Справа № 160/3827/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 серпня 2024 року м. Дніпросправа № 160/3827/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 р. (суддя Дєєв М.В.) в адміністративній справі №160/3827/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» до Одеської митниці, про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просило визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів UA500500/2023/000748/2 від 08.11.2023; визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2023/001418.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про документальне підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару за ціною контракту, безпідставне витребування митницею додаткових документів та протиправне коригування митної вартості і відмови у прийнятті митної декларації.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 р., ухваленим за результатом розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, адміністративний позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що надані позивачем для митного оформлення товару документи містили розбіжності, не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2023/000748/2 від 08.11.2023, а саме: у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; до митного оформлення не було надано банківські платіжні документи; в автотранспортній накладній наявна печатка іншого перевізника ніж укладено договір на перевезення № 88189 від 09.04.2019, який не було надано до митного оформлення; згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс мінімальне страхування має покривати зазначену в договорі ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинно бути обумовлене у валюті договору. Наданий документ, що підтверджує вартість страхування 14778 від 02.10.2023, не відповідає вищезазначеним умовам. Страхова сума зазначена в документі, що підтверджує вартість страхування відрізняється від тієї, що зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) від 31.08.2023 № ML2023157. Скаржник також висловив заперечення з приводу стягнення судом першої інстанції на користь позивача витрат на правничу професійну допомогу.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, вказуючи на безпідставність доводів скаржника, оскільки умовами Контракту №3368-YM/CN визначено, що ціна на товар включає в себе вартість пакування, у зв`язку із чим відсутні підстави для окремого додавання вартості упаковки до ціни, що фактично сплачена за Товар, при визначенні митної вартості Товару. Також, п.4.1. Контракту № №3368-YM/CN передбачено, що Товар має бути поставлений на умовах поставки FOB-NINGBO, KHR. Відповідно до пунктів А.3. та Б.3. «Договори перевезення та страхування» терміну поставки FOB як у Продавця та і Покупця відсутні зобов`язання щодо укладення договорів страхування при поставці товару на умовах FOB сторони самі вирішують, чи бажають вони застрахуватися та в якій мірі. ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» за Генеральним договором добровільного страхування вантажів № 04г0д від 11.03.2020 здійснило добровільне страхування Товару, згідно якого страховий тариф складає 0,29% від страхової суми. Наданий страховий поліс №12336 від 01.05.2023 відповідає Міжнародним правилам інтерпретації комерційних термінів Інкотермс. Ці документи були надані позивачем відповідачу під час митного оформлення Товару. Щодо твердження митного органу, що в автотранспортній накладній наявна печатка іншого перевізника ніж укладено договір на перевезення № 88189 від 09.04.2019, позивач вказує на те, що з листом від 08.11.2023 до митного оформлення надавався Договір № 88189 від 09.04.2019 між ТОВ «АТБ Маркет» та ТОВ «ТГЛ Україна» та Договір №010823 від 01.08.2023 між ПП «ВС-СЕРВІС» та ТОВ «ТГЛ Україна».

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.11.2023 ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» надало до Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію № UA500500/2023/039605 на наступний товар: Взуття кімнатне на підошві з полімерних матеріалів та верхом з текстильних матеріалів: - арт. YMSP2003-02 Капці чоловічі кімнатні закриті (поліестер, ПВХ, спонж), - 8112 пар - арт. YMSP2003-07 Капці жіночі в`язані, із твердою підошвою (поліестер, ПВХ), - 12900 пар. Загальна митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, складається з ціни товару за контрактом та витрат на транспортування і страхування. Ця вартість була визначена декларантом за методом 1, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції). На запит митниці від 07.11.2023 позивач листом 0811/1 від 08.11.2023 надав пояснення щодо зауважень, які виникли у відповідача до поданих документів, а також: - банківські платіжні документи: swift від 29.09.2023; - прайс-лист виробника товару б/н від 21.08.2023; - комерційна пропозиція б/н від 24.08.2023; - копія митної декларації країни відправлення № 00598070 від 31.08.2023; - договір № 88189 від 09.04.2019; - договір №010823 від 01.08.2023. Також, позивач протягом 80 днів з дня випуску Товару надав відповідачу разом із заявою від 02.01.2024 копії наступних документів : - бухгалтерські платіжні документи ТОВ «АТБ-маркет»: банківські та платіжні документи - swift від 29.09.2023 (копія); - виписка з бухгалтерської документації (Картка рахунку: 63.2 на 12.12.2023) (копія); - платіжне доручення в іноземній валюті № 3621 від 28.09.2023 (копія); - прайс-лист б/н від 21.08.2023 від продавця оцінюваних товарів (копія); - комерційна пропозиція б/н від 24.08.2023 (копія); - експертний висновок Дніпропетровської ТПП № 1398/4 від 15.12.2023 року(копія); - копія митної декларації країни відправлення № 00598070 від 31.08.2023; (копія); - банківські платіжні документи, що підтверджують оплату за послуги перевезення: платіжне доручення №72375, 72366, 72354 від 15.11.2023 (оригінал); - акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0005258 від 07.11.2023, №ОУ-0005259 від 07.11.2023, №ОУ-0005260 від 07.11.2023, від ТОВ «ТГЛ УКРІЇНА» до Договору транспортного експедирування №88189 от 09.04.2019. (копія). Одеська митниця винесла рішення про коригування митної вартості товарів UA500500/2023/000748/2 від 08.11.2023, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2023/001418, які позивач оскаржив до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірних рішень, що стало підставою для їх скасування.

Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, які регулюються Митним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 цієї ж статті визначено вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Щодо доводів скаржника про не підтвердження відомостей про вартість пакування.

Суд першої інстанції встановив, що умовами Контракту №3368-YM/CN визначено, що ціна на товар включає в себе вартість пакування, у зв`язку із чим відсутні підстави для окремого додавання вартості упаковки до ціни, що фактично сплачена за Товар, при визначенні митної вартості Товару.

Щодо доводів скаржника про мінімальне страхування.

Суд першої інстанції встановив, що згідно п.4.1. Контракту № №3368-YM/CN від 08.11.2019 передбачено, що Товар має бути поставлений на умовах поставки FOB-NINGBO, KHR. Відповідно до пунктів А.3. та Б.3. «Договори перевезення та страхування» терміну поставки FOB як у Продавця та і Покупця відсутні зобов`язання щодо укладення договорів страхування. Отже, при поставці товару на умовах FOB сторони самі вирішують, чи бажають вони застрахуватися та в якій мірі. Згідно Генерального договору добровільного страхування вантажів № 04г0д від 11.03.2020 року, страховий тариф складає 0,29% від страхової суми. Отже наданий страховий поліс №12336 від 01.05.2023р. відповідає Міжнародним правилам інтерпретації комерційних термінів Інкотермс. Ці документи були надані позивачем відповідачу під час митного оформлення Товару.

Апеляційна скарга не містить аргументів на спростування висновків суду першої інстанції про те, що Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «Інкотермс» в редакції 2010 р. передбачено, що існують тільки два терміни, пов`язані із страхуванням, це терміни CIF і CIP. В інших випадках сторони самі вирішують, чи бажають вони застрахуватися та в якій мірі.

Щодо доводів скаржника про невідповідність в автотранспортній накладній печатки іншого перевізника, ніж того, з яким укладено договір на перевезення № 88189 від 09.04.2019.

Як встановив суд першої інстанції, позивачем до митного оформлення надавався Договір № 88189 від 09.04.2019 між ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» та ТОВ «ТГЛ Україна» та Договір №010823 від 01.08.2023р. між ПП «ВС-СЕРВІС» та ТОВ «ТГЛ Україна». Позивач до суду надавав акти наданих послуг, рахунки та платіжні доручення на підтвердження витрат на транспортування, складені після завершення митного оформлення та доставлення товару до місця призначення.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують

Щодо здійсненого судом першої інстанції розподілу судових витрат.

Колегія суддів зазначає, що за приписами частини 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем заява про стягнення з відповідача судових витрат подана до суду першої інстанції 05.04.2024 через систему "Електронний суд" (а.с.174). До заяви ним були додані документи на підтвердження заявленої до відшкодування суми витрат на правову допомогу (а.с.176-181). У письмовому відзиві на позовну заяву відповідач стверджував про завищення витрат на правову допомогу, які заявлені позивачем у розмірі 10000 грн., яка не є обгрунтованою.

Колегія суддів вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), тому підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 р. в адміністративній справі №160/3827/24 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили 21 серпня 2024 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.І. Ясенова