, що порядок дорожнього руху на території України, відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюється ПДР. Особи, які порушують ПДР несуть відповідальність. Відповідно до п. 8.4б дорожні знаки пріоритету встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги. При наявності дорожнього знаку 2.2 перед перехрестям забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (сто лінія), а у разі відсутності перед знаком. З відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейського можна помітити, що транспортний засіб під керуванням позивача здійснює зупинку вже безпосередньо на перехресті, тобто вже після дорожньої розмітки та відповідного дорожнього знаку. У зв`язку з чим представник відповідача просив відмовити у задоволені позову.

19.08.2024 позивачем подано відповідь на відзив, у якій вказано, що відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували сутність викладених у позові доводів. Розмітка на дорозі не споглядається, що підтверджується наданим відеозаписом. Дорожній знак 2.2 також не спостерігається, зона його видимості складає декілька метрів. На момент винесення постанови були відсутні знаки 2.1 «Дати дорогу» з додатковою табличкою 7.1.2. Позивач просив задовольнити позов.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив задовольнити у повному обсязі, з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволені, з підстав, викладених у відзиві.

Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

18.07.2024 інспектором 2 взводу 3 роти 4 батальйону Управління Патрульної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2627149 відносно позивача про порушення останнім ч. 1 ст. 122 КУпАП. Підставами до прийняття постанови стало те, що 18.07.2024 о 08-32 год. у м. Харкові по вул. Чоботарська, 27 водій ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2. проїзд без зупинки заборонено, чим порушив п.8.4б ПДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Стаття 9 КАС України в якості одного з принципів адміністративного судочинства вказує диспозитивність та змагальність сторін, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Стаття 77 КАС України обов`язок доказування обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, покладає на сторону, яка на такі обставини посилається. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 46 КАС України встановлено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Зі змісту наведених положень процесуального законодавства вбачається, що належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального право відношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Тобто у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні (Постанова ВС КАС від 21 грудня 2018 року у справі № 803/1252/17).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Верховний Суд підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

За приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію», у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно із ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Використання у зазначеній вище нормі формулювання «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень», вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція з приводу включення до кола відповідачів у справі особи, яка приймала оскаржуване рішення у справі про адміністративне правопорушення, викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі № 742/2298/17 та від 26.12.2019 року у справі за № 724/716/16-а.

Пунктом 1 «Загальні положення» Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого Наказом Національної поліції України від 06.11.2015 № 73 (у редакції наказу Національної поліції України від 19.12.2022 року № 903) визначено, що Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України, який створюється, реорганізовується та ліквідовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України на підставі пропозиції Голови Національної поліції України в установленому законодавством України порядку.

Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту патрульної поліції (далі - підрозділи Департаменту патрульної поліції) (п. 4 Положення про Департамент патрульної поліції).

Управління патрульної поліції в Харківській області є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції.

За загальним поняттям провадження в справах про адміністративні правопорушення, це врегульована нормами адміністративно-процесуального права діяльність уповноважених органів, яка спрямована на притягнення до адміністративної відповідальності осіб, які вчинили адміністративні правопорушення.

Суд вважає, що з огляду на приписи ст. 222 КУпАП відповідачем у цій справі має бути Департамент патрульної поліції як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції України.

Відповідно до ч.3 ст.48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.09.2020 у справі №742/2298/17 зазначив, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі, й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Отже, заміна неналежного відповідача або залучення співвідповідача може здійснюватися до ухвалення рішення у справі за наявності відповідного клопотання учасника справи та за згодою позивача.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач зазначив управління патрульної поліції Харківської області Департаменту патрульної поліції, однак належним відповідачем у справі є Департамент патрульної поліції.

Крім цього, суд також враховує той факт, що позивач під час розгляду справи в суді не заявляв клопотання про заміну належного відповідача або залучення співвідповідача.

Якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інший орган а не той, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 19, 90, 139, 243, 245, 250, 286 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправної та скасування постанови відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 .

Відповідач - Управління патрульної поліції в Харківській області, , м. Харків, вул. Шевченка, 315-а.

Суддя І. В. Семіряд