Справа № 160/15159/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2024-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Управління дозвільної процедури з питань зовнішньої реклами Дніпровської міської ради за результатами розгляду заяви про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами від 27.05.2024 № 3/1-133 про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» у продовженні на п`ять років строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами № 2612/160, № 2612/161, № 2612/162, № 2612/163, № 2612/164, № 2612/165, № 2612/166, № 2612/167, № 2612/168, № 2612/169, № 2612/170, № 2612/171, № 2612/172, № 2612/173, № 2612/174, № 2612/175, № 2612/176, № 2612/177, № 2612/178, № 2612/179, № 2612/180, № 2612/181, № 2612/182, № 2612/183, № 2612/184, № 2612/185, № 2612/186, № 2612/187, № 2612/188, № 2612/189, № 2612/190, № 2612/191, № 2612/192, № 2612/193, № 2612/194, № 2612/195, № 2612/196, № 2612/197, № 2612/198, № 2612/199, № 2612/200, № 2612/201, № 2612/202, № 2612/203, № 2612/204, № 2612/205, № 2612/206, № 2612/207, № 2612/208, № 2612/209, № 2612/210, № 2612/211, № 2612/212, № 2612/213, №2612/214, № 2612/215, № 2612/216, № 2612/217, №2612/218, №2612/219;
- зобов`язати Управління дозвільної процедури з питань зовнішньої реклами Дніпровської міської ради продовжити Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» строк дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами № 2612/160, № 2612/161, № 2612/162, № 2612/163, № 2612/164, № 2612/165, № 2612/166, № 2612/167, № 2612/168, № 2612/169, № 2612/170, № 2612/171, № 2612/172, № 2612/173, № 2612/174, № 2612/175, № 2612/176, № 2612/177, № 2612/178, № 2612/179, № 2612/180, № 2612/181, № 2612/182, № 2612/183, № 2612/184, № 2612/185, № 2612/186, № 2612/187, № 2612/188, № 2612/189, № 2612/190, № 2612/191, № 2612/192, № 2612/193, № 2612/194, № 2612/195, № 2612/196, № 2612/197, № 2612/198, № 2612/199, № 2612/200, № 2612/201, № 2612/202, № 2612/203, № 2612/204, № 2612/205, № 2612/206, № 2612/207, № 2612/208, № 2612/209, № 2612/210, № 2612/211, № 2612/212, № 2612/213, №2612/214, № 2612/215, № 2612/216, № 2612/217, №2612/218, №2612/219, строком на 5 (п`ять) років, до 18.06.2029.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» є розповсюджувачами зовнішньої реклами та має діючі дозволи на розміщення зовнішньої реклами, які видані на підставі рішень виконавчого комітету міської ради. Для продовження строку дії дозволів, виданих 18.06.2019 на підставі рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 18.06.2019 № 651, позивачем подано повний пакет документів, визначений Порядком розміщення зовнішньої реклами в місті Дніпрі, який затверджено рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 06.02.2024 № 10-6/2, а тому відмова у їх продовженні є протиправною, оскільки підстави, викладені у рішенні управління дозвільної процедури з питань зовнішньої реклами Дніпровської міської ради за результатами розгляду заяви про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами від 27.05.2024 № 3/1-133 не передбачені таким Порядком та Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». На думку позивача, згідно з приписами вказаного Порядку лише заява віднесена до вичерпного переліку документів, які повинні бути подані розповсюджувачем реклами для вирішення питання про продовження строку дії дозволу.
За таких обставин позивач вважає, що єдиним правильним способом захисту його порушеного права є визнання протиправним та скасування рішення відповідача за результатами розгляду заяви про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами від 27.05.2024 № 3/1-133 про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» у продовженні на п`ять років строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами та зобов`язання відповідача продовжити строк дії таких дозволів на розміщення зовнішньої реклами.
26.06.2024 Управлінням дозвільної процедури з питань зовнішньої реклами Дніпровської міської ради через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на рішення Дніпропетровської міської ради від 27.11.2013 № 44/43 (зі змінами), яким затверджено Правила благоустрою території міста Дніпра, положеннями якого встановлено, що розташування всіх видів рекламних засобів, вивісок і табличок в оновлених частинах міста обмежене необхідністю збереження просторового сприйняття площ, проспектів та вулиць міста після їх реконструкції, а також Принципами. Повноваження відповідача у спірних правовідносинах регулюється, зокрема, законами України «Про рекламу», «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». Зазначає про те, що отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами є дозвільною процедурою у розумінні статті 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», відтак, на дану процедуру поширюються норми зазначеного закону. Абзацом 2 частини першої статті 4-1 цього Закону передбачено, що порядок проведення дозвільної (погоджувальної) процедури, переоформлення та анулювання документів дозвільного характеру, що законами України віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування, встановлюється їх рішенням, а у випадках, передбачених законом, - на підставі типових порядків, затверджених Кабінетом Міністрів України. Вказує на те, що відповідно до частини п`ятої статті 4-1 Закону підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є: - подання суб`єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком; - виявлення в документах, поданих суб`єктом господарювання, недостовірних відомостей; - негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру. Зауважує, що окремих підстав відмови в продовженні строку дії дозволу на розміщення реклами вказаний вище Закон не передбачає, проте застосування зазначених підстав, згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.04.2020 у справі №750/293/17, допускається і при вирішенні питання щодо продовження чи відмови в продовженні строку дії дозволу. Пунктом 4.3 Порядку розміщення зовнішньої реклами в місті Дніпрі, який затверджено рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 06.02.2024 № 10-6/2, визначено, що строк дії дозволу продовжується робочим органом на підставі заяви, яка подається останньому розповсюджувачем зовнішньої реклами у довільній формі за один місяць до закінчення строку дії дозволу. Відповідач, як робочий орган, може за результатами розгляду заяви про продовження строку дії дозволу прийняти одне з двох рішень: про продовження строку дії дозволів або про відмову у такому продовженні. Можливість вчинення інших дій або прийняття рішень за результатами розгляду заяви рекламорозповсюджувача про продовження строку дії дозволів законодавством не передбачена.
Виконавчий комітет Дніпровської міської ради та Департамент торгівлі та реклами Дніпровської міської ради повідомлені належним чином про розгляд справи, але своїм правом на надання пояснень не скористалися.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Видами діяльності підприємства за КВЕД є, зокрема, 73.11 - рекламні агентства, 73.12 - посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації.
Суд встановив, що позивачі є власниками рекламних конструкцій, розташованих на території міста Дніпра на підставі дозволів на розміщення зовнішньої реклами, які, в свою чергу, видані 18.06.2019 на підставі рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 18.06.2019 № 651, що підтверджується безпосередньо інформацією, зазначеною у самих дозволах, а саме:
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/160 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_1 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/161 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_2 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/162 на розташування рекламного засобу за адресою: просп. Дмитра Яворницького - пл. Соборна.
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/163 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_3 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/164 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_4 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/165 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_5 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/166 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_6 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/167 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_3 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/168 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_7 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/169 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_8 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/170 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_9 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/171 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_5 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/172 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_3 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/173 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_7 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/174 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_7 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/175 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_3 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/176 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_8 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/177 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_10 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/178 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_11 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/179 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_2 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/180 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_10 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/181 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_3 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/182 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_12 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/183 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_12 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/184 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_3 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/185 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_3 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/186 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_3 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/187 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_13 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/188 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_2 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/189 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_13 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/190 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_2 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/191 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_2 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/192 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_2 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/193 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_2 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/194 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_2 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/195 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_14 (4).
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/196 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_15 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/197 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_16 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/198 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_17 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/199 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_14 (2).
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/200 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_18 , перед шляхопроводом.
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/201 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_19 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/202 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_20 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/203 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_21 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/204 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_22 , на зупинці.
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/205 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_23 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/206 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_24 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/207 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_24 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/208 на розташування рекламного засобу за адресою:
АДРЕСА_24 дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/209 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_25 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/210 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_26 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/211 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_27 , дитяча лікарня.
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/212 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_28 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/213 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_29 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/214 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_30 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/215 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_31 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/216 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_4 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/217 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_32 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/218 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_33 .
- дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 2612/219 на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_9 .
Позивач 14.05.2024 звернувся із заявою від 13.05.2024 за вих. № 1-130524 до управління дозвільної процедури з питань зовнішньої реклами з проханням продовжити на п`ять років строк дії перелічених дозволів. Означена заява зареєстрована відповідачем 14.05.2024 за вх. № 9/172.
За результатами розгляду заяви позивача від 13.05.2024 за вих. № 1-130524 управління дозвільної процедури з питань зовнішньої реклами Дніпровської міської ради прийнято рішення за результатами розгляду заяви про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами від 27.05.2024 № 3/1-133, яким відмовлено у продовженні строку дії цих дозволів.
Рішення відповідача від 27.05.2024 № 3/1-133 обґрунтоване тим, що положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 2806-IV) встановлено, що порядок проведення дозвільної (погоджувальної) процедури, переоформлення та анулювання документів дозвільного характеру, що законами України віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування, встановлюється їх рішенням, а у випадках, передбачених законом, - на підставі типових порядків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України.

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» встановлено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, в порядку, встановленими цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 29 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 (зі змінами, за виключенням змін, внесених п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1173), та п. 4.3 Порядку розміщення зовнішньої реклами у місті Дніпрі (далі - Порядок), затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради від 06.02.2024 № 10-6/2, строк дії дозволу продовжується робочим органом на підставі заяви, яка подається останньому розповсюджувачем зовнішньої реклами у довільній формі за один місяць до закінчення строку дії дозволу.

Пунктом 4.3 Порядку також передбачено, що строк дії дозволу за рішенням робочого органу не підлягає продовженню у разі:

- наявності у розповсюджувача зовнішньої реклами заборгованості з оплати за тимчасове користування цим або іншими місцями розташування рекламних засобів, що перебувають у комунальній власності;

- відсутності погоджень з органами (особами), зазначеними у пунктах 3.12, 3.13, 3.14 Порядку, на строк продовження дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами;

- невідповідності подальшого розташування рекламного засобу на цьому місці розробленій схемі оформлення міського середовища засобами зовнішньої реклами або вимогам до зовнішньої реклами та Принципам. Інформація з цих питань надається уповноваженим комунальним підприємством робочому органу.

Пунктом 3.13 Порядку встановлено, що дозвіл погоджується зі спеціально уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури з метою забезпечення реалізації єдиної міської політики у сфері художнього, світлового та рекламного оформлення міста з урахуванням архітектурних вимог, функціонально-планувальних, історико-культурних чинників, типології елементів місцевого середовища та Принципів.

Відповідно до п. 3.14 Порядку вимогу робочого органу дозвіл погоджується з:

- органом Національної поліції - у разі розміщення зовнішньої реклами поблизу перехресть, біля дорожніх знаків, світлофорів, пішохідних переходів та зупинок транспорту загального користування;

- органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини - у разі розміщення зовнішньої реклами на пам`ятках історії та архітектури, в межах зон охорони таких пам`яток;

- органом виконавчої влади у сфері охорони об`єктів природно-заповідного фонду - у разі розміщення зовнішньої реклами в межах об`єктів природно-заповідного фонду;

- утримувачем інженерних комунікацій - у разі розміщення зовнішньої реклами в межах охоронних зон цих комунікацій.

Також положеннями п. 3.16 Порядку передбачено, що погодження дійсне протягом строку дії дозволу. Під час надання дозволу втручання у форму рекламного засобу та зміст реклами забороняється.

Ураховуючи вищезазначене, оскільки ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7» не надав разом із заявою про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами погоджень з визначеними органами, зазначеними у наданих дозволах на розміщення зовнішньої реклами відповідно до п. 3.13 та п. 3.14 Порядку, на строк такого продовження, які також забезпечують реалізацію єдиної міської політики у сфері рекламного оформлення міста, робочий орган не має підстав для продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами, зазначених у заяві ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7».

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених у відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

На підставі ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, врегульовані Законами України «Про рекламу» та Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 (далі - Типові правила).

Згідно із положеннями ст. 1 Закону України «Про рекламу» зовнішня реклама - це реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» визначено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про рекламу» зовнішня реклама повинна відповідати таким вимогам: розміщуватись із дотриманням вимог техніки безпеки та із забезпеченням видимості дорожніх знаків, світлофорів, перехресть, пішохідних переходів, зупинок транспорту загального користування та не відтворювати зображення дорожніх знаків; освітлення зовнішньої реклами не повинно засліплювати учасників дорожнього руху, а також не повинно освітлювати квартири житлових будинків; фундаменти наземної зовнішньої реклами, що виступають над поверхнею землі, можуть бути декоративно оформлені; опори наземної зовнішньої реклами, що розташована вздовж проїжджої частини вулиць і доріг, повинні мати вертикальну дорожню розмітку, нанесену світлоповертаючими матеріалами, заввишки до 2 метрів від поверхні землі; нижній край зовнішньої реклами, що розміщується над проїжджою частиною, у тому числі на мостах, естакадах тощо, повинен розташовуватися на висоті не менше ніж 5 метрів від поверхні дорожнього покриття; у місцях, де проїжджа частина вулиці межує з цоколями будівель або огорожами, зовнішня реклама може розміщуватися в одну з фасадами будівель або огорожами лінію.

Перелік обмежень та заборон щодо розміщення зовнішньої реклами, встановлений у частинах 3 і 4 вказаної статті Закону, та є вичерпним.

Порядок надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами регулюється Типовими правилами.

Також в абзаці 2 ч. 1 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» передбачено, що порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання, видача або відмова у видачі яких законами України віднесена до повноважень органів місцевого самоврядування, встановлюється їх рішенням, а у випадках, передбачених законом, - на підставі типових порядків, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ч. 5 цієї ж статті, підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є: подання суб`єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком; виявлення в документах, поданих суб`єктом господарювання, недостовірних відомостей; негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

Відповідно до абзацу четвертого ч. 1 ст. 4-1 цього Закону, строк видачі документів дозвільного характеру становить 10 робочих днів, якщо інше не встановлено законом.

Пунктами 2, 3, 5, 6 і 9 Типових правил визначено, що дозвіл - це документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці.

Видача (відмова у видачі, переоформленні, видачі дубліката, анулювання) дозволу на розміщення зовнішньої реклами здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган). Робочий орган не вправі подавати заяву та одержувати дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.

До повноважень робочого органу, зокрема, належать: розгляд заяв розповсюджувачів зовнішньої реклами на надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу та продовження строку його дії; підготовка проекту рішення виконавчого органу ради щодо надання дозволу чи про відмову у його наданні; видача дозволу на підставі рішення виконавчого органу ради. Робочий орган здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.

Для одержання дозволу заявник подає робочому органу заяву за формою згідно з додатком 1, до якої додаються: фотокартка або комп`ютерний макет місця (розміром не менш як 6 х 9 сантиметрів), на якому планується розташування рекламного засобу, та ескіз рекламного засобу з конструктивним рішенням.

Процедура розгляду заяв на одержання дозволу на розміщення зовнішньої реклами, оформлення такого дозволу та прийняття виконавчим органом ради у встановлений строк рішення про надання дозволу передбачена у пунктах 10 - 20 Типових правил. Зокрема, пунктами 19, 20 Типових правил встановлено, що робочий орган протягом не більш як двох робочих днів з дати одержання від органів та осіб, з якими погоджується видача дозволу, подає виконавчому органу ради пропозиції та проект відповідного рішення.

Виконавчий орган ради протягом одного робочого дня з дати одержання зазначених пропозицій приймає рішення про надання дозволу або про відмову у його наданні.

У пунктах 22 Типових правил передбачено можливість відмови у наданні дозволу у разі, коли: оформлення поданих документів не відповідає встановленим вимогам; у поданих документах виявлені завідомо неправдиві відомості. Перелік підстав для відмови у наданні дозволу є вичерпним.

Пунктами 23, 24 Типових правил встановлено, що дозвіл надається строком на п`ять років, якщо менший строк не зазначено у заяві.

Виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних з розташуванням рекламного засобу.

Аналізуючи перелічені норми суд прийшов до висновку, що підставою для розташування рекламного засобу є дозвіл, який наділяє розповсюджувача зовнішньої реклами правом розміщувати рекламну конструкцію на певний час у певному місці.

Цей висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 25.06.2021 у справі № 522/3279/17 та від 27.10.2021 у справі № 826/4773/18.

Можливість продовження дії вже виданих дозволів на розміщення зовнішньої реклами передбачена п. 29 Типових правил, за змістом якого строк дії дозволу продовжується на підставі заяви, яка подається робочому органу розповсюджувачем зовнішньої реклами у довільній формі не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії дозволу. Продовження строку дії дозволу фіксується в журналі реєстрації з внесенням відповідних змін у дозвіл.

Керуючись законами України «Про рекламу», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про внесення змін до деяких законів України щодо функціонування державної служби та місцевого самоврядування у період дії воєнного стану», Типовими правилами, на підставі листа департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради від 01.02.2024 вих. № 8/627 виконавчим комітетом Дніпровської міської ради рішенням від 06.02.2024 № 10-6/2 затверджено Порядок розміщення зовнішньої реклами в місті Дніпрі (далі - Порядок № 10-6/2).

В позовній заяві позивач зазначив, що Порядок № 10-6/2 є предметом розгляду адміністративної справи № 160/36/24.

Суд встановив, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 у справі № 160/36/24, яке набрало законної сили 11.06.2024, визнано протиправним та нечинним пункт 1 рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 06.02.2024 № 10-6/2, яким затверджено Порядок № 10-6/2.

Саме Типові правила є спеціальним підзаконним нормативно-правовим актом в межах спірних правовідносин, оскільки Порядок № 10-6/2 розроблено, зокрема, відповідно до таких правил, а відтак застосування їх положень є пріоритетним.

Приписи Порядку № 10-6/2 діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно із п. 2.1. Порядку № 10-6/2 функції робочого органу з регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами у місті Дніпрі здійснює робочий орган, яким визначено управління дозвільної процедури з питань зовнішньої реклами Дніпровської міської ради.

У п. 2.3. Порядку № 10-6/2 визначено, що до повноважень робочого органу належить, зокрема розгляд заяв розповсюджувачів зовнішньої реклами про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами (далі - дозвіл), внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу та продовження строку його дії.

Відповідно до п. 4.3 Порядку № 10-6/2 строк дії дозволу продовжується робочим органом на підставі заяви, яка подається останньому розповсюджувачем зовнішньої реклами у довільній формі за один місяць до закінчення строку дії дозволу. Продовження строку дії дозволу фіксується в журналі реєстрації з внесенням відповідних змін у дозвіл.

Строк дії дозволу за рішенням робочого органу не підлягає продовженню у разі: наявності у розповсюджувача зовнішньої реклами заборгованості з оплати за тимчасове користування цим або іншими місцями розташування рекламних засобів, що перебувають у комунальній власності; відсутності погоджень з органами (особами), зазначеними у пунктах 3.12, 3.13, 3.14 Порядку, на строк продовження дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами; невідповідності подальшого розташування рекламного засобу на цьому місці розробленій схемі оформлення міського середовища засобами зовнішньої реклами або вимогам до зовнішньої реклами та Принципам. Інформація з цих питань надається уповноваженим комунальним підприємством робочому органу.

Про продовження строку дії дозволу робочий орган повідомляє уповноважене комунальне підприємство.

З огляду на зазначені норми права суд приходить до висновку, що робочий орган може за результатами розгляду заяви про продовження строку дії дозволу прийняти одне з двох рішень: про продовження строку дії дозволів або про відмову у такому продовженні. Можливість вчинення інших дій або прийняття рішень за результатами розгляду заяви рекламорозповсюджувача про продовження строку дії дозволів законодавством не передбачена.

Означена позиція висвітлена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.06.2021 у справі № 160/2922/19.

З аналізу викладених норм вбачається, що отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами є дозвільною процедурою у розумінні статті 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», відтак, на дану процедуру поширюються норми зазначеного закону.

Суд бере до уваги посилання відповідача на висновки, зроблені у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 750/293/17, в яких визначено, що окремих підстав відмови в продовженні строку дії дозволу на розміщення реклами зазначений Закон не передбачає. Проте застосування зазначених підстав допускається і при вирішенні питання щодо продовження чи відмови в продовженні строку дії дозволу. Сам скаржник також посилається на відсутність обставин, визначених ч. 5 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» (п. 38 постанови).

Як вже зазначалося вище, відповідно до ч. 5 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є: подання суб`єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком; виявлення в документах, поданих суб`єктом господарювання, недостовірних відомостей; негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

У п. 4.3 Порядку № 10-6/2 передбачено, що строк дії дозволу продовжується робочим органом на підставі заяви, яка подається останньому розповсюджувачем зовнішньої реклами у довільній формі за один місяць до закінчення строку дії дозволу.

Означена норма кореспондується також із приписами п. 29 Типових правил.

Надання разом із заявою про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами погоджень з органами (особами), зазначеними у пунктах 3.12, 3.13, 3.14 Порядку № 10-6/2, на строк продовження дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами, не передбачено ні Типовими правилами, а ні Порядком № 10-6/2.

Суд звертає увагу, що п. 3.14 Порядку № 10-6/2 визначено перелік органів (осіб), з якими розповсюджувач зовнішньої реклами повинен здійснити погодження дозволу на розміщення зовнішньої реклами саме на вимогу робочого органу. В цьому контексті також ґрунтуються і підстави для відмови у продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами, визначені п. 4.3 Порядку № 10-6/2.

Доказів того, що з боку робочого органу, яким є управління дозвільної процедури з питань зовнішньої реклами Дніпровської міської ради, на адресу позивача направлено відповідну вимогу з викладенням обставин необхідності погодження продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами, суду не надано.

Нормативне обґрунтування необхідності одержання позивачем погодження продовження строку дії дозволів з органами (особами), зазначеними у пунктах 3.12, 3.13, 3.14 Порядку № 10-6/2, до звернення розповсюджувача зовнішньої реклами з відповідною заявою про таке продовження до робочого органу відсутнє. Протилежних доводів цьому відповідач не надає.

Також відповідач не довів необхідності подання таких погоджень разом із заявою про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач у відзиві на позов посилається на той факт, що ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7» разом із заявою про продовження строку дії дозволів повинен був подати відповідні погодження з визначеними органами, зазначеними у наданих дозволах на розміщення зовнішньої реклами відповідно до п. 3.13 та п. 3.14 Порядку № 10-6/2. Означене також підтверджено самою відмовою. Неподання таких погоджень є свідченням подання заявником неповного пакету документів, та, відповідно, підставою для відмови у продовженні строку дії документа дозвільного характеру в розумінні ч. 5 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Суд зазначає, що строк дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами продовжується на підставі заяви, яка повинна бути подана робочому органу не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії дозволів, що підтверджується приписами п. 4.3 Порядку № 10-6/2 та п. 29 Типових правил. Обов`язку подання позивачем інших документів разом із такою заявою, зокрема, погоджень, не передбачено.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» від 01.07.2003 вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги, що під час розгляду справи відповідачем не було надано доказів необхідності подання позивачем разом із заявою про продовження строку дії дозволів відповідних погоджень, суд робить висновок, що Управління дозвільної процедури з питань зовнішньої реклами Дніпровської міської ради під час прийняття рішення за результатами розгляду заяви про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами від 27.05.2024 № 3/1-133 діяв не у спосіб, який визначено чинним законодавством, що є підставою для скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.

Подібні висновків зробив також Верховний Суд у постанові від 07.06.2021 у справі № 826/11640/18, на які посилається позивач як на обґрунтування своєї позиції і які суд вважає за необхідне врахувати відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.

Предметом розгляду справи № 826/11640/18 було рішення про відмову у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами. При розгляді справи та прийнятті судових рішень суди керувалися приписами законів України «Про рекламу», Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» та Типовими правилами. При прийнятті судових рішень суди також встановили той факт, що подача певних документів для продовження строку дії дозволів не передбачена жодним нормативно-правовим актом.

У зв`язку із цим суд відхиляє доводи відповідача, що висновки Верховний Суд у постанові від 07.06.2021 у справі № 826/11640/18 зроблені не у подібних правовідносинах.

Також суд не визнає посилання відповідача у цій справі на затверджену рішенням Дніпропетровської міської ради XXIV скликання від 14.07.2004 № 27/18 Концепцію розміщення та розвитку зовнішньої реклами в місті Дніпропетровську (далі - Концепція), яка не зважаючи на твердження відповідача про формування вказаною Концепцією єдиного підходу до питань, що стосуються зовнішнього рекламного оформлення міста Дніпра - є загально-планувальною проекцією впровадження зовнішнього рекламного оформлення міста, що має відповідати сучасним вимогам дизайну та ергономіки з урахуванням містобудівних умов, громадсько-політичних і соціально-психологічних чинників, історико-культурних традицій і створювати такі умови життєдіяльності людини в місті, де зовнішня реклама, система візуальної інформації та навколишнє середовище об`єднанні в єдиний гормональний ансамбль. Разом з тим, положення вказаної Концепції не містить в собі жодних перешкод стосовно рекламних конструкцій позивачів, які вже розміщені згідно з дозволами.

Доводів протилежного відповідач суду не надав.

Суд звертає увагу, що дозволи на розміщення зовнішньої реклами позивачів видані вже після набрання чинності Концепцією, тобто з урахуванням її вимог.

Відносно посилання відповідача щодо невідповідності поданих документів вимогам, встановленим законодавством, на позицію Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладену у постанові від 25.03.2014 у справі № 21-23а14 та Верховного Суду, викладену у постанові від 20.02.2023 у справі № 160/11429/21, суд зазначає, що Порядок № 10-6/2 не містить в собі вимог щодо подання особливого пакету документів для продовження строку дії дозволу, зокрема, в частині погодження дозволу з власником місця розташування рекламного засобу або уповноваженим ним органом (особою), спеціально уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури.

Як вже зазначалося, п. 4.3. Порядку № 10-6/2 передбачено, що строк дії дозволу продовжується робочим органом на підставі заяви, яка подається останньому розповсюджувачем зовнішньої реклами у довільній формі за один місяць до закінчення строку дії дозволу.

У справі № 160/11429/21 встановлено, що Порядком розміщення зовнішньої реклами в місті при продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами передбачена необхідність, зокрема, виконувати приписи п. 16 Типових правил, в той час, як Порядок № 10-6/2 не містить таких вимог при продовженні строку дії дозволів.

З урахуванням вищенаведеного, суд робить висновок, що позиції Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладені у постанові від 25.03.2014 у справі № 21-23а14, та Верховного Суду у постанові від 20.02.2023 у справі № 160/11429/21, не є релевантними до справи, що розглядається з огляду на різні обставини справ.

З огляду на зазначене суд констатує, що відповідаче не довів належними доказами законність та обґрунтованість підстав для відмови позивачу у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання управління дозвільної процедури з питань зовнішньої реклами Дніпровської міської ради продовжити на 5 (п`ять) років строк дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами позивачів суд зазначає про таке.

Відповідно до п. 5 ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 18.03.2022 № 314 «Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану» строки дії діючих строкових ліцензій та документів дозвільного характеру автоматично продовжуються на період воєнного стану та три місяці з дня його припинення чи скасування, а періодичні, чергові платежі за ними відстрочуються на строк, зазначений у цьому підпункті (крім строку дії ліцензій у сфері діяльності з організації та проведення азартних ігор та плати за такі ліцензії).

Згідно із п. 63 Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності, що є додатком до Закону України «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», дозвіл на розміщення зовнішньої реклами є документом дозвільного характеру.

Наведене доводить, що за наявності у суб`єкта господарювання діючого дозволу на розміщення зовнішньої реклами положення вищеозначеної Постанови Кабінету Міністрів України поширюються на господарську діяльність, пов`язану з розповсюдженням реклами, в частині автоматичного продовження строку дії такого дозволу на період воєнного стану та три місяці з дня його припинення чи скасування.

За наявної можливості, дія цієї постанови не забороняє розповсюджувачу зовнішньої реклами скористатися своїм правом на подання відповідної заяви про продовження строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами у визначеному порядку.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Згідно із позицією Верховного Суду, яка сформована, зокрема, у постановах від 13.02.2018 у справі № 361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі № 569/15527/16-а, від 20.03.2018 у справа № 461/2579/17 та № 820/4554/17, від 03.04.2018 у справі № 569/16681/16-а, від 12.04.2018 у справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними); відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею; завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади; принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності; перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства; адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. У разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Суд також враховує правову позицію, що міститься, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 806/965/17, відповідно до якої у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому особою дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання особою усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити дії після скасування його адміністративного акта.

Тобто адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.05.2019 у справі № 826/17220/17.

Відповідно до ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового акта або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У справі, що розглядається, відмова управління дозвільної процедури з питань зовнішньої реклами Дніпровської міської ради (рішення за результатами розгляду заяви про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами від 27.05.2024 № 3/1-133) у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами позивача є неправомірною через відсутність визначених законом підстав для такої відмови, а інші альтернативні варіанти для прийняття рішення у відповідача відсутні, відтак, найбільш ефективним способом захисту порушеного права є зобов`язання управління дозвільної процедури з питань зовнішньої реклами Дніпровської міської ради прийняття рішення про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами позивачів, що не є протиправним втручанням у дискреційні повноваження.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував: « 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), № 21987/93, пункт 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі «Джорджевич проти Хорватії» (Djordjevic v Croatia), № 41526/10, пункт 101; рішення у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» (Van Oosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях українських судів. Зокрема, у постанові від 16.05.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України зробив висновок, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що «ефективний засіб правового захисту» повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 826/14016/16, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12).

Враховуючи вищенаведене, порушеному праву позивачів кореспондує обов`язок відповідача прийняти законне рішення, і єдиним правильним, за даних обставин, способом захисту порушеного права позивача, є зобов`язання управління дозвільної процедури з питань зовнішньої реклами Дніпровської міської ради продовжити строк дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами № 2612/160, № 2612/161, № 2612/162, № 2612/163, № 2612/164, № 2612/165, № 2612/166, № 2612/167, № 2612/168, № 2612/169, № 2612/170, № 2612/171, № 2612/172, № 2612/173, № 2612/174, № 2612/175, № 2612/176, № 2612/177, № 2612/178, № 2612/179, № 2612/180, № 2612/181, № 2612/182, № 2612/183, № 2612/184, № 2612/185, № 2612/186, № 2612/187, № 2612/188, № 2612/189, № 2612/190, № 2612/191, № 2612/192, № 2612/193, № 2612/194, № 2612/195, № 2612/196, № 2612/197, № 2612/198, № 2612/199, № 2612/200, № 2612/201, № 2612/202, № 2612/203, № 2612/204, № 2612/205, № 2612/206, № 2612/207, № 2612/208, № 2612/209, № 2612/210, № 2612/211, № 2612/212, № 2612/213, №2612/214, № 2612/215, № 2612/216, № 2612/217, №2612/218, №2612/219, строком на 5 (п`ять) років, до 18.06.2029, оскільки це забезпечить повне поновлення порушеного права та унеможливить необхідність повторного звернення до суду.

Аналогічного підходу дійшов Верховний Суд при розгляді релевантної справи № 160/9578/18 у постанові від 29.09.2020.

Також цей висновок узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.02.2020 у справі № 0940/2394/18.

Розгляд позовних вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити продовження строку дії дозволів, рішення про відмову у продовженні строку дії яких визнане судовим рішенням протиправним, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, і вказане рішення не можливо визнати втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки ним такі повноваження були самостійно реалізовані шляхом прийняття оскарженого рішення, яке було предметом судового розгляду у межах цієї справи.

Суд зазначає, що дозвіл надається строком на п`ять років, якщо менший строк не зазначено у заяві (п. 23 Типових правил).

Відповідно до п. 24 Типових правил підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних з розташуванням рекламного засобу є виданий у встановленому порядку дозвіл.

Як вже зазначалося, робочий орган може за результатами розгляду заяви прийняти одне з двох рішень: про продовження строку дії дозволів або про відмову у такому продовженні. Можливість вчинення інших дій або прийняття рішень за результатами розгляду заяви рекламорозповсюджувача про продовження строку дії дозволів законодавством не передбачена. При цьому рішення про продовження строку дії дозволу або відмову у його продовженні робочий орган зобов`язаний прийняти протягом 10 робочих днів; право відступати від встановленого строку розгляду заяви рекламорозповсюджувача та продовжувати його Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», Типовими правилами або Порядком № 10-6/2 не передбачено.

Продовження терміну дозволу - це адміністративна процедура, що виконується під час дії дозволу, яка дозволяє власнику продовжувати здійснювати право, що надається дозволом, протягом наступного чітко визначеного періоду, внаслідок виконання певних вимог.

Таким чином, на підставі звернення заявника, може бути прийняте рішення про продовження строку дії дозволів, визначення строку, протягом якого позивачу надається право на розміщення зовнішньої реклами є п`ять років, за умови відсутності у заяві меншого строку, оскільки як при отриманні дозволу так і при продовженні терміну строку дії дозволу, особі надається відповідне право.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Беллет проти Франції», суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

З урахуванням наведеного вище, суд зробив висновок про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача, а тому, виходячи з вищенаведених вимог чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. ст. 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» (49098, м. Дніпро, вул. Прогресивна, 1 А, ) до Управління дозвільної процедури з питань зовнішньої реклами Дніпровської міської ради (просп. Дмитра Яворницького, 75, м. Дніпро, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., 49000, ), треті особи: Виконавчий комітет Дніпровської міської ради (просп. Дмитра Яворницького, 75, м. Дніпро, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., 49000, ), Департамент торгівлі та реклами Дніпровської міської ради (просп. Дмитра Яворницького, 75, м. Дніпро, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., 49000, ), про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління дозвільної процедури з питань зовнішньої реклами Дніпровської міської ради за результатами розгляду заяви про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами від 27.05.2024 № 3/1-133 про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» у продовженні на п`ять років строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами № 2612/160, № 2612/161, № 2612/162, № 2612/163, № 2612/164, № 2612/165, № 2612/166, № 2612/167, № 2612/168, № 2612/169, № 2612/170, № 2612/171, № 2612/172, № 2612/173, № 2612/174, № 2612/175, № 2612/176, № 2612/177, № 2612/178, № 2612/179, № 2612/180, № 2612/181, № 2612/182, № 2612/183, № 2612/184, № 2612/185, № 2612/186, № 2612/187, № 2612/188, № 2612/189, № 2612/190, № 2612/191, № 2612/192, № 2612/193, № 2612/194, № 2612/195, № 2612/196, № 2612/197, № 2612/198, № 2612/199, № 2612/200, № 2612/201, № 2612/202, № 2612/203, № 2612/204, № 2612/205, № 2612/206, № 2612/207, № 2612/208, № 2612/209, № 2612/210, № 2612/211, № 2612/212, № 2612/213, №2612/214, № 2612/215, № 2612/216, № 2612/217, №2612/218, №2612/219.

Зобов`язати Управління дозвільної процедури з питань зовнішньої реклами Дніпровської міської ради продовжити Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» строк дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами № 2612/160, № 2612/161, № 2612/162, № 2612/163, № 2612/164, № 2612/165, № 2612/166, № 2612/167, № 2612/168, № 2612/169, № 2612/170, № 2612/171, № 2612/172, № 2612/173, № 2612/174, № 2612/175, № 2612/176, № 2612/177, № 2612/178, № 2612/179, № 2612/180, № 2612/181, № 2612/182, № 2612/183, № 2612/184, № 2612/185, № 2612/186, № 2612/187, № 2612/188, № 2612/189, № 2612/190, № 2612/191, № 2612/192, № 2612/193, № 2612/194, № 2612/195, № 2612/196, № 2612/197, № 2612/198, № 2612/199, № 2612/200, № 2612/201, № 2612/202, № 2612/203, № 2612/204, № 2612/205, № 2612/206, № 2612/207, № 2612/208, № 2612/209, № 2612/210, № 2612/211, № 2612/212, № 2612/213, №2612/214, № 2612/215, № 2612/216, № 2612/217, №2612/218, №2612/219, строком на 5 (п`ять) років, до 18.06.2029.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук