Справа № 160/5722/24
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 серпня 2024 року м. Дніпросправа № 160/5722/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2024, (суддя суду першої інстанції Конєва С.О.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Дніпрі, в адміністративній справі №160/5722/24 за позовом приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправним та скасування припису,

УСТАНОВИВ:

29.02.2024 Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило:

- визнати незаконним та скасувати припис Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №ПС/7.2.1/13483-24 від 20.02.2024р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за оспорюваним приписом позивачеві приписано утворити комісію для складання акту за формою Н-1 за результатами розслідування випадку зникнення працівника під час виконання трудових відносин, який стався 19.04.2001р. зі стрільцем відомчої воєнізованої охорони ВАТ Інгулецький ГЗК ОСОБА_1 внаслідок зсуву гірської маси, у строк до 05.03.2024р. відповідно до акту спеціального розслідування від 14.05.2001р. скласти акт за формою Н-1 і взяти випадок на облік згідно з вимогами Положення від 10.08.1993р. №623 на підставі пункту 55 Порядку №337, а також відповідно до рішення Інгулецького місцевого суду м. Кривого Рогу від 16.02.2002р. у справі №2-149-2002. Позивач вважає, що у відповідача відсутня компетенція (повноваження) щодо видачі оскаржуваного припису на підставі Порядку №337, з огляду на те, що фактичні обставини, які викладені у приписі не підпадають під підстави для прийняття припису за формою Н-9, визначені у пункті 55 Порядку №337; 23.04.2001р. з метою розслідування випадку зникнення працівника підприємства під час виконання трудових обов`язків комісія з розслідування цього випадку була призначена за наказом територіального управління Держнаглядохоронпраці у Дніпропетровській області, правонаступником якого є відповідач, акт спеціального розслідування цього випадку від 15.04.2001р. був складений та підписаний згаданою комісією, а тому, на думку позивача, спеціальне розслідування зникнення ОСОБА_1 здійснювала комісія, призначена територіальним управлінням Держнаглядохоронпраці у Дніпропетровській області, якою і було допущено порушення при оформленні матеріалів спеціального розслідування нещасного випадку. За викладеного, позивач вважає, що за загальним правилом до нової юридичної особи переходять усі права та обов`язки юридичної особи, яка була припинена, у зв`язку із чим, після оголошення судом потерпілого померлим саме спеціальна комісія складає та подає на затвердження керівнику територіального органу, що утворив спеціальну комісію, акт за формою Н-1, у розділі якого зазначаються відомості про скасування тимчасового акту за формою Н-1 і втрату ним чинності відповідно до п.40 Порядку №337. Тобто, позивач переконаний, що саме відповідач наділений повноваженнями щодо видачі акту за формою Н-1. Крім того, позивач вказує і на те, що згідно положень Порядку №623 та Порядку №337 суб`єкт господарювання не наділений повноваженнями щодо утворення комісії зі спеціального розслідування зникнення працівника, тому вимоги контролюючого органу щодо утворення позивачем комісії зі спеціального розслідування зникнення працівника є такою, що суперечить наведеним приписам згаданих Порядків.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 06 травня 2024 відмовив в задоволенні позовних вимог ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат».

Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову. Також, позивач зазначає, що згідно з п. 55 Положення №337 посадова особа Держпраці або її територіального органу має право перевіряти об`єктивність розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) комісією підприємства. Апелянт звертає увагу, що посилаючись на вищенаведену норму, відповідач залишає поза увагою, що норма регламентує можливість проведення об`єктивності розслідування нещасного випадку комісією підприємства. При цьому, відповідно до матеріалів розслідування воно було проведене не комісією роботодавця, а комісією створеною Держнаглядохоронпраці.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19 квітня 2001 року під час робочої зміни з 19 год. 00 хв. до 07.00 год. 00 хвилин зник стрілок відомчої воєнізованої охорони ВАТ Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат (на теперішній час - ПРАТ Інгулецький ГЗК) ОСОБА_1 .

З метою проведення розслідування вказаного нещасного випадку зникнення працівника ВАТ Інгулецький ГЗК, наказом територіального управління Держнаглядохоронпраці по Дніпропетровській області від 23.04.2001р. №51-р у відповідності до вимог Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993р. №623 (далі Положення №623) було створено відповідну комісію, що підтверджується змістом копії акту від 14.05.2001р. (а.с.14).

За результатами проведеного розслідування нещасного випадку зникнення працівника ВАТ Інгулецький ГЗК комісією було складено Акт спеціального розслідування від 14.05.2001р. з висновком про те, що причиною зникнення працівника ОСОБА_1 ймовірно є нещасний випадок, що стався внаслідок зсуву відвалу №2 під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків, про що свідчить копія наведеного акту, наявна у справі (а.с.14-26).

Надалі, громадянина ОСОБА_1 , 1956 року народження, який пропав безвісти за обставин загибелі внаслідок нещасного випадку, було оголошено померлим 19.04.2001р. згідно рішення Інгулецького місцевого суду м. Кривого Рогу від 16.02.2002р. у справі №2-149 2002, яке набрало законної сили 19.03.2002р., що підтверджується копією наведеного судового рішення (а.с.109).

Після оголошення судом гр. ОСОБА_1 (працівника ВАТ ІНГЗК) померлим акт за формою Н-1 власником підприємства (позивачем) у відповідності до вимог пункту 4 Положення №623, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (момент зникнення працівника), не складався та сім`ї вказаного потерпілого не видавався (такі докази в матеріалах справи відсутні).

08.02.2024р. на адресу відповідача Державною службою України з питань праці було скеровано для розгляду звернення (заяву) гр. ОСОБА_2 (сина потерпілого) щодо складання акту за формою Н-1, що підтверджується змістом копії листа №ЦА-708/4/4.2.2-24а та копією наведеного звернення (а.с.60-61, 92-94).

Також зі змісту заяви гр. ОСОБА_2 (сина потерпілого) видно, що він 11.12.2023р. звертався з відповідною заявою про надання йому акту за формою Н-1 до генерального директора ПРАТ ІНГЗК (згідно копії опису цінного листа від 11.12.2023р.), проте, станом на 24.01.2024р. відповіді не отримав (а.с.60-61, 64).

За результатами розгляду вищенаведеної заяви гр. ОСОБА_2 (сина потерпілого) було встановлено, що ВАТ ІНГЗК (на теперішній час ПРАТ ІНГЗК) станом на 20.02.2024р. вимоги пункту 4 Положення №623 не виконані, акт розслідування за формою Н-1 власником не складався та випадок не був взятий на облік, що є порушеннями при оформленні матеріалів службового розслідування нещасного випадку, у зв`язку із чим, відповідно до пункту 55 Порядку №337, на підставі ч.3 ст.22 Закону України Про охорону плаці, а також відповідно до рішення Інгулецького місцевого суду м. Кривого Рогу від 16.02.2002р. у справі №2-149 2002, посадовою особою відповідача 20.02.2024р. було складено припис за №ПС/7.2.1/13483-24 за яким до позивача висунуто вимогу утворити комісію підприємства для складання акту за формою Н-1 за результатами проведеного розслідування вищеописаного нещасного випадку відповідно до акту спеціального розслідування від 14.05.2001р. скласти акт за формою Н-1 і взяти випадок на облік згідно з вимогами Положення №623, яке було чинним на час настання нещасного випадку, у термін до 05.03.2024р., про що свідчить зміст копії наведеного оспорюваного припису (а.с.12-13, 59-60, 85-86).

Вважаючи вказаний припис незаконним, позивач звернувся з даним позовом про його скасування до суду.

Вирішуючи спір між сторонами суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач зобов`язаний був скласти акт за формою Н-1 та взяти на обліку нещасний випадок на виробництві. Оскільки правопорушення має триваючий характер покладення на позивача обов`язку по складанню акту за формою Н-1 відповідно до приписів Порядку №337 є обґрунтованим, відтак підстави для скасування припису Держпраці відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Приписами ст. 22 Закону України "Про охорону праці" встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця.

Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

За пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015р. №95 (далі - Положення про Держпрацю) визначено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства п.2 згаданого Положення про Держпрацю.

У відповідності до вимог п.п.13 п.4 Положення про Держпрацю, серед основних завдань зазначених органів, є, зокрема, здійснення контролю за своєчасністю та об`єктивність розслідування нещасних випадків на виробництві.

За п.п.50 п.4 згаданого Положення про Держпрацю встановлено, що органи Держпраці видають у встановленому законодавством порядку, зокрема, роботодавцям, обов`язкові до виконання приписи щодо усунення порушень законодавства з питань, які належать до компетенції Держпраці.

Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності або в філіях, інших відокремлених підрозділах, здійснюється відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №337, який набрав чинності 01.07.2019р. (далі - Порядок №337).

У відповідності до вимог пункту 55 згаданого Порядку №337 передбачено, що посадова особа Держпраці або її територіального органу має право перевіряти об`єктивність розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) комісією підприємства (установи, організації), якість оформлених матеріалів та їх відповідність вимогам цього Порядку.

За результатами перевірки матеріалів розслідування та/або у разі відмови роботодавця, зокрема, скласти або затвердити акт за формою Н-1, посадова особа Держпраці або її територіального органу має право видавати обов`язковий до виконання припис за формою Н-9 згідно з додатком 24 щодо проведення розслідування, оформлення матеріалів розслідування відповідно до вимог цього Порядку.

Отже, з огляду на приписи чинного законодавства колегіфя суддві погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що посадові особи Держпраці та його територіальних органів наділені повноваженнями (компетенцією) видавати приписи роботодавцям (суб`єктам господарювання) за умови, якщо за результатами перевірки матеріалів розслідування встановлено, що роботодавець відмовився скласти або затвердити акт за формою Н-1.

Встановлені обставини справи свідчать, що з приводу нещасного випадку, який стався 19.04.2001р. із працівником ВАТ ІНГЗК ОСОБА_1 під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків, акт за формою Н-1 у період з 2001 по 2024р. (протягом 23 років) позивачем як роботодавцем не складався (відповідні докази в матеріалах справи відсутні).

Також факт відмови позивача скласти відповідний акт за формою Н-1 підтверджується і змістом заяви гр. ОСОБА_2 (сина потерпілого) від 11.12.2023р. на яку відповіді позивачем не було надано.

Таким чином колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції з приводу того, що відповідач мав законні підстави для здійснення перевірки та повноваження на прийняття припису.

Як видно з матеріалів справи, подія щодо зникнення працівника ВАТ ІНГЗК ОСОБА_1 під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків та його загибель внаслідок зсуву гірської маси сталася 19.04.2001р., про що свідчать матеріали справи та не оспорюється учасниками справи.

Станом на 19.04.2001р. були чинними та діяли приписи пункту 4 Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993р. №623 (далі Положення №623), за якими було передбачено, що якщо комісія з розслідування виходячи з конкретних обставин прийде до висновку, що зникнення працівника пов`язане з можливістю нещасного випадку під час виконання трудових (посадових) обов`язків, акт спеціального розслідування з такими висновками комісії видається сім`ї цього працівника або особі, яка представляє його інтереси, для звернення до суду із заявою про оголошення працівника померлим.

Після оголошення судом працівника померлим власник зобов`язаний відповідно до акта спеціального розслідування скласти акт за формою Н-1 і взяти випадок на облік.

Судом встановлено, що розслідування вищезгаданого нещасного випадку було проведене спеціальною комісією, створеною територіальним управлінням Держнаглядохоронпраці у Дніпропетровській області згідно наказу від 23.04.2001р. №51-р та відповідною комісією було складено акт спеціального розслідування від 14.05.2001р. на підставі норм Положення №623, чинного на час настання нещасного випадку, що підтверджується його копією, наявною у справі (а.с.14-26).

Вказаний акт було видано сім`ї потерпілого ОСОБА_1 ..

Рішенням Інгулецького місцевого суду м. Кривого Рогу від 16.02.2002р. у справі №2-149 2002 оголошено ОСОБА_1 померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , дане судове рішення набрало законної сили 19.03.2002р. (а.с.109).

Отже, позивач як власник, після визнання ОСОБА_1 померлим рішенням суду, зобов`язаний був відповідно до акта спеціального розслідування від 14.05.2001р. скласти акт за формою Н-1 і взяти даний нещасний випадок на облік у відповідності до приписів пункту 4 Положення №623 чинного на час настання нещасного випадку.

Разом з тим, з приводу вищенаведеного нещасного випадку, який стався з працівником ВАТ ІНГЗК ОСОБА_1 під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків 19.04.2001р. позивачем, як роботодавцем (власником), доказів складання акту за формою Н-1 і взяття даного нещасного випадку на облік з 2001р. по 2024р. (протягом 23 років) надано не було, що свідчить про порушення позивачем порядку оформлення матеріалів розслідування нещасного випадку, які встановлені пунктом 4 Положення №623, чинного на час настання нещасного випадку.

Згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст.58 Конституції України, викладеними у наведених рішеннях Конституційного Суду України, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона розпочинається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто, до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

У пункті 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999р. у справі №1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини 1 статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто, до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, із аналізу вищенаведених приписів, слід дійти висновку, що до події, щодо зникнення працівника ВАТ ІНГЗК ОСОБА_1 під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків, яка сталася 19.04.2001р., підлягають застосуванню саме припису пункту 4 Положення №623, які діяли на момент настання нещасного випадку.

Тому саме позивач як власник (роботодавець) відповідно до акта спеціального розслідування від 14.05.2001р. зобов`язаний скласти акт за формою Н-1 і взяти даний випадок на облік згідно до вимог наведеного пункту 4 Положення №623, які діяли на момент настання нещасного випадку 19.04.2001р.

Окрім того, слід зазначити, що суть положення ст.58 Конституції України про незворотність дії законів та інших нормативно-правових актів у часі полягає в тому, що дія законів та інших нормативно-правових актів поширюється на ті відносини, які виникли після набуття ними чинності, і не поширюються на правовідносини, які виникли і закінчилися до набуття такої чинності (рішення Конституційного Суду України від 02.07.2002 №13-рп/2002.

Не вважається зворотною дією в часі застосування закону або іншого нормативно-правового акту щодо триваючих правовідносин, якщо цей акт застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Отже, оскільки, позивачем (власником) відповідно до акту спеціального розслідування від 14.05.2001р. упродовж 23 років (з 2001 по 2024р.р.) акту на формою Н-1 та взяття даного нещасного випадку, що передбачено пунктом 4 Положення №623, чинного на час настання нещасного випадку, складено не було, дані правовідносини є триваючими та до них підлягають застосуванню як приписи 4 Положення №623, так і приписи Порядку №337 в частині дотримання позивачем процедури прийняття такого акту за формою Н-1 шляхом створення відповідної комісії на підприємстві саме для складання відповідного акту виходячи з вимог п.33 Порядку №337, за яким передбачено складання акту за формою Н-1 утвореною комісією підприємства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що посилання позивача на те, що застосування до спірних правовідносин приписів Положення №623, який втратив чинність, суперечить тлумаченню ст.58 Конституції України, спростовуються вищенаведеними висновками рішень Конституційного Суду України, за якими до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, тобто, до даних правовідносин, які виникли та мали місце 19.04.2001р. підлягають застосуванню саме приписи пункту 4 Положення №623, які були чинними у зазначений час.

В той же час, приписи Порядку №337 підлягають застосуванню у частині дотримання позивачем процедури складання акту за формою № Н-1 шляхом створення комісії на підприємстві для складання акту за формою Н-1, що і було висловлено відповідачем у оспорюваному приписі, у зв`язку із чим вимоги відповідача висунуті до позивача за оспорюваним приписом щодо утворення комісії з метою складання акту за формою Н-1 та взяття даного нещасного випадку на облік, є правомірними та законними.

Окрім того, судом враховується і те, що за пунктом 2 Положення №623, чинного на час настання нещасного випадку, установлено, що за результатами розслідування складається акт за формою Н-1 і беруться на облік нещасні випадки, що сталися з працівниками під час виконання трудових (посадових) обов`язків за наявності розпорядження власника.

А у відповідності до вимог пункту 35 Положення №623, чинного на час настання нещасного випадку, було передбачено, що акт за формою Н-1 на кожного потерпілого складається відповідно до акту спеціального розслідування і затверджується протягом доби після одержання ним цих документів (акту спеціального розслідування) саме власником.

У цьому разі в акті за формою Н-1 замість підписів членів комісії підприємства робиться запис: Складено відповідно до акта спеціального розслідування.

Також і згідно до пункту 15 Положення №623, чинного на час настання нещасного випадку, було встановлено, що акт за формою Н-1 разом з матеріалами розслідування підлягає зберіганню протягом 45 років на підприємстві, працівником якого є (був) потерпілий.

У разі ліквідації підприємства акти за формою Н-1 підлягають передачі правонаступникові, який бере на облік ці нещасні випадки.

Таким чином, вищенаведені приписи додатково свідчать про те, що, незважаючи на те, що акт спеціального розслідування нещасного випадку від 14.05.2001р. було складено територіальним управлінням Держнаглядохоронпраці, обов`язок по складанню акта за формою Н-1 відповідно до акта спеціального розслідування від 14.05.2001р. та взяття даного нещасного випадку на облік, покладено саме на власника, тобто, на позивача як роботодавця, працівником якого був потерпілий ОСОБА_1 , який загинув внаслідок нещасного випадку 19.04.2001р. при виконанні ним трудових (посадових) обов`язків на ВАТ ІНГЗК правонаступником якого є позивач.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПрАТ «Інгулецький ГЗК».

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни чи скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 травня 2024 в адміністративній справі № 160/5722/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Шлай