Справа № 489/4555/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2024-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2024 р.м. ОдесаСправа № 489/4555/24

Головуючий в 1 інстанції: Микульшина Г.А. Дата і місце ухвалення: 24.07.2024р., м.Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

(у зв`язку із неявкою сторін у судове засідання,

справу розглянуто в порядку п.2 ч.1 ст.311 КАС України)

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 24 липня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Миколаєва з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 12.06.2024р. №589, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Також, ОСОБА_1 просив закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що спірною постановою його притягнуто до відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, що виразилося у перебуванні військовозобов`язаного ОСОБА_1 у громадському місці, поза межами свого мешкання, без військово-облікового документу. Таку постанову позивач вважає незаконною та зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено час та місце вчинення адміністративного правопорушення, відомостей про посадову особу РТЦК або поліції, яка запропонувала ОСОБА_1 пред`явити військово-обліковий документ і тим самим виявила адміністративне правопорушення, а також про фото-, відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів. В порушення вимог ст.277-2 КУпАП відповідач не повідомив позивача у встановленому порядку про дату та місце розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності не пізніше як за три доби до дня розгляду справи, чим позбавив ОСОБА_1 можливості надати докази та пояснення, залучити до участі у розгляді справи захисника. Також, позивач стверджував, що оскаржувану постанову підписано особою, яка не має права на її підписання.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 24 липня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 24.07.2024р., з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення його позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції про незастосування положень статті 277-2 КУпАП до винесення постанов про притягнення до відповідальності посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 є помилковим та таким, що суперечить практиці Верховного Суду у ряді справ про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності посадовими особами державних органів. Також, апелянт стверджує, що суд, посилаючись як на доказ на витяг з журналу відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_3 , не врахував, що зазначений в ньому ОСОБА_2 , доставлений о 18.30 год. і вибув о 19.30 год. 12.06.2024р., не є ОСОБА_1 , який був доставлений у інший час. До того ж, у даному журналі відсутні підписи осіб, які доставлені та які вибули, а тому встановити точний час, у який був доставлений позивач та чи взагалі він доставлявся, не є можливим. В матеріалах справи відсутні належні докази перебування позивача у якомусь громадському місці без військово-облікового документу; відповідачем не зазначено місце та час, у який виявлено правопорушення.

Посилається апелянт і на те, що судом не витребувано у відповідача належно завірених копій протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не враховано тверджень позивача про те, що ним було підписано три копії протоколу за ч.3 ст.210-1 КУпАП і в одній із них він заявляв клопотання про перенесення розгляду справи для залучення йому захисника.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що ОСОБА_1 мав при собі військово-обліковий документ у вигляді тимчасового посвідчення, виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що підтверджується його військово-обліковою карткою, які відповідач долучив до відзиву на позовну заяву. Згідно даної картки з 27.01.2024р. позивач перебуває на військовому обліку. На підставі даного тимчасового посвідчення, яке було вилучено, 27.06.2024р. позивачеві було видано військово-обліковий документ.

Також, апелянт зазначає, що сам по собі факт складання протоколу і постанови в один день протягом нетривалого проміжку часу свідчить про грубе порушення відповідачем прав позивача, визначених ст.268 КУпАП, на що не звернув увагу суд першої інстанції. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності підписана не керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 , а начальником.

ІНФОРМАЦІЯ_5 подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Відповідач зазначає, що в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачем не заявлялося клопотання про перенесення розгляду справи чи надання йому можливості скористатися правничою допомогою. Позивачем було підписано лише один екземпляр протоколу у присутності співробітників Національної поліції, в якому ним власноручно зазначено: «Немає обліку у зв`язку з хворобою епілепсія, тобто лікуюся». Відповідач вважає необґрунтованими посилання апелянта на положення ч.1 ст.277-2 КУпАП щодо термінів розгляду адміністративної справи, оскільки вимоги вказаної норми поширюються на адміністративні справи, які розглядаються в суді.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12.06.2024р. відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим солдатом ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , складено протокол №589 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу 12.06.2024р. гр. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 в супроводі наряду патрульної поліції «Корвет 223».

Під час проведення перевірки щодо наявності військово-облікового документу та правильності військового обліку було встановлено, що гр. ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебував у громадському місці, поза межами свого мешкання, без військово-облікового документа, чим порушив п.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП.

В протоколі зазначено, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснено положення ст.63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 19.00 год. 12.06.2024р. за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказаний протокол підписано 12.06.2024р. ОСОБА_1 без зауважень, у графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» позивач зазначив: «немає обліку у зв`язку із хворобою, епілепсія, тобто лікуюсь».

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення 12.06.2024р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , підполковником ОСОБА_4 винесено постанову №589 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Копію вказаної постанови вручено позивачу у день її винесення, про що останній поставив свій підпис у цій постанові.

Не погоджуючись з правомірністю постанови у справі про адміністративне правопорушення від 12.06.2024р. №589 ОСОБА_1 оскаржив її в судовому порядку.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , дійшов висновку про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Суд не прийняв до уваги посилання позивача на порушення відповідачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності, що виразилося у складенні протоколу та постанови в один день, зазначивши, що КУпАП не забороняє можливість здійснення розгляду справи про адміністративне правопорушення у день складення протоколу про адміністративне правопорушення, за умови, що особа знає про розгляд такої справи. Судом не враховано посилання ОСОБА_1 на ч.1 ст.277-2 КУпАП, оскільки дія вказаної норми поширюється на повідомлення про розгляд справи осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, судом. Також, суд не прийняв до уваги посилання позивача на те, що факт перевірки документів та встановлення відсутності військово-облікового документу повинен бути зафіксований засобами відео- фіксації. Суд зазначив, що положення ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» щодо здійснення уповноваженими представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024р.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відмову в їх задоволенні виходячи з наступного.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до абз.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993р. №3543-XII, особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014р., коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014р. №303/2014 «Про часткову мобілізацію».

24.02.2022р. Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ, яким затверджено указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та діє на теперішній час.

Згідно ч.6 ст.22 Закону №3543-XII у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Відповідно до п.п. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022р. №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану, зокрема, мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.

Відповідно до ч.3 ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Аналізуючи обставини справи та досліджені матеріали, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він являється особою чоловічої статі у віці 28 років, та в порушення описаних вище норм законодавства України про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період не пред`явив на вимогу працівника поліції військово-обліковий документ.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що 12.06.2024р. ОСОБА_1 мав при собі військово-обліковий документ у вигляді тимчасового посвідчення, виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що підтверджується його військово-обліковою карткою, які відповідач долучив до відзиву на позовну заяву. Згідно даної картки з 27.01.2024р. позивач перебуває на військовому обліку. На підставі даного тимчасового посвідчення, яке було вилучено, 27.06.2024р. позивачеві було видано військово-обліковий документ.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта, оскільки ч.6 ст.22 Закону №3543-XII передбачає обов`язок громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років у період проведення мобілізації (крім цільової) мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою поліцейського. Тобто, вказана норма передбачає обов`язок не лише мати військово-обліковий документ як такий, а мати відповідний документ при собі та пред`являти його за вимогою уповноважених осіб.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення №589 від 12.06.2024р. ОСОБА_1 власноручно зазначив про відсутність у нього облікового документу, логічним наслідком чого є не пред`явлення його на вимогу працівника поліції.

Будь-яких належних доказів щодо протилежного матеріали справи не містять.

Апелянт посилається на відсутність здійсненої уповноваженими представниками поліції фото- та/або відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, як це передбачено вимогами ч.6 ст.22 Закону №3543-XII.

Дійсно, абзацом 2 частини шостої статті 22 Закону №3543-XII передбачено, що під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Одночасно, установлено, що вимоги, зазначені у частині шостій статті 22, щодо здійснення уповноваженими представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024р. згідно із Законом № 3633-IX від 11.04.2024р.

Оскільки подія, про яку йдеться у даній справі, мала місце 12.06.2024р., тому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про необґрунтованість посилань позивача на відсутність фото- та/або відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації.

За твердженнями апелянта, відповідачем було порушено процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки протокол про адміністративне правопорушення та постанову винесено в один і той самий день.

Колегія суддів вважає помилковими такі доводи апелянта з огляду на наступне.

Спеціальні строки розгляду справ про правопорушення, передбачене ст.210-1 КУпАП, законодавцем не встановлені.

Статтею 277 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, вказаною статтею встановлено строк, протягом якого повинен бути здійснений розгляд справи про адміністративне правопорушення. Однак, КУпАП не встановлює строку, який повинен сплити після складення протоколу по справі про адміністративне правопорушення до моменту, коли уповноважена особа може здійснити розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Положення КУпАП не забороняють здійснення розгляду справи про адміністративне правопорушення у день складення протоколу про адміністративне правопорушення, за умови, що особа знає про розгляд такої справи. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення, задля можливості реалізації наданих їй процесуальних прав.

В протоколі про адміністративне правопорушення №589 від 12.06.2024р. зазначено, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснено положення ст.63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 19.00 год. 12.06.2024р. за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказаний протокол підписано 12.06.2024р. ОСОБА_1 без зауважень.

З вказаного слідує, що позивач був обізнаний з його правами та про дату, час і місце розгляду справи, клопотань про перенесення розгляду справи та/або залучення захисника не заявляв, у зв`язку з чим в уповноваженої особи ІНФОРМАЦІЯ_3 не було перешкод розглянути справу 12.06.2024р. та, за наявності підстав, винести постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта на те, що в Журналі відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначений ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , оскільки вказане спростовується безпосередньо змістом копії відповідного журналу. Зазначено, що ОСОБА_1 доставлений 12.06.2024р. о 18.30 год. і вибув о 19.30 год. цього ж дня, тобто після розгляду о 19.00 год. справи про адміністративне правопорушення та винесення спірної постанови.

Форма відповідного журналу не передбачає відображення підписів осіб, які доставлені до ІНФОРМАЦІЯ_3 та які вибули з установи.

Колегія суддів критично ставиться до посилань апелянта на те, що ним було підписано три копії протоколу за ч.3 ст.210-1 КУпАП і на одному із них він заявляв клопотання про перенесення розгляду справи для залучення йому захисника. Положеннями КУпАП не передбачено складення трьох протоколів про адміністративне правопорушення. При цьому, копія протоколу, надана позивачем, та копія протоколу, яка міститься у справі про адміністративне правопорушення, є повністю ідентичними і в них відсутнє клопотання ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи для залучення йому захисника.

Судова колегія не приймає посилання позивача на положення ч.1 ст.277 - 2 КУпАП, за якою повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Положеннями ст.277-2 КУпАП визначено обов`язок вручення повістки особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не пізніш як за три доби до дня розгляду справи лише в суді. Таким чином, оскільки справа про адміністративне правопорушення відносно позивача розглядалася територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, тому відсутні визначені законом підстави для обов`язковості повідомлення про розгляд повісткою.

Що ж до посилань апелянта на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення №589 від 12.06.2024р. підписана не уповноваженою особою, то колегія суддів також вважає їх необґрунтованими.

Так, відповідно до ст.235 КУпАП від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Спірну постанову винесено та підписано начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , підполковником ОСОБА_5 , тобто керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

При зверненні з даним позовом до суду та в обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення №589 від 12.06.2024р. вимогам ст.256 КУпАП, зокрема, відсутність у ньому відомостей про місце та час вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст.251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є одним із доказів вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що у даному випадку протокол підписано позивачем без зауважень та, більше того, ОСОБА_1 фактично визнано відсутність у нього військово-облікового документа та, відповідно, не пред`явлення його працівникам поліції за вимогою, тому колегія суддів доходить висновку, що відсутність у протоколі від 12.06.2024р. відомостей про місце та час вчинення адміністративного правопорушення є дефектом такого процесуального документу та вказана обставини сама по собі не може бути достатньою підставою для скасування спірної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду першої інстанції від 24.07.2024р. колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 24 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 20 серпня 2024 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук