Справа № 560/5041/24
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2024-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/5041/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

19 серпня 2024 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просив:

1.1. Визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09.02.2024 №96 щодо незарахування в страховий стаж періодів роботи з 18.07.1995 по 29.09.1997, з 09.11.1998 по 10.11.2003, з 01.01.2024 по 31.01.2024.

1.2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 , період роботи з 18.07.1995 по 29.09.1997 року у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія, з 09.11.1998 по 10.11.2003 року в виробничо-будівельному кооперативі « Будівельник» Республіка Карелія на посаді водія , з 01.01.2024 по 31.01.2024 року у ТОВ « Богач Плюс» на посаді водія, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 05.02.2024 року.

2. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, оскільки на його думку він досягнув пенсійного віку та має відповідний необхідний стаж, тому звернувся до суд з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року адміністративний позов задоволено.

3.1. Визнано протиправним та скасувано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №96 від 09.02.2024.

3.2. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 18.07.1995 по 29.09.1997, з 09.11.1998 по 10.11.2003, з 01.01.2024 по 31.01.2024, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 12.01.2024, і здійснити відповідні нарахування й виплату.

3.3. Стягнуто ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок) гривень за рахунок асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області (далі апелянт), подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

5. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що 05.02.2024 року позивач звернувся до Бахмацького відділу обслуговування громадян №11 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком.

6. За принципом екстериторіальності вказана заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду Хмельницькій України в області та прийнято рішення №96 від 09.02.2024, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу 31 рік.

7. За результами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано: періоди з 18.07.1995 по 29.09.1997 згідно із записами №13-14 трудової книжки від 10.10.1984 серія НОМЕР_2 , оскільки в даті наказу про прийняття на роботу наявні виправлення; період роботи з 09.11.1998 по 10.11.2003 згідно із записами №17-19 трудової книжки від 10.10.1984 серія НОМЕР_2 , оскільки організація знаходиться на території держави, з якою розірвано дипломатичні відносини на підставі указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні; період з 01.01.2024 по 31.01.2024, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно із індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

8. За результатами розгляду заяви про призначення пенсії за віком, що вік позивача становить 60 років 24 днів, страховий стаж складає 25 рік 11 місяці 14 днів.

9. Представник апелянта вважає, що дата, з якої позивач матиме право на пенсійну виплату - 12.01.2027 р.

10. Враховуючи наведене, представник апелянта вважає, що за відсутності правових підстав, у задоволенні позову необхідно відмовити.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

11. 05.02.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся в головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з заявою та документами щодо призначення пенсії за віком.

12. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 96 від 09.02.2024 позивачу відмовлено в призначенні пенсії. До трудового стажу не зараховано: - періоди з 18.07.1995 по 29.09.1997 згідно з записами 13-14 трудової книжки від 10.10.1984 серія НОМЕР_2 , оскільки в даті наказу про прийняття на роботу наявні виправлення; - період роботи з 09.11.1998 по 10.11.2003 згідно з записами № 17-19 трудової книжки від 10.10.1984 серія НОМЕР_2 , оскільки організація знаходиться на території держави, з якою розірвано дипломатичні відносини; - період з 01.01.2024 по 31.01.2024, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу. Страховий стаж становить 25 років 11 місяців 14 днів (арк. спр. 16).

13.В трудовій книжці позивача НОМЕР_2 від 10.10.1984 є записи про трудову діяльність позивача: в період з 18.07.1995 по 29.09.1997 року у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія ; - з 09.11.1998 року по 10.11.2003 року в Виробничо-будівельному кооперативі «Будівельник» Республіки Карелія на посаді водія ; - з 01.09.2021 працює водієм у ТОВ «Богач Плюс» (арк. спр. 9-14).

14. Не погоджуючись з рішенням відповідача від 09.02.2024 за №96 щодо відмови призначення пенсії за віком, позивач звернулась до суду з даним позовом.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

15. Позивач вказує, що 05.02.2024 року звернувся із заявою до до Бахмацького відділу обслуговування громадян №11 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком.

16. З урахуванням принципу екстериторіальності розгляд заяви здійснило ГУ ПФУ в Хмельницькій області. Однак, рішенням №96 від 09.02.2024 йому було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

17. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, оскільки на його думку у нього достатньо страхового стажу.

18. Правова позиція апелянта викладена в пунктах 4-10 цієї постанови.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

19. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20. Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

21. Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

22. Ч. 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

23. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

24. Відповідно до пункту 1 частини 1, та частини 5 статті 45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

25. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

26. Частиною 1 ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон № 1788-XII) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

27. Згідно з пунктами 1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

28. У пункті 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

29. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що працівник не може відповідати за правильність і повноту оформлення документів на підприємстві та неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

30. Дана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

31. З огляду на викладене, відповідач необґрунтовано та безпідставно не врахував до страхового трудового стажу роботи позивача період роботи на посаді водія з 18.07.1995 по 29.09.1997 згідно з записами 13-14 трудової книжки від 10.10.1984 серія НОМЕР_2 .

32. Крім цього, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09.02.2024 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки за наданими документами до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 09.11.1998 по 10.11.2003 згідно з записами № 17-19 трудової книжки від 10.10.1984 серія НОМЕР_2 , оскільки організація знаходиться на території держави, з якою розірвано дипломатичні відносини.

33. Представник апелянта зазначає, що з 01.01.2023 року РФ в односторонньому порядку припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.

34. Щодо аргументів пенсійного органу про те, до страхового стажу період роботи з з 09.11.1998 по 10.11.2003 не зараховується, оскільки, зокрема, з 01.01.2023 року РФ в односторонньому порядку припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, суд зазначає наступне.

35. Як зазначалось вище, згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

36. Згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

37. 13 березня 1992 України стала учасником Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від (надалі також - Угода від 13.03.1992).

38. 29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", згідно з пунктом 1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

39. У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

40. Отже, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає врахуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в РФ, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

41. Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (чинної на момент виникнення спірних правовідносин).

42. При цьому, метою Угоди від 13.03.1992 є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

43. Статтею 5 Угоди від 13.03.1992 встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.

44. Згідно з частинами другою та третьою статті 6 цієї Угоди від 13.03.1992 для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.

45. З огляду на викладене, цією Угодою від 13.03.1992 визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії.

46. Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 10.10.1984 року, з 09.11.1998 по 10.11.2003 року позивач працював в виробничо-будівельному кооперативі « Будівельник» в Республіці Карелія на посаді водія.

47. Таким чином, позивачем подано документи для підтвердження стажу його роботи на території іншої держави - російської федерації, при цьому такий стаж підлягає визнанню на території України відповідно до вищевказаних міжнародних договорів.

48. При цьому, доводи апелянта щодо неможливості зарахування до страхового стажу позивача вищевказаний період роботи в російській федерації з огляду на те, що російська федерація припинила участь російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 суд вважає необґрунтованими, оскільки 01.01.2023 російська федерація припинила участь у вказаній Угоді, натомість у спірні періоди роботи позивача вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав.

49. Суд зазначає, що за наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.

50. З матеріалів справи слідує, що період з 01.01.2024 по 31.01.2024, не зарахований до страхового стажу позивача у зв`язку з несплатою підприємством страхових внесків.

51. Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

52. Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

53. Відповідно до п.1 ч.1 ст.24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

54. За змістом статті 20 Закону №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

55. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

56. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

57. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

58. Відповідно до статті 106 Закону №1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

59. Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

60. Відтак, фактично внаслідок невиконання ТОВ «Богач Плюс» обов`язку по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному господарстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

61. В даному випадку, несплата страхових внесків призвела до порушення принципу рівності особи перед законом, а пенсійні органи не вжили дієвих заходів для забезпечення гарантованого державою права на пенсію.

62. Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періодів його роботи на такому підприємстві.

63. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27 березня 2018 року (справа № 208/6680/16-а(2а/208/245/16)), від 24 травня 2018 року (справа № 490/12392/16-а), від 20 березня 2019р. (справа №688/947/17 (провадження №К/9901/35103/18).

64. Отже, аналіз наведених норм права дає колегії суддів підстави дійти висновку, що неперерахування ТОВ «Богач Плюс» за позивача страхових внесків не є підставою для не врахування спірного періоду роботи до загального страхового стажу, що дає право на пенсію, оскільки відповідно до статті 62 Закону України №1058-IV основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка працівника.

65. Так, згідно наявних у трудовій книжці записів, позивач працює водієм у ТОВ «Богач Плюс», у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що апелянтом безпідставно не враховано в повній мірі указаний період до страхового стажу позивача.

66. Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що пенсійним органом протиправно відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 , не зарахувавши до загального страхового стажу періоди роботи з 18.07.1995 по 29.09.1997 року у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія, з 09.11.1998 року по 10.11.2003 року в Виробничо-будівельному кооперативі «Будівельник» Республіки Карелія на посаді водія, з 01.01.2024 по 31.01.2024 на посаді водій у ТОВ «Богач Плюс». З урахуванням цих періодів стажу у позивача наявний достатній стаж (більше 31 року) для призначення пенсії.

67. За таких обставин оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №96 від 09.02.2024є протиправним та підлягає скасуванню.

68. З урахуванням цього періоду стажу, та самостійно визначеного пенсійним органом, в сукупності стаж позивача достатній для призначення пенсії. Також позивач досягнув необхідного для призначення пенсії віку.

69. Відповідно до ч.2ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

70. З огляду на наведене, для належного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і не зобов`язувати відповідача здійснити повторний розгляд заяви про призначення пенсії за віком, а зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області призначити пенсію за віком.

71. Частиною 1 статті 45 Закону №1058-IV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

72. Позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії 05.02.2024, тому пенсія повинна бути йому призначена з 12.01.2024 - з дня, наступного за днем досягнення пенсійного віку.

73. З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час ії розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

74. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

75. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

76. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

77. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

78. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.