Справа № 600/1713/24-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2024-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1713/24-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк Олександр Петрович

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

19 серпня 2024 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в якому просила:

1.1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 08.03.2024 №10 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

1.2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 01.03.2024 року., зарахувавши при цьому до пільгового стажу за Списком 2 період роботи з 06.05.2014 по 31.01.2016 на посаді молодшої медичної сестри психіатричного відділення Лисичанської обласної психіатричної лікарні.

2. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, оскільки на його думку у неї достатньо страхового стажу на роботах та посадах, які передбачені Списком № 2, тому звернувся в суд з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 3 червня 2024 року адміністративний позов задоволено.

3.1. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 08.03.2024 №10 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

3.2. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 березня 2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з доданими до неї документами та прийняти рішення з урахуванням висновків, наведених судом у цьому судовому рішенні.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

5. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що 01.03.2024 ОСОБА_1 звернулася через веб портал ПФУ до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

6. 08.03.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийнято рішення за №10 про відсутність підстав щодо призначення пенсії.

7. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області розраховано стаж, який склав 18 років 1 місяць 7 днів. Пільговий стаж особи за списком №2 становить 4 роки 2 місяці.

8. Враховуючи наведене, представник апелянта вказує на те, що позивач не набула пільгового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, а тому підстави для призначення такої пенсії відсутні.

9. Отже, представник апелянта вважає, що за відсутності правових підстав, у задоволенні позову необхідно відмовити.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

10. Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 29 червня 1990 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала, зокрема:

- на посаді молодшої медичної сестри психіатричного відділення Лисичанської обласної психіатричної лікарні у період з 06.05.2014 по 31.03.2020.

11. Як вбачається з індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 (форма ОК-5), Комунальне некомерційне підприємство Луганської обласної ради «Лисичанський обласний шкірно-венерологічний диспансер» (в подальшому перейменовано в Комунальне некомерційне підприємство Луганської обласної ради «Луганська обласна дитяча клінічна лікарня») у період з травня 2014 по січень 2016 включно сплачувались страхові внески за застраховану особу ОСОБА_1 .

12. 01 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

13. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 08 березня 2024 року №10 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за відсутності необхідного пільгового стажу.

14. Не погоджуючись з указаним рішенням суб`єкта владних повноважень, ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

15. Позивач вказує, що 01.03.2024 року звернулася через веб портал ПФУ до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. З урахуванням принципу екстериторіальності розгляд заяви здійснило ГУ ПФУ в Чернівецькій області. Однак, рішенням №10 від 08.03.2024 їй було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

16. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, оскільки на його думку у нього достатньо страхового стажу на роботах та посадах, які передбачені Списком № 2.

17. Правова позиція апелянта викладена в пунктах 4-9 цієї постанови.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

18. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

19. Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

20. Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

21. Ч. 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

22. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

23. Згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

24. Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

25. Відповідно до положень статті 106 Закону № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

26. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

27. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

28. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законом.

29. Відповідно до статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

30. Відтак, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

31. Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

32. Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон №1788-XII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

33. Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

34. Питання призначення пенсій на пільгових умовах визначено Порядком застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383).

35. Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

36. Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

37. Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

38. За пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

39. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

40. Отже, колегія суддів наголошує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

41. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.

42. В матеріалах справи наявна копія трудової книжки позивача і вона повинні братись до уваги в якості первинного джерела інформації про пільговий стаж позивача.

43. Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 29 червня 1990 року ОСОБА_1 , працювала на посаді молодшої медичної сестри психіатричного відділення Лисичанської обласної психіатричної лікарні у період з 06.05.2014 по 31.03.2020.

44. Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, а вказані внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника таких внесків.

45. Відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії позивачу або відомості про сплату внесків не у повному обсязі не є підставою для позбавлення особи права на зарахування до стажу роботи періодів, за які відсутні такі відомості.

46. Оскільки позивач не може відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхових внесків, це не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії вказаних періодів роботи.

47. Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16) (касаційне провадження № К/9901/458/17), від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (касаційне провадження № К/9901/2310/18).

48. Апеляційний суд, вважає, що вимоги апелянта, щодо надання додаткових документів про пільговий характер праці, зокрема й про атестацію робочих місць є незаконними, так як вся інформація міститься в трудовій книжці. Більше того, працівник не несе відповідальності за порушення щодо непроведення атестації робочих місць в будь-якому випадку.

49. Апелянт, в оскаржуваному рішенні вказав, що страховий стаж позивача становить 18 років 01 місяці 07 днів, а пільговий стаж роботи за Списком №2 4 роки 2 місяці.

50. Колегія суддів вважає, що твердження в оскаржуваному рішенні про відсутність у позивача пільгового стажу за Списком №2 - передчасні й необґрунтовані, адже приймаючи оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, апелянтом не було зазначено жодних аргументованих та об`єктивних причин цієї відмови.

51. Неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду у зв`язку із відсутністю уточнюючої довідки щодо особливого характеру роботи суд вважає безпідставними, оскільки те, що позивач працювала в спірний період на роботі, передбаченій Списком №2, підтверджується записами в її трудовій книжці.

52. Також, у рішенні жодним чином не зазначено підстав неврахування до пільгового стажу роботи позивача записів трудової книжки ОСОБА_1 про період її роботи на посаді молодшої медичної сестри психіатричного відділення Лисичанської обласної психіатричної лікарні у період з 06.05.2014 по 31.03.2020.

53. Апелянтом в оскаржуваному рішенні не зазначено, за результатами опрацювання яких саме документів він дійшов висновку про відсутність у позивача пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

54. Адже, з оскаржуваного рішення не вбачається того, чи було взято до уваги записи трудової книжки позивача, а також індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5 та ОК-7.

55. Водночас згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 форми ОК-5 з травня 2014 по січень 2016 за позивача сплачувались страхові внески.

56. Суд звертає увагу також на те, що на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

57. Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, колегія суддів вважає, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

58. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

59. Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

60. Колегія суддів приходить до висновку про те, що апелянтом не доведено правомірність власних дій та відмови у призначенні пенсії позивачу, зважаючи на що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, визнавши неправомірною відмову та зобов`язавши відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 березня 2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з доданими до неї документами та прийняти рішення з урахуванням висновків, наведених судом у цьому судовому рішенні.

61. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судове рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному судовому рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

62. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

63. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

64. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

65. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

66. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.