Справа № 120/16774/23
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 серпня 2024 року

м. Київ

справа №120/16774/23

адміністративне провадження №Зі/990/86/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Соколова В.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Жука А.В., Кашпур О.В., Мартинюк Н.М., від участі у розгляді справи №120/16774/23 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Президента України про визнання протиправними діянь та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:

визнати протиправними діяння :

1) повідомлення 07 червня 2023 року недостовірної інформації про те, що ініційована електронна петиція Президентові України не відповідає встановленим вимогам;

2) повідомлення 07 червня 2023 року недостовірної інформації про те, що порушене у петиції питання не відноситься до повноважень Президента;

3) не оприлюднення електронної петиції від 07 червня 2023 року на вебсайті Офіційного інтернет -представництва Президента України;

4) приховування та не надання на письмовий запит від 08 червня 2023 року засвідченої належним чином поданої та підписаної петиції та її змісту, та письмової відповіді про результати її розгляду (отримання) за підписом відповідальної посадової особи;

5) повідомлення недостовірної інформацію на запит від 08 червня 2023 року про те, що надати запитувану петицію не вбачається можливим;

6) надіслання листа Офісу Президента України від 15 червня 2023 року № 22/1-09/2601 за підписом ОСОБА_2 , зміст та форма якого не відповідає вимогам закону, а саме не містить номери телефонів, адресу електронної пошти, адресу офіційного вебсайту);

7) протиправне розміщення на офіційному сайті Президента України president.gov.ua постійної статичної вкладки "Дружина Президента";

- зобов`язати:

1) оприлюднити електронну петицію від 07 червня 2023 року на вебсайті Офіційного інтернет-представництва Президента України;

2) надати на письмовий запит від 08 червня 2023 року засвідчену належним чином копію поданої та підписаної петиції та її зміст, та письмову відповідь про результати її розгляду (отримання) за підписом відповідальної посадової (службової) особи;

3) повідомити недостовірну інформацію на запит від 08 червня 2023 року про те, що надати запитувану петицію не вбачається можливим;

4) надіслати запитувану інформацію листом, що містить номери телефонів, адресу електронної пошти, адресу офіційного вебсайту відповідача;

5) видалити на офіційному сайті Президента України president.gov.ua вкладку (послання) "Дружина Президента";

6) розмістити на сайті Президента України вкладку "Громадяни України" або "Виборці Президента" та розміщувати за даним посиланням інформацію суспільного інтересу про громадян України, осіб без громадянства та іноземців, в т.ч. про Олену Зеленську, про мене та мою дружину, та інших рівних один перед одним осіб.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року закрито провадження в частині вимог про: визнання протиправними діянь стосовно приховування та не надання на письмовий запит від 08.06.2023 засвідченої належним чином поданої та підписаної петиції та її змісту, та письмової відповіді про результати її розгляду (отримання) за підписом відповідальної посадової особи; повідомлення недостовірної інформації на запит від 08 червня 2023 року про те, що надати запитувану петицію не вбачається можливим; надіслання листа Офісу Президента України від 15 червня 2023 року № 22/1-09/2601 за підписом ОСОБА_2 , зміст та форма якого не відповідає вимогам закону, а саме не містить номери телефонів, адресу електронної пошти, адресу офіційного вебсайту); зобов`язання надати на письмовий запит від 08 червня 2023 року засвідчену належним чином копію поданої та підписаної петиції та її зміст, та письмову відповідь про результати її розгляду (отримання) за підписом відповідальної посадової (службової) особи) та надіслати запитувану інформацію листом, що містить номери телефонів, адресу електронної пошти, адресу офіційного вебсайту відповідача.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із оскаржуваними судовими рішеннями, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії: головуючий суддя Жук А.В., судді Кашпур О.В., Мартинюк Н.М.

Ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.

16 серпня 2024 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Жука А.В., Кашпур О.В., Мартинюк Н.М.

Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2024 року визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід суддів і передано її до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 серпня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Жука А.В., Кашпур О.В., Мартинюк Н.М. у справі №120/16774/23 передано для вирішення судді Соколову В. М.

Заява про відвід суддів вмотивована тим, що ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2024 року залишено касаційну скаргу без руху та надано строк для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції документу про сплату судового збору в установленому законом розмірі або надання доказів які свідчать про майновий стан за попередній календарний рік. Скаржник вважає, що до матеріалів касаційної скарги додано довідку ОК-5 за 2023 рік, яка дозволяє встановити, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу.

Позивач вказує висновок Верховного Суду, який на його думку, проігноровано колегією суддів. Заявник вважає, що в судді Жука А.В. склалася упередженість та зацікавленість в результатах недопустити розгляд справи. Також, заявник зазначає, що нього виникають сумніви в неупередженості суддів Кашпур О. В., Мартинюк Н. М. та зацікавленість в результатах розгляду справи Верховним Судом.

У заяві про відвід суддів вказано, що вона подана на підставі пункту 4 частини першої статті 36 КАС України (за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді).

Розглянувши цю заяву, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до частини третьої статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Враховуючи нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України, відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У цьому зв`язку Верховний Суд принагідно зауважує, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

При цьому слід звернути увагу на те, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді, а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості Суд уважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, практика ЄСПЛ свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункти 45- 50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції"; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії"; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії"; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").

У рішенні від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (заява № 33949/02, пункт 49) ЄСПЛ зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" від 24 лютого 1993 року, пункти 27, 28 і 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії", № 33958/96, пункт 42). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", від 10 червня 1996 року, пункт 38).

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Таким чином не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами. Таким чином, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Зі змісту заяви про відвід суддів слідує, що необхідність відводу суддів Жука А.В., Кашпур О.В., Мартинюк Н.М. у розгляді справи №120/16774/23 позивач мотивує тим, що судді зацікавленні у результаті розгляду цієї справи.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Доводи заявника зводяться до незгоди з постановленою Верховним Судом 15 серпня 2024 року ухвалою про залишення касаційної скарги без руху, а саме мотивами, якими Суд керувався, відмовляючи у звільненні від сплати судового збору.

Отже, мотиви, наведені у поданій заяві, не є чинником, який може свідчити про упередженість та необ`єктивність суддів та не можуть слугувати підставою для відведення суддів Жука А.В., Кашпур О.В., Мартинюк Н.М. оскільки фактично зводяться до припущень позивача.

Понад те, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

За таких обставин, заява про відвід суддів Жука А.В., Кашпур О.В., Мартинюк Н.М. є необґрунтованою.

У частині четвертій статті 40 КАС України закріплено, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Керуючись статтями 36, 40 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Жука А.В., Кашпур О.В., Мартинюк Н.М., від участі у розгляді справи №120/16774/23 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Президента України про визнання протиправними діянь та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Соколов