Справа № 160/26710/23
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2024-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії, стягнення суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, -
16.10.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф270606-55У від 10.05.2023 року, якою визначено суму боргу ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 14 080 грн. 00 коп. (чотирнадцять тисяч вісімдесят гривень, 00 коп.);
- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області скоригувати дані (показники) інтегрованої картки платника ОСОБА_1 , шляхом виключення відомостей про наявність боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 14 080 грн. 00 коп. (чотирнадцять тисяч вісімдесят гривень, 00 коп.).
В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що відповідачем винесено протиправну вимогу щодо сплати боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціально страхування, у зв`язку з тим, що позивач не займається підприємницькою діяльністю, а працює на підприємстві, а тому в даному випадку відповідачем допущено до позивача подвійне оподаткування. На підставі зазначеного просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2024 року витребувано від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області додаткові документи по справі.
09.04.2024 до суду від Головного управління ДПС в Дніпропетровській області надійшло клопотання у якому відповідач просить закрити провадження у справі, у зв`язку із тим, що відповідно до відомостей ІКС "Податковий блок", відсутній спір у цій справі, з урахування того, що борг у позивача відсутній, а відомості з інтегрованої картки платника податків відкориговані.
12.04.2024 позивачем до суду надіслано відповідь на відзив, в якому остання наполягає на повному задоволенні позовних вимог та вказує про необґрунтованість доводів податкового органу. Зазначає, що станом на 10.04.2024 року відповідачем не зазначено інформації щодо обліку в інтегрованій картці платника податків позивача боргу та відомостей про проведені чи не проведені коригування.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 має право на заняття адвокатською діяльністю на підставі свідоцтва №2482 від 16.04.2012 року та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність.
Судом встановлено, що в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 по коду бюджетної класифікації 71040000 обліковуються наступна заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 35 588,74 грн за період 2017- 2020 роки:
- по строку 19.04.2018 у сумі 2 457,18 грн. за І квартал 2018 року;
- по строку 02.05.2018 у сумі 8 448,00грн за 2017року;
- по строку 19.07.2018 у сумі 2 457,18 грн. за II квартал 2018 року;
- по строку 19.10.2018 у сумі 2 457,18 грн. за III квартал 2018 року;
- по строку 21.01.2019 у сумі 2 457,18 грн. за IV квартал 2018 року;
- по строку 19.04.2019 у сумі 2 754,18 грн. за І квартал 2019 року;
- по строку 19.07.2019 у сумі 2 754,18 грн. за II квартал 2019 року;
- по строку 21.10.2019 у сумі 2 754,18 грн. за III квартал 2019 року;
- по строку 20.01.2020 у сумі 2 754,18 грн. за IV квартал 2019 року;
- по строку 21.04.2020 у сумі 2 078,12 грн. за І квартал 2020 року (січень,лютий);
- по строку 20.07.2020 у сумі 1 039,06 грн. за II квартал 2020 року (червень);
- по строку 19.10.2020 у сумі 3 178,12 грн. за III квартал 2020 року.
Заборгованість станом на 01.01.2021 в ІКП - 71040000 ОСОБА_1 становила 34 875,48 грн, з урахуванням переплати, станом на 01.01.2017, в сумі 713,26 гривень.
ОСОБА_1 в 2021 році здійснена сплата єдиного внеску на загальну суму 11 880,00 грн, а-у саме: 19.04.2021 - 3 960,00 грн, 13.07.2021 - 3 960,00 грн, 18.10.2021 - 3 960,00 грн. Заборгованість станом на 31.12.2021 в ІКП - 71040000 ОСОБА_1 становила 22 995,48 грн, (з урахуванням переплати у сумі 713,26 грн станом на 01.01.2017).
ОСОБА_1 01.02.2022 здійснена сплата єдиного внеску в сумі 4 070,00 гривень.
Згідно даних відображених в інтегрованій картці платника 21.02.2022 в ІКП - 71040000 ОСОБА_1 здійснені нарахування єдиного внеску, відповідно до поданої «Податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця» за 2021 рік, на загальну суму 15 950,00 гривень.
В ІКП - 71040000 платника, відповідно до частини шостої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-УІ із змінами та доповненнями, автоматично зарахована сплата єдиного внеску в рахунок погашення заборгованості зі сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
В ході проведення аналізу коректності відображення в ІКП - 71040000 ОСОБА_1 нарахувань з єдиного внеску встановлена відсутність нарахувань за IV квартал 2020 року (жовтень, листопад) у сумі 2 200,00 грн, по строку сплати 19.01.2021.
Враховуючи зазначене, ГУ ДПС 18.04.2023 були вжиті заходи щодо відображення нарахувань за IV квартал 2020 року у сумі 2 200,00 грн. в ІКП 71040000 ОСОБА_1 . Заборгованість з єдиного внеску по ОСОБА_1 станом на 18.04.2023 становила 37 075,48 грн, з урахуванням сплати в сумі 15 950,00 грн та вхідного сальдо станом на 01.01.2017 (переплата 713,26 гривень).
05.04.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ГУ ДПС.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 по справі №160/6875/23 позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ДПС про визнання протиправною та скасування вимоги та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-270606-55 від 07.10.2022.

Зобов`язати ГУ ДПС скоригувати дані (показники) інтегрованої картки платника ОСОБА_1 шляхом виключення відомостей про наявність боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 22 995,48 грн.

Комісією ГУ ДПС з питання доцільності оскарження рішень судів, прийнятих не на користь органів ДПС (протокол засідання № 24 від 15.06.2023) прийнято рішення про недоцільність подальшого оскарження Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 по справі №160/6875/23.

В ІКП - 71040000 ОСОБА_1 12.07.2023 проведено коригування (зменшення) нарахувань з єдиного внеску на загальну суму 22 995,48 грн, а саме: за 2017 рік - 8448 грн, за 2018 рік - 9828,72 грн, за 2019 рік - 4718,76 грн (Доповідна записка №19631/04-36-24-16-13 від 12.07.2023). Станом на 30.07.2023 в ІКП борг в сумі 14080,00грн.

08.06.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф270606-55 від 10.05.2023, якою визначено суму боргу ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 37 075,48 гривень.

- зобов`язати ГУ ДПС скоригувати дані (показники) інтегрованої картки платника ОСОБА_1 , шляхом виключення відомостей про наявність боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 37 075,48 гривень.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року Справа №160/12852/23:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ДПС про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф270606-55 від 10.05.2023, якою визначено суму боргу ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 37 075,48 гривень.

Зобов`язати ГУ ДПС скоригувати дані (показники) інтегрованої картки платника ОСОБА_1 , шляхом виключення відомостей про наявність боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 37 075,48 гривень.

Комісією ГУ ДПС з питання доцільності оскарження рішень судів, прийнятих не на користь органів ДПС (протокол засідання № 49 від 17.11.2023) прийнято рішення про недоцільність подальшого оскарження Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 по справі №160/12852/23.

На виконання Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 по справі №160/12852/23 підготовлена доповідна записка щодо коригування (зменшення) нарахувань з єдиного внеску на загальну суму 14 080,00 грн, в ІКП - 71040000 ОСОБА_1 а саме: за 2019 рік - 6 297,96 грн, за 2020 рік - 7 782,04 гривень.

На 01.12.2023 підготовлена інформація щодо коригування (зменшення) нарахувань з єдиного внеску на загальну суму 14 080,00 грн, в ІКП - 71040000 ОСОБА_1 , в додаток до листа ГУ ДПС з дотриманням вимог заповнення форми додатку відповідно до листа Державної податкової служби України від 01.08.2023 №18603/7/33-00-24-03-01-07.

Згідно відомостей з реєстру осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Індивідуальні відомості про застраховану особу Форма ОК-5) за період з 2017 року по 2020 рік включно за ОСОБА_1 сплачено страхові внески її роботодавцями.

10.05.2023 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ф-270606-55 на суму 14 080,00 грн.

Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Нормами Податкового кодексу України врегульовані відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства; нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Так, відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Пункт 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України дає визначення поняттю «працівник» - фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Як передбачено пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 2 Закону №2464-VI дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Пунктами 3 і 10 частини 1статті 1 Закону №2464-VI надано визначення поняттям:

- застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;

- страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

Пунктом 4, 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI, до платників єдиного внеску віднесено фізичних осіб-підприємців, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності;

Відповідно до абзацу 1 пункту 1, пункту 2, 3 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року), єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

У той же час, відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення підприємницької діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом №2464-VI в період до 01.01.2022 року врегульовано не було.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою господарської діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від господарської діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Отже, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Отже, особа, яка провадить господарську діяльність, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

Інше тлумачення норм Закону №2464-VI, на якому наполягає відповідач, щодо необхідності сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Відповідний правовий висновок зробив Верховний Суд у постановах від 02.04.2020 року у справі №140/2475/19.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Таким чином, з урахуванням наведеного, при вирішенні спору підлягають дослідженню обставини щодо: наявності у позивача статусу фізичної особи-підприємця; здійснення ним підприємницької діяльності та отримання ним доходу у періоді, за який податковим органом нарахований єдиний внесок; нарахування та сплати роботодавцем за позивача, як за застраховану особу, єдиного внеску в розмірі не меншому від мінімального страхового внеску на місяць.

Судом встановлено, що в період з 2017 року по 2020 року за позивача сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підтверджується довідкою за формою ОК-5 щодо ОСОБА_1 .

Отже, роботодавець позивача, нараховуючи позивачу заробітну плату, сплачував за позивача як страхувальник єдиний соціальний внесок.

Відповідачем доказів здійснення позивачем підприємницької діяльності за період з 2017 року по 2020 рік, отримання інших доходів, ніж від трудової діяльності як найманого працівника, суду не надано.

Згідно з підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України податкове законодавство України ґрунтується на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи Серков проти України (заява № 39766/05), Щокін проти України (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права.

Законом №2464-VI в період до 01.01.2022 року не було врегульовано відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та здійсненні підприємницької діяльності. Проте, із системного аналізу його норм видно, що єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вказана мета досягається шляхом регулярної сплати мінімального страхового внеску.

Таким чином, у розумінні Закону №2464-VI, позивач є застрахованою особою і єдиний внесок за нього у період, за який винесена спірна вимога, нараховував та сплачував роботодавець, що виключає обов`язок зі сплати єдиного внеску позивачем ще як особою, що зареєстрована як фізична особа-підприємець. При цьому, підприємницьку діяльність позивач фактично не здійснював, що не спростовано відповідачем.

Нарахування і сплата ЄСВ позивачем як фізичною особою-підприємцем, який у спірний період, не отримуючи доходу як підприємець, перебувала одночасно у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо позивачем та його роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

При цьому факт перебування особи на обліку в податковому органі не змінює зазначеного, оскільки взяття на облік осіб, у тому числі юридичних або самозайнятих, здійснюється контролюючим органом незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того чи іншого податку або збору.

З огляду на викладене, вимога про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №Ф-270606-55 від 10.052023 року на суму 14080,00 грн. є протиправною та підлягає скасуванню, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо обліковування за позивачем заборгованості по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, суд зазначає наступне.

Згідно із Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №5 від 12.01.2021 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.03.2021 року за №321/35943 (далі - Порядок), інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу.

Відповідно до пункту 1, 2 глави 1 Розділу II Порядку з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Згідно з пунктом 1 главою 2 Розділу II Порядку з метою забезпечення контролю за правильністю відкриття/закриття ІКП в інформаційній системі щодекадно забезпечується автоматичне формування реєстрів контролю:

- реєстр контролю ІКП, відкритих в інформаційній системі, які не відповідають Переліку форм ІКП;

- реєстр контролю наявності відкритої ІКП за платником, стосовно якого в ЄДР внесено запис про припинення;

- реєстр контролю наявності ІКП без ознаки «Платник відсутній в реєстрі» відкритої платнику, якого не включено / виключено з реєстру платників певного податку.

Наявні записи в реєстрах контролю не пізніше наступного робочого дня з дня їх виявлення відпрацьовуються підрозділом, що здійснює облік платежів, шляхом усунення помилок:

- у разі виявлення невідповідностей між ІКП, відкритими в інформаційній системі, та Переліком форм ІКП - здійснюється перекодування ІКП на відповідну форму обліку ІКП;

- у разі виявлення ІКП, відкритої за платником, якого не включено / виключено з реєстру платників певного податку,- здійснюється перекодування такої ІКП з ознакою «Платник відсутній в реєстрі».

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу щодо вірного та об`єктивного відображення в інтегрованій картці фактичного стану розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган зобов`язаний вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Аналогічна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2020 року в адміністративній справі №826/9288/18.

Таким чином, враховуючи той факт, що за позивача фактично сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, суд доходить висновку, що відповідачем протиправно обліковується за позивачем заборгованість по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

В ході розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що відповідачем обліковується заборгованість по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 14080,00 грн. згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №Ф-270606-55 від 10.05.2023, яка, в свою чергу, є протиправною та підлягає скасуванню.

Таким чином, суд, вирішуючи позовну вимогу позивача щодо зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області скоригувати дані (показники) інтегрованої картки платника ОСОБА_1 шляхом виключення відомостей про наявність боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 14080,00 грн., доходить висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 виключивши суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 14080,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення на користь позивача суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 14080,00 грн. суд зазначає наступне.

Частиною 13 статті 9 Закону №2464 визначено, що суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Процедура зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (далі - Платник), надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску, в тому числі тих, які сплачені через єдиний рахунок, визначена Порядком зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 23.07.2021 № 417 (далі Порядок №147).

Відповідно до п.4 Порядку №147, у випадку надмірної сплати сум єдиного внеску на рахунок 3556 податковим органом здійснюється зарахування цих сум у рахунок майбутніх платежів за тим самим рахунком, відповідно до встановленого розміру єдиного внеску та у порядку календарної черговості виникнення зобов`язань Платника з цього платежу.

Пунктами 5, 6, 7, 9 Порядку №147 встановлено, що повернення коштів здійснюється у випадках:

1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на належний рахунок 3556;

2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій не на належний рахунок 3556;

3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на бюджетний рахунок за надходженнями;

4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Кодексом та іншими законами, на рахунок 3556;

5) виявлення технічної та/або методологічної помилки за сумами, які були зараховані на рахунок 3556 з єдиного рахунку.

Повернення здійснюється на підставі заяви Платника про повернення коштів.

У випадках, передбачених підпунктами 1, 2 та 4 пункту 5 цього Порядку, заява про повернення коштів з рахунків 3556 (далі - Заява) подається до територіального органу ДПС за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених коштів, за формою, визначеною у додатку 1 до цього Порядку.

Заява може бути подана Платником до територіального органу ДПС в електронній формі через електронний кабінет та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

До Заяви Платник обов`язково додає копію розрахункового документа (квитанції, платіжного доручення тощо), що підтверджує сплату коштів на рахунок 3556 (до Заяви в електронній формі - електронну копію зазначеного документа). Копія цього документа завіряється Платником особисто.

Після надходження до територіального органу ДПС Заяви, яка подана в електронній формі, інформація щодо цієї Заяви автоматично вноситься до Журналу реєстрації заяв про повернення надміру або помилково сплачених коштів (далі - Журнал), який ведеться засобами інформаційно-телекомунікаційної системи податкових органів з дотриманням вимог законодавства у сфері захисту інформації.

У разі надходження Заяви самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати надходження до територіального органу ДПС Заяви проводить перевірку наданої Платником інформації та формує висновок про повернення коштів з рахунків 3556 (далі - Висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку або приймає рішення про відмову у задоволенні Заяви.

Відповідно до пункту 10 Порядку №147 заява залишається без задоволення у таких випадках: невідповідність Заяви формі, визначеній у додатку 1 до цього Порядку; недостовірність викладеної у Заяві інформації; подання Заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску; наявність у Платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій; ненадання документа, що додається до Заяви згідно з пунктом 6 цього Порядку.

З аналізу наведених норм вбачається, що повернення надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску здійснюється територіальним органом ДПС за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених коштів на підставі заяви платника про повернення коштів за умови відсутності у платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій, при цьому, перелік підстав, з яких платнику може бути відмовлено у задоволенні його заяви є вичерпним.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем сплачено 14 080,00 грн. заборгованості з ЄСВ в межах виконавчого провадження ВП №72671509 з примусового виконання вимоги від 10.05.2023 №Ф-270606-55У, що також підтверджується випискою по рахунку позивача та про що відсутній спір у справі.

Однак, з матеріалів справи не вбачається доказів звернення позивача до податкового органу із відповідною заявою про повернення коштів та розгляду відповідачем такої заяви.

Виходячи з того, що законодавством передбачено певну процедуру повернення коштів, доказів дотримання якої позивачем не надано, позовні вимоги в цій частини не підлягають задоволенню, оскільки заявлені передчасно. В порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише реально порушені права, а тому суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправно та скасування вимоги та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 1 717,76 грн, що документально підтверджується квитанціями від 13.10.2023 та від 24.10.2023.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі, пропорційному до задоволених позовних вимог, у сумі 1431,47 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії, стягнення суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф270606-55У від 10.05.2023 року, якою визначено суму боргу ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 14080 грн. 00 коп. (чотирнадцять тисяч вісімдесят гривень, 00 коп.).

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17а, код ЄДРПОУ ВП 44118658) скоригувати дані (показники) інтегрованої картки платника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом виключення відомостей про наявність боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 14080 грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17а, код ЄДРПОУ ВП 44118658) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1431,47 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна