Справа № 944/937/24
Суддя: Поворозник Д. Б.
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 944/937/24
Провадження №2-а/944/27/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2024 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

за участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Яворові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

21 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області, в якому просить скасувати постанову Адміністративної комісії Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області № 7 від 07 лютого 2024 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та закрити провадження у справі.

На обґрунтування позову покликається на те, що з оскаржуваною постановою вона не згідна. Вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона правопорушення не вчиняла, жодної події чи факту продажу нею алкоголю та тютюнових виробі неповнолітній особі не зафіксовано у визначений законом спосіб, а матеріали справи не містять жодних доказів обґрунтованості складення протоколу за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На підставі наведено просить задовольнити позов, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою судді від 26 лютого 2024 року адміністративний позов залишено без руху.

27 лютого 2024 року представник позивача адвокат Домашовець В.С. на виконання ухвали суду від 26 лютого 20024 року надав квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою суду від 14 березня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з адміністративним позовом, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

22 березня 2024 року Виконавчий комітет Яворівської міської ради Львівської області скерував на адресу суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 у якому просить відмовити у задоволенні адміністративного позову. На обґрунтування відзиву зазначає, що на адресу Виконавчого комітету надійшли матеріали справи ВАД № 027912 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП, для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності. 07 лютого 2024 року було розглянуто даний протокол та винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення № 7 від 07 лютого 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 6 800, 00 грн. Винесена постанова є законною та обґрунтованою. Адміністративна комісія при Виконавчому комітеті Яворівської міської ради Львівської області встановила вину ОСОБА_1 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення та долучених до нього доказів. Зазначає, що основним джерелом доказів є протокол про адміністративне правопорушення, оскільки саме він є підставою для притягнення до відповідальності. В протоколі вказано, що 28 грудня 2023 року, приблизно о 14:10 год, по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 перебуваючи на своєму робочому місці в магазині «Міні маркет» здійснила продаж пива торгової марки «Львівське» світле ємністю 0,5 л, з вмістом спирту 4,3 % та однієї пачки сигарет торгової марки «Парламент» неповнолітньому ОСОБА_2 , 2007 року народження, не вимагаючи документів, що посвідчують особу та вік, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП. Факт продажу підтверджується поясненнями неповнолітнього ОСОБА_2 , рапортом ст. ДОП ВП Яворівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції Іватьо В. про реалізацію ОСОБА_1 неповнолітньому ОСОБА_2 алкогольного напою та сигарет. Позивач на засідання комісії не прибула, однак її представник адвокат Домашовець В.М. на засіданні комісії зазначив, що ОСОБА_1 свою вину не визнає, купівлю пива здійснив неповнолітній, якого до магазину привели працівники поліції. Отже, представник позивача підтвердив на засіданні факт продажу позивачем алкоголю неповнолітньому, а тому доводи позивача про недостатність доказів, які підтверджуються продаж алкогольного напою та сигарет неповнолітньому, є необґрунтованими.

В судовому засіданні 16 липня 2024 року представник позивача адвокат Домашовець В.С. просив позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у адміністративному позові. Додатково зазначив, що оскаржувана постанова прийнята лише на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, інших доказів немає. Не було факту вчиненні позивачем адміністративного правопорушення. На засіданні комісії, він як представник ОСОБА_1 не визнав факту продажу саме ОСОБА_1 неповнолітньому алкогольного напою та тютюнових виробів. В магазині здійснюють продаж товарів 5 продавців. На підтвердження вини ОСОБА_1 не надано відеозапису, товарного чеку, не був вилучений товар. Щодо відповіді Яворівського РВП ГУНП у Львівській області про те, що відеозапис відсутній у зв`язку із 30 денним терміном його зберігання, вказує, що матеріали справи були скеровані до Виконавчого комітету в межах 30 днів з дня складення протоколу, однак відеозапис в матеріалах справи відсутній.

В судовому засіданні 16 липня 2024 року представник відповідача ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні адміністративного позову з підстав, викладених у відзиві. Додатково зазначила, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та письмовими поясненнями неповнолітнього ОСОБА_2 . Крім того, на засіданні комісії представник позивача фактично не заперечив факт продажу позивачем тютюнових виробів та алкогольних виробів неповнолітньому.

В судове засідання 29 липня 2024 року представник позивача не прибув, однак подав клопотання про проведення судового засідання за його відсутності та відсутності його довірительки, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

В судове засідання 29 липня 2024 року представник Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області не прибув, однак Виконавчий комітет подав клопотання про проведення судового засідання за його відсутності представника міської ради, у задоволенні позову просить відмовити. Також просить врахувати позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 09 березня 2021 року у справі № 804/8054/17, у які вказано про те, обов`язком продавця є видача споживачеві розрахункового документа встановленої форми, яка засвідчує факт купівлі товару із відповідною позначкою про здійснення такої операції, однак недотримання цієї вимоги та оформлення розрахункового документа не є однозначним підтвердженням непроведення відповідної касової операції із продажу товару, а може свідчити про інші обставини, зокрема, недотримання суб`єктом господарювання положення статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері». торгівлі, громадського харчування та послуг" або намір уникнути відповідальності за реалізацію алкогольних/слабоалкогольних напоїв тощо.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних в ній доказів.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Суд встановив, що постановою Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Яворівської міської ради Львівської області № 7 від 07 лютого 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП, у зв`язку із порушенням нею правил торгівлі пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами та накладено адміністративне стягнення у розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 800, 00 грн.

Вищевказана постанова була винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 027912 від 28 грудня 2023 року, скаредного Яворівським РВП ГУНП у Львівській області, із якого вбачається, що 28 грудня 2023 року, приблизно о 14:10 год, по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 перебуваючи на своєму робочому місці в магазині «Міні маркет» здійснила продаж пива торгової марки «Львівське» світле ємністю 0,5 л з вмістом спирту 4,3 % та однієї пачки сигарет торгової марки «Парламент», неповнолітньому ОСОБА_2 , 2007 року народження, не вимагаючи документів, що посвідчують особу та вік, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Суд вважає обґрунтованими та погоджується з твердженнями позивача та її представника про протиправність зазначеної постанови, зважаючи на таке.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На виконання п. 1 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

За визначенням ч. 1 ст. 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103-1, 103-2, 104, 104-1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149-152, частиною першою статті 154, статтями 155, 155-2, частиною другою статті 156, частинами першою - четвертою статті 156-1, статтями 156-2, 159, частиною першою статті 163-17, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, статтею 181-1, частиною першою статті 182, статтями 183, 185-12, 186, 189, 189-1, 212-1 цього Кодексу.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статей 251, 252 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення,поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Нормами ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Об`єктом даного адміністративного проступку за ч.2 ст. 256 КУпАП є суспільні відносини у сфері торгівлі пивом, алкогольними та слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а також суспільні відносини у сфері захисту прав споживачів та охорони здоров`я населення.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в таких формах:

- порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена,

- або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку,

- продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку,

- продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар),

- торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Суб`єкт адміністративного проступку - працівники торгівлі, громадського харчування та сфери послуг, громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності в цих галузях.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

Статтею 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлено заборону на продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Згідно з частини 4 статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів, , зобов`язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 року №265/95-ВР (Закон № 265/95-ВР) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані, зокрема, проводити розрахункові операції на повну суму покупки через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

У статті 2 вказаного Закону визначено, що розрахунковий документ це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Фактом продажу алкогольних та тютюнових виробів є розрахунковий документ (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція тощо), який видається кожному без винятку покупцеві, на чому акцентує увагу Верховний Суд у постанові від 23 квітня 2019 року у справі № П811/1217/16.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутній розрахунковий документ, який би підтверджував факт продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів неповнолітній особі, в тому числі позивачкою ОСОБА_1 .

Крім того, за змістом ст. 265 Кодексу України про адміністративні правопорушення, речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Про вилучення речей і документів складається протокол або робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення, про огляд речей або адміністративне затримання.

Алкогольні напої під час виявлення у неповнолітнього підлягали вилученню посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, і про таке вилучення цією ж особою мав складатися відповідний протокол або робитися запис, зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення.

Проте з наявних в матеріалах справи протоколів про адміністративне правопорушення вбачається, що проведення вилучення жодних речей, зокрема, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та фіскального чеку працівниками поліції не здійснювалось, немає даних про те, де на час прийняття рішення у справі знаходяться такі алкогольні напої та тютюнові вироби.

Як наслідок, надані сторонами у цій справі документи не відображають фактичних даних щодо долі предметів адміністративного правопорушення, що є речовими доказами у справі.

Оскільки за матеріалами справи зазначені речові докази не вилучались у неповнолітнього у визначений спосіб, не досліджувались під час провадження у справі, відповідно слід вважати про їх відсутність у справі про адміністративне правопорушення, а вони, у свою чергу, є предметами правопорушення чому Адміністративною комісією не надано оцінку.

Названі докази є необхідними і достатніми для підтвердження операції реалізації тютюнових виробів.

Так, оскаржувана постанова не містить відомостей на підставі яких доказів, крім протоколу про адміністративне правопорушення комісія дійшла до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Наявність лише протоколу про адміністративне правопорушення не може бути достатнім доказом вини особи за відсутності інших належних доказів.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року в справі № 177/525/17 вказав, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд враховує, що єдиним доказом вказаного порушення, на який покликається представник відповідача, є пояснення неповнолітнього ОСОБА_2 , а інших доказів, які би підтверджували факт продажу алкогольних напоїв неповнолітній особі, в матеріалах справи немає. Отже, за відсутності інших належних, допустимих і достатніх доказів, зокрема, будь-якого розрахункового документу на підтвердження здійснення вказаної операції з продажу товару, протоколу вилучення речей, факт продажу ОСОБА_1 неповнолітній особі алкогольних напоїв і тютюнових виробів не доведено належними та допустимими доказами.

Щодо посилання представника відповідача на те, що представник ОСОБА_1 адвокат Домашовець В.С. фактично визнав продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів неповнолітньому, під час засідання адміністративної комісії, суд зазначає, що під час розгляду справи ОСОБА_4 заперечив такі твердження представника відповідача та вказав, що під час засідання комісії зазначив, що неповнолітній можливо здійснив купівлю пива в магазині, однак відсутні будь-які докази, які це підтверджують, як і того, що реалізацію алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснила саме ОСОБА_1 . Так, на думку суду, в даному випадку представник відповідача неправильно трактував пояснення представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_4 щодо визнання вини.

Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б належним чином підтвердили факт продажу ОСОБА_5 алкогольних напоїв та тютюнових виробів за обставин, які вказано в протоколі/постанові, та відповідно вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд зазначає, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

В пункті 30 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року по справі № 463/1352/16-а зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, є недоведеним.

Суд зазначає, що відповідачем під час розгляду матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення позивачем не дотримано вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не звернуто увагу на неналежним чином складені адміністративні матеріали, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не перевірено, чи мав місце факт вчинення адміністративного правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які б свідчили про доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідачем належним чином не спростовано доводи позивача щодо неправомірності притягнення її до відповідальності та відсутності доказів скоєння нею правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене вище обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що оскаржена постанова № 7 від 07 лютого 2024 року є необґрунтованою та протиправною, а тому її слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Також згідно з банківською квитанцією від 27 лютого 2024 року представник позивача сплатив судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 605, 60 гривень, тобто в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Отже, зважаючи на те, що суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області на її користь слід стягнути судовий збір в розмірі 605, 60 гривень.

Керуючись ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Яворівської міської ради Львівської області про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення № 7 від 07 лютого 2024 року і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 судові витрати із сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач - Виконавчий комітет Яворівської міської ради Львівської області, , адреса місцезнаходження: 81000, Львівська область, Яворівський район, м. Яворів, вул. Львівська, 15.

Суддя Д.Б. Поворозник