Справа № 160/28883/23
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -
06.11.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про:
Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю прийняття спірних рішень, оскільки сума заявлена як податковий борг не є узгодженим податковим зобов`язанням.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2024 року витребувано від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області документи по справі.
29.02.2024 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2024 року надійшли витребувані документи.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідач не скористався правом на надання відзиву на адміністративний позов.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 року
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.
- літ. А-3 будівля для ремонту великовантажних машин з приміщеннями для обслуговування автомашин та побутовими приміщеннями площею 2993,9 кв.м.;
- літ. Ж-2 будівля технічного обслуговування машин площею 1126,8 кв.м.;
- літ. 3-1 трансформаторна підстанція площею 60,7 кв.м.;
- літ. 1-1 будівля складських приміщень площею 732,8 кв.м.;
- літ. К-2 виробнича диспетчерська площею 119,7 кв.м.;
- літ. М-1 вбиральня площею 13,9 кв.м.;
- літ. 0-1 фекальна насосна площею 20,2 кв.м;
- літ. 4-1 газвузол площею 9,8 кв.м;
- літ. Ф-1 гараж для легкових автомобілів площею 431,2 кв.м;
- літ. Ш-1 склад для зберігання кислоти площею 12,7 кв.м;
- № 4 огорожа.
29 січня 2021 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 40408668 зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на вищезазначений об`єкт нерухомого майна на підставі договору про поділ майнового комплексу, що є у спільній частковій власності від 27.07.2020 р. посвідченого приватним нотаріусом Камянського міського нотаріального округу Красношликом В.В. за р. № 704, наказу N° 50 А вид. 05.10.2020 р. Управління містобудування та архітектури КМР, розпорядження КМР № 416-р вид. 08.12.2020 р. Кам`янською міською радою.
- за 2021 рік- 99 390,60 грн (термін сплати - 09.09.2022);
- за 2022 рік- 107673,15 грн (термін сплати - 04.07.2023).
Представником позивача були запитані у контролюючого органу податкові повідомлення-рішення за зобов`язанням податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за період 2021 та 2022 роки, на що відповідач повідомив, що сформував та направив платнику податків за цей період наступні ППР:
Також відповідач склав Акт № 58 опису майна від 10.04.2023 року на підставі здійснив опис майна позивача, яке перебуває у його власності, та іншого майна, на яке позивач набуде право власності у майбутньому.
Відповідач підтвердив, що Акт № 58 опису майна від 10.04.2023 року, зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 11.04.2023 року за номером запису 30452441.
Зазначені документи не отримані позивачем, лист повернувся без вручення ОСОБА_1 15.05.2023 року з відміткою «За закінченням терміну зберігання».
Не погодившись зі спірними рішенням та податковою вимогою позивач звернувся до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.
Згідно з ч. 2 ст. ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно із підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня. (підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абзац четвертий пункту 56.18 статті 56 ПК України).
За правилами, встановленими пунктами 59.1, 59.3, 59.5 статті 59 ПК України , у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Отже, факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. У свою чергу, невиконання обов`язку зі сплати узгодженого грошового зобов`язання у встановлений законом строк має наслідком включення такого зобов`язання до податкового боргу платника податків, процедура стягнення якого за загальними правилами розпочинається не раніше, ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги.
Водночас, до забезпечувальних заходів виконання податкового обов`язку належить податкова застава, право якої виникає згідно із Податковим кодексом України і не потребує письмового оформлення (пункти 88.1, 88.2 статті 88 ПК України).
За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до підпунктів 89.1.1 та 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку та у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
Абзац третій пункту 89.3 статті 83 ПК України передбачає, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.
Також слід звернути увагу на те, що згідно із пунктом 60.1 статті 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо:
- сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення (пп. 60.1.1 п. 60.1 ст.60 ПК України);
- контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу (пп. 60.1.2 п. 60.1 ст.60 ПК України);
- контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі (пп. 60.1.3 п. 60.1 ст.60 ПК України);
- рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі (пп. 60.1.4 п. 60.1 ст.60 ПК України);
- рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі (пп. 60.1.5 п. 60.1 ст.60 ПК України).
З аналізу вказаних правових норм вбачається, що податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення та до моменту повного погашення за всіма видами податків і зборів.
Крім того, питання припинення податкової застави врегульовано статтею 93 ПК України, відповідно до якої майно платника податків звільняється з податкової застави з дня:
- отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку (підпункт 93.1.1 пункту 93.1 статті 93 ПК України);
- визнання податкового боргу безнадійним (підпункт 93.1.2 пункту 93.1 статті 93 ПК України);
- набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства (підпункт 93.1.3 пункту 93.1 статті 93 ПК України);
- отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання (підпункт 93.1.4 пункту 93.1 статті 93 ПК України);
- отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу (підпункт 93.1.6 пункту 93.1 статті 93 ПК України).
Згідно із пунктом 93.2 статті 93 ПК України підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті.
Пунктом 93.3 статті 93 ПК України визначено, що порядок застосування податкової застави встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Пунктами 8, 12 розділу І Порядку установлено, що день виникнення права податкової застави визначається на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем податкових органів відповідно до законодавства. Повідомлення про виникнення у платника податків, що має податковий борг, права податкової застави міститься у податковій вимозі, яка надсилається відповідно до вимог статті 59 глави 4 розділу II Кодексу.
Згідно із пунктами 1, 2 розділу ІІ та пункту 1 розділу IV Порядку, опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу, яке приймається керівником податкового органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.
Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна. Акти опису майна реєструються у журналі реєстрації актів опису майна у податкову заставу.
Податковий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі у п`ятиденний строк з дня складення акта опису майна.
Пунктами 1, 2 розділу VI Порядку установлено, що у випадках, визначених пунктом 93.1 статті 93 глави 9 розділу II Кодексу, майно платника податків звільняється з-під податкової застави, про що такому платнику надсилається повідомлення.
Звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення у встановлені законодавством строки з відповідних державних реєстрів здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 93.2 статті 93 глави 9 розділу II Кодексу.
У зв`язку з викладеним суд також враховує, що у постанові від 27 жовтня 2022 року (справа №240/9395/20) Верховний Суд дійшов такого висновку: «Аналіз норм підпунктів 14.1.153, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 59.3 статті 59, пункту 95.2 статті 95 ПК України дають підстави для висновку, що за своєю юридичною природою та призначенням податкова вимога має на меті інформування платника податків про суму узгодженого грошового зобов`язання, яке не було ним сплачено у встановлений строк, та непогашеної пені, а також про обов`язок їх погасити, факт виникнення податкової застави та можливі негативні наслідки непогашення податкового боргу у встановлений пунктом 95.2 статті 95 ПК України строк у вигляді вжиття контролюючим органом примусових заходів з його погашення, передбачених главою 9 Розділу ІІ ПК України.
Слід зазначити, що виникнення податкового боргу чи податкової застави не пов`язано із фактом формування або направлення (вручення) податкової вимоги. Цей документ лише формалізує стан, який вже існує в силу Закону. Проте обов`язковість інформування платника податків про такий стан та наслідки непогашення податкового боргу законодавцем закріплена як передумова для виникнення у контролюючого органу права на вжиття заходів з погашення цього боргу. Якщо ж таке право виникло і контролюючий орган розпочав дії з реалізації своєї компетенції по вжиттю заходів з погашення податкового боргу, то воно в подальшому не може бути нівельовано, а правомірність вжитих заходів може бути перевірена в межах адміністративного або судового оскарження».
Як встановлено судом з матеріалів справи, спірні податкова вимога та опис майна в податкову заставу прийняті на підставі наявності в інтегрованій картці платника податку податкового боргу в загальному розмірі 362 604,41 грн. 00 коп., який виник на підставі сформованих та направлених ОСОБА_1 податкових повідомлень-рішень про нарахування податкового зобов`язання зі сплати податку за землю відмінної від земельної ділянки:
- за 2021 рік- 99 390,60 грн (термін сплати - 09.09.2022);
- за 2022 рік- 107673,15 грн (термін сплати - 04.07.2023).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 у справі №160/27555/23 задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування ППР. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 08.06.2022 року №0-0403 на суму 99390,60 грн. за 2021 рік.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 16.03.2023 року №0-0403 на суму 107673,15 грн. за 2022 рік.

Відповідно до ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи спірні податкова вимога та рішення про опис майна в податкову заставу сформовані за той самий період на підставі даних наявних в ІКП ОСОБА_1 .

Таким чином, нарахування податкового боргу за скасованими податковим повідомленнями рішеннями є необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню на підставі рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду, що набрали законної сили.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача виключити з інформаційної системи ДПС у Дніпропетровській області та індивідуальної картки платника податків ОСОБА_1 відомості про наявність боргу суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що неналежне виконання або невиконання судового рішення, що набрало законної сили передбачає можливість вжиття різних заходів судового контролю, проте не потребує нового звернення до суду з новим позовом.

Разом з тим, відповідно до підпункту 19-1.1.10 п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України до функцій контролюючого органу, зокрема, входить забезпечення ведення обліку податків, зборів, платежів.

Пунктом 63.11 ст. 63 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи забезпечують достовірність даних про платників податків в Єдиному банку даних про платників податків - юридичних осіб та Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, реєстрі платників податку на додану вартість, реєстрі неприбуткових організацій та інших реєстрах, що формуються та ведуться контролюючими органами згідно з цим Кодексом, їх захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних.

Пунктом 63.12 ст. 63 Податкового кодексу України інформація, що збирається, використовується та формується контролюючими органами у зв`язку з обліком платників податків, вноситься до інформаційних баз даних.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року № 422, який був чинним до 05.04.2021 року, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

При цьому, приписами Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 січня 2021 року № 5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 березня 2021 рку за № 321/35943, який набрав чинності 05.04.2021 року, інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу (пункт 2 розділу І).

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею (пункт 1 розділу ІІ цього Порядку).

З огляду на викладене слідує, що при оскарженні платником податків і зборів індивідуального акта, яким контролюючим органом здійснено нарахування такому платнику відповідних податків і зборів, свідчить про наявність у платника матеріально-правового інтересу в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та зобов`язань платника податків і зборів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі №816/2042/16 (№К/9901/3492/17), яка є обов`язковою для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Судом встановлено, що на момент винесення податкової вимоги в ІКП позивача рахувалась заборгованість зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки в загальному розмірі 155540,66 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині зобов`язання відповідача виключити з інформаційної системи ДПС у Дніпропетровській області та індивідуальної картки платника податків ОСОБА_1 відомості про наявність боргу в розмірі 155540,66 грн.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості про опис майна в податкову заставу.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Акт опису майна не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки він лише фіксує відповідні обставини, на підставі зазначеного акту не створюються відповідні правовідносини та не порушуються права позивача, такий акт не підлягає оскарженню в порядку адміністративного судочинства та оскарження такого акту не підпадає під судову юрисдикцію взагалі.

Означений висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13.02.2020 р. у справі № 560/495/19.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, необхідно зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

За таких обставин, враховуючи визнання судом протиправними дії відповідача щодо проведення опису майна у податкову заставу, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості внесені 11.04.2023 за номером запису 30452441, з терміном дії до 11.04.2028, про застосовані обтяження податковою заставою на підставі рішення про опис майна у податкову заставу № 0-0436 від 10.04.2023 за підписом керівника ГУ ДПС у Дніпропетровській області Наталії Тесленко та акту № 58 опису майна від 10.04.2023, виданого Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області в розмірі основного зобов`язання 254931,26 грн відносно рухомого майна належного ОСОБА_1 , про що і просить позивач у позовній заяві.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи факт не подання відповідачами відзиву на позов, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, зокрема судового збору.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2576,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкову вимогу форми «Ф» від 10.04.2023 №0-0436 на загальну суму боргу 254931,26 грн і рішення про опис майна у податкову заставу від 10.04.2023 № 0-0436 за підписом керівника ГУ ДПС у Дніпропетровській області Наталії Тесленко.

Визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо внесення 11.04.2023 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей за номером запису 30452441, з терміном дії до 11.04.2028, про застосовані обтяження податковою заставою на підставі рішення про опис майна у податкову заставу № 0-0436 від 10.04.2023 за підписом керівника ГУ ДПС у Дніпропетровській області Наталії Тесленко та акту № 58 опису майна від 10.04.2023, виданого Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, в розмірі основного зобов`язання 254931,26 грн відносно рухомого майна належного ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості внесені 11.04.2023 за номером запису 30452441, з терміном дії до 11.04.2028, про застосовані обтяження податковою заставою на підставі рішення про опис майна у податкову заставу №0-0436 від 10.04.2023 за підписом керівника ГУ ДПС у Дніпропетровській області Наталії Тесленко та акту № 58 опису майна від 10.04.2023, виданого Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області в розмірі основного зобов`язання 254931,26 грн відносно рухомого майна належного ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві приватної власності.

Зобов`язання Головне управління ДПС у Дніпропетровській області виключити з інтегрованої картки платника ОСОБА_1 відомості за кодом бюджетної класифікації 18010300 (податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості) про податковий борг у сумі 155540,66 грн, в тому числі: за 2019 рік - 79129,79 грн (термін сплати - 09.08.2020); за 2020 рік - 76410,87 грн (термін сплати - 07.06.2021).

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 2576,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна