Справа № 580/5899/24
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2024-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року справа № 580/5899/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області оформлене листом № 11507-8590/Б-02/8-0500/24 від 03.05.2024 про відмову у перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок, виплату пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні 3 роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком (за 2021, 2022, 2023 роки) з 06 березня 2024 року, виплатити грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком та зарахувати в кратному обрахунку відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.12.2014 до 16.12.2014, з 19.01.2015 до 30.03.2018, з 10.07.2018 до 21.12.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що розмір її пенсії складає 6 934,41 грн. Відповідно до алгоритму розрахунку пенсії за віком, для обрахунку пенсії застосовані показники середнього заробітку за три попередні роки 2014-2016 роки у розмірі 3 764,40 грн. 17.12.2014 позивачу було призначено пенсію за вислугу років, як медичному працівнику, відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, яку розраховано згідно із Законом України «Про загальнобовязкове державне пенсійне страхування», але фактично вона пенсію не отримувала, оскільки з 19.01.2015 була прийнята на посаду лікаря-епідеміолога амбулаторно-поліклінічого відділення з надання медичної допомоги ВІЛ/СНІД хворим. Після досягнення 60 років, позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком. Але після призначення пенсії за віком розмір пенсії був розрахований за показниками середнього заробітку за три попередні роки 2014-2016 роки у розмірі 3 764,40 грн. Оскільки, позивач до моменту призначення пенсії за віком не отримувала будь-якого іншого виду пенсії (за вислугу років), а тому відповідно до чинного законодавства має право на одноразову грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення. Таку виплату позивач не отримала. 27.03.2024 позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з 06.03.2024 із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачені страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки та просила нарахувати та виплатити грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсій за віком. Окрім того, у заяві від 27.03.2024 позивач просила зарахувати в кратному обрахунку відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.12.2014 до 16.12.2014, з 19.01.2015 до 30.03.2018, з 10.07.2018 до 21.12.2020, оскільки вона надавала медичну допомогу ВІЛ/СНІД хворим на посаді лікаря-інфекціоніста та лікаря-епідеміолога амбулаторно-поліклінічого відділення з надання медичної допомоги ВІЛ/СНІД хворим. Але позивач отримала лист-відмову про здійснення перерахунку пенсії, виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком та зарахування періодів роботи в кратному обрахунку. Позивач вважає, таку відмову відповідача протиправною тому, звернулась до суду із позовом.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 18.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач також, зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та з 17.12.2014 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788. 28.02.2024 позивач звернулась до Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок - перехід на інший вид пенсії. Відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 № 339/35961 звернення позивача було опрацьовано за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. За результатами розгляду заяви від 28.02.2024 позивачу здійснено перерахунок пенсії, а саме - переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV. Відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV при призначенні пенсій застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Тобто, новий показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, застосовується тільки при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. Під час переведення позивача із пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788 на пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 враховано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховується під час первинного призначення (попереднього перерахунку) пенсії 7 405,03 грн та з 01.03.2024 проведено перерахунок «Індексація заробітку», середній показник заробітної плати збільшено до 7 994,47 грн. З огляду на вищевикладене, законні підстави для застосування показника середньої заробітної плати за 2021-2023 роки відсутні.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Позивач перебуває на обліку у відповідача та з 17.12.2014 їй була призначена пенсія за вислугу років, як працівнику охорони здоров`я відповідно до Закону України від 01.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення.

За заявою позивача від 28.02.2024 її переведено із пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач, 27.03.2024 звернулась до Пенсійного фонду України із заявою щодо здійснення перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачені страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки, нарахування та виплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком та зарахування в кратному обрахунку відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 01.12.2014 до 16.12.2014, з 19.01.2015 до 30.03.2018, з 10.07.2018 до 21.12.2020, на підставі довідки № 02-21/87 від 29.01.2024.

Вказана заява позивача надіслана Пенсійним фондом України за належністю для розгляду відповідачу.

Відповідач листом від 03.05.2024 № 11507-8590/Б-02/8-0500/24 повідомив позивача про те, що пенсію позивача розраховано із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачені внески за 2014-2016 роки з урахуванням індексації 7 994,47 грн, підстави для застосування показника середньої заробітної плати за 2021-2023 роки відсутні, оскільки новий показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, застосовується тільки при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. Крім того, зазначено, що правом на пільгове обчислення страхового стажу відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» користуються особи, які працювали у згаданих закладах до 01.01.2004. Після набрання чинності Законом № 1058-IV, тобто з 01.01.2004 всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі за даними системи персоніфікованого обліку. Тому, періоди роботи позивача лікарем-інфекціоністом з 10.06.2014 до 16.12.2014, з 19.01.2015 до 30.03.2018, з 10.07.2018 до 21.12.2020 зараховані до страхового стажу за даними персоніфікованого обліку в одинарному розмірі.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Сторонами, не заперечується та підтверджується рішенням про призначення пенсії від 06.03.2024 та рішенням про перерахунок пенсії з 01.03.2024, що з 28.02.2024 (дати призначення пенсії за віком) пенсію позивача обчислено з урахуванням показника середньої заробітної плати в України, з якої сплачено страхові внески 7 405,03 грн (показник середньої заробітної плати в України, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки 3 764,40 грн *1,17*1,11*1,11*1,14*1,197), а з 01.03.2024 для обчислення пенсії застосовано показника середньої заробітної плати в України, з якої сплачено страхові внески 7 994,47 грн (показник середньої заробітної плати в України, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки 3 764,40 грн *1,17*1,11*1,11*1,14*1,197*1,0796).

Суд врахував, що відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп -заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск -сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К -страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з пунктом 2, 16 розд. ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугою років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом № 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію (…) за вислугу років.

Водночас частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV. Однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Як було зазначено вище, позивачу з 17.12.2014 призначено пенсію за вислугу років відповідно до статті 55 Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернулась вперше 28.02.2024 після досягнення пенсійноговіку, встановленого нормами цього Закону.

Згідно з ст. 51 Закону № 1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до приписів статті 52 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Згідно пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Статтею 7 Закону № 1788-XII передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно із пунктом 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Отже, у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV.

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 04.02.2021 у справі № 509/3080/16-а, від 17.04.2018 у справі № 348/2271/16-а, від 23.10.2018 у справі № 334/2653/17, від 03.10.2018 у справі № 428/450/17.

Окрім цього, на переконання суду та обставина, що механізм і порядок обчислення та виплати пенсій за вислугу років з 01 січня 2004 року здійснюється на підставі Закону № 1058-IV за формулою, що встановлена для пенсії за віком, не впливає на те, що призначення пенсії за вислугу років передбачено положеннями Закону № 1788-XII.

При цьому, статтею 9 Закону № 1058-ІV не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років. Разом з тим, частина 3 статті 45 зазначеного Закону регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Отже, при зверненні особи, якій призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону № 1788-XII, до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058-IV, має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно із частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV.

Аналогічний правовий висновок містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17.

За наведених фактичних обставин у справі та правових висновків Верховного Суду, позивач має право саме на призначення пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2021, 2022, 2023 роки).

Щодо позовної вимоги щодо зарахування позивачу в кратному обрахунку відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 01.12.2014 до 16.12.2014, з 19.01.2015 до 30.03.2018, з 10.07.2018 до 21.12.2020, суд зазначає наступне.

Відповідно до довідки, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Міська лікарня № 2» Краматорської міської ради від 29.01.2024 № 02-21/87, яка була додана позивачем до заяви про призначення пенсії за віком від 28.02.2024, що не заперечується відповідачем, позивач працювала у КМУ «Міська лікарня № 2» на посаді лікаря-епідеміолога стажиста амбулаторно-поліклінічного відділення по наданню медичної допомоги ВІЛ/СНІД хворим (0,5 ставки) з 05.06.2013;

з 10.06.2014 до 16.12.2014 позивач працювала на посаді лікаря-інфекціоніста амбулаторно-поліклінічного відділення по наданню медичної допомоги ВІЛ/СНІД хворим (0,5 ставки з роботою до 1,0 ставки);

19.01.2015 позивача прийнято на посаду лікаря-інфекціоніста амбулаторно-поліклінічного відділення з надання медичної допомоги ВІЛ/СНІД хворим (0,5 ставки);

19.01.2015 позивача прийнято на посаду лікаря-епідеміолога амбулаторно-поліклінічного відділення з надання медичної допомоги ВІЛ/СНІД хворим (0,5 ставки) за сумісництвом;

13.02.2017 позивача переведено на посаду лікаря-інфекціоніста (0,5 ставки) та на посаду лікаря-епідеміолога амбулаторно-поліклінічного відділення по медичної допомоги ВІЛ/СНІД хворим (0,5 ставки з роботою до 1,0 ставки);

02.01.2018 позивача прийнято на посаду лікаря-інфекціоніста поліклінічного відділення (0,5 ставки) за сумісництвом;

30.03.2018 звільнено з посади;

10.07.2018 прийнято на посаду лікаря-інфекціоніста (сумісник) амбулаторно-поліклінічного відділення по наданню медичної допомоги ВІЛ/СНІД хворим (0,25 ставки).

21.12.2020 позивача звільнено з посади.

Зазначені відомості про періоди роботи відповідають записам, які містяться у трудовій книжці позивача.

Як вбачається із листа відповідача від 03.05.2024 № 11507-8590/Б-02/8-0500/24 вищевказані періоди роботи не були зараховані до страхового стажу позивача у подвійному розмірі, у зв`язку з тим, що після набрання чинності Законом № 1058-IV, тобто з 01.01.2004 всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі за даними системи персоніфікованого обліку.

Надаючи оцінку вказаній обставині, суд зазначає наступне.

01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Відповідно до його Преамбули цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За правилами частини 4 статті 24 цього Закону періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону № 1788-ХІІ, в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивача за перерахунком пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до статті 60 Закону № 1788-ХІІ робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Таким чином, за правилами статті 60 Закону № 1788-ХІІ та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Вказана правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 20.04.2022 у справі № 214/3705/17.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів законності відмови у зарахуванні вказаного вище стажу роботи позивача у подвійному розмірі.

Щодо позовної вимоги про виплату грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком, суд зазначає наступне.

Із заяви позивача від 27.03.2024 про перерахунок пенсії вбачається, що серед іншого, позивач просила нарахувати та виплатити грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.

Варто зазначити, що частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) врегульовано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак, ні у листі від 03.05.2024 № 11507-8590/Б-02/8-0500/24, ні у відзиві на позовну заяву відповідач не навів мотивів на підставі яких позивачу не здійснено одноразову грошову виплату виплату в розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.

Водночас, суд врахував, що пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 (далі - Порядок).

Пунктом 5 Порядку встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-ІV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Вимоги пунктів 5, 6 та 7 Порядку передбачають, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Відповідно до пункту 2 Порядку вбачається, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е і ж статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року, призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення.

У постанові від 22.02.2024 у справі № 260/323/20, правовідносини у якій є подібними, Верховний Суд зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на визначених законодавством посадах, досягненням пенсійного віку, працюючи на цих роботах, а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Вказана правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 21.03.2024 у справі № 580/2737/23.

Судом встановлено що, позивачу відповідно до Закону № 1788-ХІІ з 17.12.2014 призначено пенсію за вислугу років, однак у зв`язку з її працевлаштуванням 19.01.2015 на посаду, яка давала право на призначення пенсії за вислугу років, виплату пенсії позивачу припинено.

Враховуючи те, що до призначення позивачу пенсії за віком їй було призначено пенсію за вислугу років, суд дійшов висновку про відсутні правових підстав для нарахування та виплати їй грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню та виплачується під час призначення пенсії за віком, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до вимог пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Щодо дати з якої слід здійснити перерахунок пенсії, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Позивач звернулась із заявою про переведення із пенсії за вислугу років на пенсію за віком 28.02.2024.

В свою чергу, рішенням від 06.03.2024 № 80, яке міститься у матеріалах справи, підтверджується, що пенсію за віком позивачу призначено з 28.02.2024.

Тому, пенсія позивача підлягає перерахунку саме з 28.02.2024.

Також, суд зазначає, що не бере до уваги доводи відповідача про те, що заява позивача від 28.02.2024 про перерахунок - перехід на інший вид пенсії була опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в області в Дніпропетровській області. Оскільки, відповідач не надав доказів, того що Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області є органом, який визначений засобами програмного забезпечення як орган, уповноважений на прийняття рішення за результатами розгляду заяви позивача від 28.02.2024 за принципом екстериторіальності.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 2 статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, іншиї суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з частиою 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Понесені позивачем судові витрати, підтверджені квитанцією від 11.06.2024 № 2058-1357-2413-9477 в сумі 1 211,20 грн про сплату судового збору за звернення до адміністративного суду із позовною заявою, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеній частині позову половина суми, тобто 605,60 грн.

Керуючись статтями 2-20, 72-90, 132-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у застосуванні при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2021, 2022, 2023 роки).

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні у подвійному розмірі періодів роботи з 10.06.2014 до 16.12.2014, з 19.01.2015 до 30.03.2018, з 10.07.2018 до 21.12.2020 відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2021, 2022, 2023 роки) з 28.02.2024, з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), із зарахуванням періодів роботи з 10.06.2014 до 16.12.2014, з 19.01.2015 до 30.03.2018, з 10.07.2018 до 21.12.2020, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи для обчислення пенсії у подвійному розмірі, з 28.02.2024.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ