Справа № 320/7091/24
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2024-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 320/7091/24 пров. № А/857/5602/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Гуляка В.В., Кухтея Р.В.;

за участю секретаря судового засідання Демидюк О.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року у справі № 320/7091/24 (суддя Кравців О.Р., м. Львів) за адміністративним позовом Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків,-

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2024 року о 09:58 год Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС (далі позивач, ГУ ДПС у м. Києві) звернулося у Київський окружний адміністративний суд із заявою, у якій просило прийняти рішення, яким підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі- відповідач, ФОП ОСОБА_1 ) та скерувати рішення до негайного виконання.

Позивач свою заяву обґрунтовував тим, що посадовим особам ГУ ДПС у м. Києві було відмовлено у допуску до проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 . З огляду на що, відповідно до п.п. 94.6.1. п. 94.6 ст. 94 ПК України контролюючим органом 07 лютого 2024 року прийнято рішення про арешт майна, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.02.2024 справу передано за підсудністю до Львівського окружного адміністративного суду, як суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд справи.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року у задоволенні заяви відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем, Головним управлінням ДПС у м. Києві, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою заяву про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що заява позивача про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків подана вчасно до суду першої інстанції у відповідності до вимог ч. 2 ст. 283 КАС України. Однак, контролюючому органу не було надано можливості реалізувати своє право відповідно до п.п. 94.6.1. п. 94.6 ст. 94 ПК України в частині підтвердження обґрунтованості умовного арешту майна, оскільки ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року адміністративну справу №320/7091/24 було передано за підсудністю до Львівського окружного адміністративного суду, який прийняв 22 лютого 2024 року рішення та відмовив у задоволенні такої заяви у зв`язку зі спливом 96 годинного строку. Апелянт з врахуванням наведених обставин, вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Представник відповідача подав відзив на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС, вважаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги є безпідставними. Тому, з підстав, викладених у відзиві, просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

ГУ ДПС у м. Києві звернувся до суду із відповідною заявою для підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 відповідно до вимог п. 81.1 ст. 81 та п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів.

Право звернення до суду суб`єктом владних повноважень - податковим органом визначено ст. 94 ПК України, а саме: на суд покладено обов`язок перевірити обґрунтованість рішення контролюючого органу про застосування адміністративного арешту майна платника податків. Тобто, для здійснення судового контролю за рішенням податкового органу, яке зачіпає права та інтереси платника податків, податковий орган зобов`язаний звернутись до суду.

Згідно з пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується, що платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до п. 94.6 ст. 94 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено).

Згідно з пунктом 2 розділу IV Наказу Мінфіну України від 14.07.2017 №632 «Про затвердження Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.08.2017 за № 948/30816, обґрунтованість арешту, накладеного на майно платника податків рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) податкового органу, має бути перевірена судом протягом 96 годин.

У такому разі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) податкового органу подається до суду протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють таке звернення до суду.

Особливості провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків регламентовані ст. 283 КАС України.

Частиною 2 ст. 283 КАС України визначено, що заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 ст. 283 КАС України у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає рішення по суті заявлених вимог не пізніше 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду. Розгляд заяви відбувається за участю податкового органу, митного органу, що її вніс, та платника податків, стосовно якого її внесено.

Зазначене дає підстави для висновку, що незважаючи на наявність у податкових органів права на звернення до суду з вимогою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна в загальному порядку шляхом подання позовної заяви, фактична реалізація інституту, встановленого ст. 94 ПК України, можлива виключно протягом 96-ти годин, тобто, у разі звернення податкового органу в спеціальному (терміновому) порядку, встановленому ст. 283 КАС України, з відповідною заявою.

За змістом ч. 7 ст. 283 КАС України максимальний строк розгляду заяви про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків становить 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду, і цей же строк встановлений п. 94.10 ст. 94 ПК України, що свідчить про системний зв`язок цих норм матеріального і процесуального права. В іншому випадку (у разі відсутності протягом 96-ти годин судового рішення про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків) арешт вважається припиненим незалежно від причин, з яких рішення суду про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту не було прийнято.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного суду викладеною у постанові від 26.06.2020 у справі №280/2993/19.

Підставою для припинення адміністративного арешту майна платника податків відповідно до п. 94.19 ст. 94 ПК України є, зокрема: відсутність протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим (94.19.1).

Проаналізувавши положення ст. 283 КАС України у взаємозв`язку із положеннями ст. 94 ПК України суд апеляційної інстанції зазначає, що метою впровадженого ст. 283 КАС України інституту термінових справ є необхідність оперативного реагування на правовідносини, що виникли, у питанні реалізації контролюючим органом своєї компетенції у сфері податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків є способом забезпечення збереження поточного майнового становища платника податків.

З матеріалів справи вбачається, що ГУ ДПС у м. Києві видано наказ від 01.02.2024 №627-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 », яким наказано провести фактичну перевірку відповідача за адресою: АДРЕСА_1 з 06.02.2024 тривалістю 10 діб.

06.02.2024 уповноваженими особами ГУ ДПС у м. Києві здійснено вихід за вказаною адресою.

Представником ФОП ОСОБА_1 відмовлено посадовим особам контролюючого органу в допуску до проведення фактичної перевірки, про що складено відповідний акт від 06.02.2024 №б/н про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення документальної планової / позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки.

У зв`язку з не допуском посадових осіб до проведення перевірки ГУ ДПС у м. Києві прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків 07.02.2024 № 786/26-15-07-07-00-17.

Заява ГУ ДПС м. Києві про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків подана до Київського окружного адміністративного суду 08.02.2024 о 09:58 год., тобто, кінцевим терміном підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_1 було 12.02.2024 09:58 год.

Однак, Київським окружним адміністративним судом не було прийнято рішення про обґрунтованість адміністративного арешту судом у строк до 12.02.2024 о 09:58 год., оскільки ухвалою суду першої інстанції від 08.02.2024 справу №320/7091/24 передано за підсудністю до Львівського окружного адміністративного суду.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на положення ч. 7 ст. 283 КАС України та п. 94.10 ст. 94 ПК України з яких вбачається, що після спливу 96 годинного строку, встановленого для перевірки його обґрунтованості судом, такий арешт вважається припиненим в силу закону, незалежно від причин, з яких рішення суду про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту не було прийнято, що у свою чергу виключає можливість задоволення позовних вимог про підтвердження його обґрунтованості, з огляду на сплив цього часу.

З врахуванням викладених обставин справи та норм податкового законодавства України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що адміністративний арешт, застосований рішенням Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС від 06.02.2024 №786/26-15-07-07-00-17 припинив свою дію згідно пп. 94.19.1 п. 94.1 ст. 94 ПК України.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що була висловлена неодноразово у його постановах, зокрема від 26.01.2024 у справі №820/6490/17.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки з моменту звернення позивача до суду, 08.02.2024, та до моменту прийняття рішення Львівським окружним адміністративним судом вже минуло 96 годин, встановлених для перевірки, застосований адміністративний арешт є припиненим відповідно до пп.94.19.1 п.94.19 ст.94 Податкового кодексу України, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також в п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, видно, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

У ст. 242 КАС України зазначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року у справі № 320/7091/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді В. В. Гуляк
Р. В. Кухтей
Повне судове рішення складено 21 серпня 2024 року.