Справа № 640/11762/22
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2024-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову в частині позовних вимог без розгляду

16 серпня 2024 року Київ № 640/11762/22

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., за участю секретаря судового засідання Ягельської А.О.,

представника позивача: Дейнегіна С.М.,

представника відповідача: Удода І.О.,

розглянувши в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі - позивач) 30.07.2022 звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 17.01.2022 № 1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.08.2022 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

22.09.2022 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про уточнення (збільшення) позовних вимог від 20.09.2022, до якої позивачем приєднано позовну заяву у новій редакції (уточнену), в якій позивач просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 17.01.2022 № 1, 17.01.2022 № 1 та 17.01.2022 № 1.

26.09.2022 та 13.10.2022 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від представника відповідача надійшли відзиви на позовну заяву та позовну заяву у новій редакції (уточнену).

Протокольною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.10.2022 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 24.10.2022 о 10:00 год.

24.10.2022 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від представника відповідача надійшли заперечення на заяву про уточнення (збільшення) позовних вимог від 20.09.2022.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.10.2022 продовжено строк проведення підготовчого провадження у цій справі та призначено чергове підготовче засідання на 07.11.2022.

У підготовчому засіданні, призначеному на 07.11.2022, оголошено перерву до 21.11.2022.

21.11.2022 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від представника позивача надійшов відзив на заперечення на заяву про уточнення (збільшення) позовних вимог від 20.09.2022.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2022 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду; поновлено позивачу строк звернення до суду по податковим повідомленням-рішенням від 17.01.2022 № 1 та 17.01.2022 № 1; прийнято заяву про уточнення (збільшення) позовних вимог від 20.09.2022. Крім того, у підготовчому засіданні, призначеному на 21.11.2022, оголошено перерву до 28.11.2022.

23.11.2022 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзив на уточнюючий адміністративний позов.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.11.2022 закрито підготовче провадження в адміністративній справі № 640/11762/22 та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.12.2022.

У судовому засіданні, призначеному на 12.12.2022, оголошено перерву до 23.01.2023 (протокольна ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2022).

У подальшому адміністративну справу № 640/11762/22 на виконання положень пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-ІХ надіслано за належністю до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 21.08.2023 (суддя Харченко С.В.) судом прийнято справу до провадження за правилами загального позовного провадження, повторно призначено підготовче засідання.

Згідно із частиною першою статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України, справа, розгляд якої розпочато одним суддею, повинна бути розглянута цим самим суддею, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи.

У силу вимог частини дев`ятої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

На підставі розпорядження керівника апарату Київського окружного адміністративного суду було проведено повторний автоматизований розподіл вказаної справи з підстав, зазначених у ньому.

Внаслідок повторного автоматизованого розподілу матеріали справи були передані для розгляду судді Скрипці І.М.

Ухвалою суду від 14.03.2024 справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 11.04.2024.

11.04.2024 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 09.05.2024.

Ухвалою суду від 09.05.2024 продовжено строк проведення підготовчого провадження по справі на 30 календарних днів, підготовче засідання відкладено до 04.06.2024.

У призначений для розгляду справи день та час, 04.06.2024 у підготовче засідання з`явилися представники позивача та відповідача.

У зв`язку з поданим відповідачем клопотанням про залишення позовної заяви без розгляду та за відсутності станом на час його розгляду письмових пояснень позивача, суд своєю ухвалою від 04.06.2024 постановив залишити позовну заяву без руху на підставі частини тринадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

20.06.2024 до суду надійшло клопотання в порядку усунення недоліків позовної заяви та заява про поновлення строку звернення до суду, у якій позивач просив суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.01.2022 № 1 та № 1 і поновити пропущений строк.

У підготовче засідання 16.08.2024 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача заперечував щодо залишення позову без розгляду у згаданій частині, представник відповідача наполягав на залишенні позову у вказаній частині без розгляду.

За результатами вивчення змісту заяви судом не встановлено поважних причин пропуску вказаного строку в частині скасування податкових повідомлень-рішень від 17.01.2022 № 1 та № 1.

Заява мотивована тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 17.01.2022 № 1 та № 1 фактично отримані позивачем засобами поштового зв`язку 20.01.2022.

Процедура адміністративного оскарження вказаних рішень позивачем не використовувалась.

Стверджували про поновлення Окружним адміністративним судом міста Києва строку звернення до суду, про що постановлено ухвалу від 21.11.2022. Посилались на введення воєнного стану з 24.02.2022 та зупинення діяльності підприємства навесні 2022 року. Вказали, що із метою збереження життя та здоров`я працівників перевели роботу товариства на дистанційний режим поза межами міста Києва, яку з 06.06.2022 у зв`язку зі службовою необхідністю припинено. Стверджували, що перебуваючи під час дистанційного запровадження діяльності товариства у м. Стрий Львівської області, всі матеріали документальної перевірки фактично знаходились у м. Києві, що було перешкодою об`єктивно здійснити підготовку матеріалів позовної заяви та звернутися до суду у шестимісячний строк з моменту отримання оскаржуваних рішень. Посилались також на повітряні тривоги та загрозу ракетних обстрілів у період із кінця лютого 2022 року по вересень 2022 року, що перешкоджало працівникам товариства перебувати на робочих місцях та, відповідно, здійснювати підготовку матеріалів з метою звернення з позовом до суду.

Позивач стверджував, що перебіг шестимісячного строку звернення до суду завершився 20.07.2022, а позов у частині оскарження ППР від 17.01.2022 № 1 та № 1 було подано 22.09.2022, тобто із пропуском лише двох місяців на звернення до суду, що є меншим за строк дії непереборних обставин, які він уважає форс-мажорними, із посиланням на лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1.

Фактично позивач не заперечував пропуск строку звернення до суду з позовом про оскарження ППР від 17.01.2022 № 1 та № 1 та одночасно із введенням воєнного стану, як на підставу поважності пропуску строку звернення до суду, посилався на запроваджений карантин відповідно до постанови КМУ від 11.03.2020 № 211 та стверджував про захворювання працівників юридичного департаменту коронавірусною хворобою.

Крім того, посилались на зміну судової практики щодо визначення процесуальних строків звернення до суду, які до запровадження нової правової позиції щодо оскарження ППР, у яких не проводилась процедура адміністративного оскарження, платник податків має 1095 днів.

Від відповідача до суду надійшли заперечення на заяву про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду, відповідно до яких представник просив суд позов у зазначеній частині залишити без розгляду.

У раніше поданому відповідачем клопотанні про залишення позову без розгляду зазначено, що позивач 29.07.2022 звернувся з позовом до суду про оскарження ППР від 17.01.2022 № 1.

У подальшому позивачем 22.09.2022 було подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просили, зокрема, про визнання протиправними та скасування ППР від 17.01.2022 № 1 та № 1.

Розглянувши заяву про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог, із урахуванням поданих відповідачем заперечень, суд виходив із такого.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною четвертою цієї статті передбачено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Судом установлено, що спірні ППР від 17.01.2022 № 1 та № 1 в адміністративному порядку позивачем не оскаржувались, тож строк звернення до суду у позивача становить шість місяців.

Згідно з пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, із урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

За змістом пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків уважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Разом із тим, у постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19 Верховний Суд відступив від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 03.04.2020 у справі № 2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

У цій постанові Верховний Суд визначив помилковим твердження про те, що як за загальним правилом, так і у разі попереднього адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення строк звернення до суду становить 1095 днів відповідно до положень пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, оскільки ця норма права не встановлює процесуальних строків, а лише закріплює право платника податків на оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення в суді в будь-який момент після його отримання із застереженням про те, що реалізація такого права за загальним правилом стає неможливою поза строками давності, які закріплені в статті 102 Податкового кодексу України.

Також Верховий Суд зазначив, що для забезпечення узгодженості судової практики з висновком, викладеним у цій постанові, під час вирішення тотожних спорів повинні враховуватись наведені висновки щодо застосування норм права незалежно від того, чи перераховані всі постанови Верховного Суду, у яких викладена правова позиція, від якої відступила судова палата.

За таких обставин, суд уважає, що податкові повідомлення-рішення можуть бути оскаржені до суду у строки, передбачені частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку із цим, доводи позивача в частині зміни судової практики не заслуговують на увагу, як підстави поважності пропуску строку звернення до суду.

Як установлено судом та не заперечується позивачем і відповідачем, ППР від 17.01.2022 № 1 та № 1 отримані засобами поштового зв`язку 20.01.2022.

За нормами статті 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Наведене свідчить, що звернувшись 22.09.2022 до суду із заявою про збільшення позовних вимог щодо скасування податкових повідомлень-рішень від 17.01.2022 № 1 та № 1, позивач пропустив шестимісячний строк на оскарження, а із повідомлених у заяві про поновлення строку звернення до суду обставин, судом не встановлено поважних причин пропуску вказаного строку, що є підставою для залишення позову без розгляду.

Крім того, позивач визнав факт пропуску шестимісячного строку та зазначив, що його перебіг завершився 20.07.2022, а позов у частині оскарження ППР від 17.01.2022 № 1 та № 1 із заявою про збільшення позовних вимог було подано 22.09.2022, тобто з пропуском лише двох місяців на звернення до суду, що є меншим за строк дії непереборних обставин, які позивач уважає форс-мажорними.

Крім того, пропуск шестимісячного строку звернення до суду позивач пов`язував, зокрема, із введенням на території України з 24.02.2022 воєнного стану, із приводу чого суд зазначає таке.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, який затверджено Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, строк дії якого в подальшому продовжено і по цей час.

Проте зміст заяви не містить інформації про наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів для своєчасного подання позовної заяви до суду в межах встановлених законом строків, які б були об`єктивними та не залежали від волевиявлення сторони, окрім запровадження дистанційної роботи, віддаленості від міста Києва, повітряними тривогами та неможливістю працівників своєчасно підготувати необхідні документи для звернення з позовом до суду.

Також, позивачем не надано суду жодних доказів про неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк саме внаслідок запровадженого воєнного стану.

Суд констатує, що саме по собі введення воєнного стану не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду і не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, а запровадження дистанційної роботи є виключною ініціативою керівництва позивача.

У зв`язку із цим, суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.11.2022 у справі № 990/115/22, зазначила, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду в розумні строки, у зв`язку із запровадженням такого, не може вважатись поважною причиною пропуску цих строків.

Тож доводи заяви про поновлення строку звернення до суду в цій частині є необґрунтованими.

Разом із тим, шестимісячний строк звернення до суду, починаючи з 21.01.2022 (наступний день після отримання ППР від 17.01.2022 № 1 та № 1), сплинув у позивача 21.07.2022, у той час як із позовом про скасування ППР від 17.01.2022 № 1 позивач звернувся до суду засобами поштового зв`язку 30.07.2022, що підтверджено конвертом (а.с. 106, Том 2), а із заявою про збільшення позовних вимог про скасування ППР від 17.01.2022 № 1 та № 1 22.09.2022 (а.с. 1-3, Том 3), тобто поза межами шестимісячного строку.

При цьому, у разі відсутності на час звернення до суду в межах встановленого законом строку необхідних документів для підготовки позову в частині оскарження ППР від 17.01.2022 № 1 та № 1, позивач не був позбавлений можливості подати позов без таких документів у строк протягом шести місяців після їх отримання, одночасно заявивши відповідне клопотання про надання додаткового часу для подання доказів у зв`язку з обставинами, що унеможливлювали своєчасно підготувати такі документи з підстав воєнного стану та віддаленої роботи товариства.

У той же час, всі податкові повідомлення-рішення, що є предметом оскарження з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, отримані позивачем в один день 20.01.2022, тож позивач не був позбавлений об`єктивної можливості одночасно оскаржити ці ППР.

Проте з позовом 30.07.2022 позивач звернувся до суду про оскарження лише одного ППР від 17.01.2022 № 1, а із заявою про збільшення позовних вимог про оскарження ППР від 17.01.2022 № 1 та № 1 лише 22.09.2022.

При цьому позивач не вказав жодних обставин, перешкод чи труднощів, що унеможливили своєчасне звернення до суду, як до введення воєнного стану, так і після його введення, та не надав відповідних доказів, пославшись лише на Указ Президента України щодо введення воєнного стану та форс-мажорні обставини.

Крім того, заява про поновлення строку звернення до суду також мотивована загальновідомим фактом запровадженим на території України карантином, із приводу чого суд зазначає таке.

У силу вимог пункту 3 розділу VІ «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 540-ІХ від 30.03.2020), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Із 11.03.2020 було оголошено карантин на усій території України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Дослідивши заяву про поновлення строку звернення до суду в цій частині та матеріали справи, суд не вбачає у повідомлених позивачем обставинах поважних причин пропуску строку звернення до суду, з огляду на таке.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» із наступними змінами та доповненнями, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України встановлено карантин.

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Вказаний Закон № 540-IX набрав чинності 02.04.2020.

Відтак процесуальні строки були продовжені на строк дії карантину в силу Закону. Зазначена редакція пункту 3 розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України діяла до 17.07.2020.

17.07.2020 набрав чинності Закон України від 18.06.2020 № 731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Цим Законом № 731-ІХ пункт 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України викладено в такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 731-ІХ процесуальні строки, які були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Відтак останнім днем у розумінні вимог вказаних положень було 07.08.2020.

У силу вимог частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Судом установлено, що позивачем в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду не зазначено про наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів для своєчасного подання позовної заяви до суду в межах встановлених законом строків, які б були об`єктивними та не залежали від волевиявлення сторони. Також, позивачем не надано суду жодних доказів про неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк саме внаслідок обмежень, впроваджених у зв`язку з карантином.

Також суд звертає увагу, що органи місцевої виконавчої влади, інші державні органи, поштові відділення, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, продовжували свою роботу з рекомендованим гнучким режим робочого часу, який, передбачає різні години початку і закінчення роботи для працівників тощо.

Крім того, як зазначалось вище, позивач не був позбавлений можливості подати позовну заяву через підсистему «Електронний суд» або засобами поштового зв`язку, або уповноважити на вчинення процесуальних дій іншого відповідного представника, у т.ч. адвоката тощо.

Як зазначалось вище, шестимісячний строк звернення до суду, починаючи з 21.01.2022 (наступний день після отримання спірних ППР), сплинув у позивача 21.07.2022, а із цим позовом він звернувся засобами поштового зв`язку 30.07.2022, у той же час заяву про збільшення позовних вимог подав до суду лише 22.09.2022.

Суд констатує, що лише формально складена та подана заява про поновлення строку звернення до суду, без зазначення відповідних обґрунтувань неможливості своєчасно звернутись із позовом до суду, що мають бути підтверджені відповідними належними та допустимими доказами, не є підставою для поновлення цього строку.

При цьому, Київський окружний адміністративний суд, починаючи з 24.02.2022 не припиняв своєї діяльності. Робота сайту «Судова влада України» була відновлена на початку квітня 2022 року, у цей же період, починаючи з 11.04.2022 в Київському окружному адміністративному суді проводились слухання справ, доступ до суду не обмежувався і до цієї дати. Транспортні сполучення також працювали, хоча і з певними обмеженнями. Відділення поштового зв`язку, на територіях, де не проводились бойові дії, також працювали за відповідним графіком. Суд також не припиняв прийняття кореспонденції засобами електронного зв`язку та через підсистему «Електронний суд».

Крім того, об`єктивно непереборних обставин, які заважали позивачеві реалізувати право на суд у межах шестимісячного строку, починаючи з 21.01.2022 зміст заяви не містить, як і не містить доказів, які свідчать про неможливість звернутись до суду без зайвих зволікань одразу після припинення обставин, які не давали можливість це зробити, у т.ч. й у зв`язку з воєнним станом, у найкоротший строк, а також одразу після відновлення діяльності товариства. При цьому, що транспортні сполучення та робота суду, у тому числі й сайту, працюють у безперебійному режимі включно з 11.04.2022, у той час як заяву про збільшення позовних вимог про скасування ППР від 17.01.2022 № 1 та № 1 подано лише 22.09.2022.

До того ж, суд не бере до уваги посилання позивача на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, виходячи з такого.

У постанові від 15.06.2023 у справі № 910/8580/22 Верховний Суд виснував:

- лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин;

- форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання;

- наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто ці обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку.

У постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 912/750/22 викладено висновок про те, що лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (у розглядуваному випадку позивача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.

На підставі зазначеного, лист ТПП від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії Російської Федерації. Кожен суб`єкт господарювання, який у силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність у нього форс-мажорних обставин.

Торгово-промислова палата засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб (абзац 3 частини третьої статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Згідно із частиною першою статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів із дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Відсутність у позивача відповідного сертифікату ТПП України станом, як на час виникнення спірних правовідносин, так і на час вирішення їх судом, ним не заперечується.

Доказів звернення позивача до органів торгово-промислові палати з питань оформлення такого сертифікату матеріали справи не містять.

Із урахуванням викладеного, суд доходить висновку про те, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду із цим позовом у вказаній частині позовних вимог, а повідомлені у заяві обставини пропуску цього строку суд не визнає поважними.

Згідно з резолютивною частиною ухвали про залишення позову без руху позивача було попереджено судом, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде залишена без розгляду відповідно до пункту 7 частини першої статті 240 з урахуванням частини п`ятнадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною п`ятнадцятою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

За правилами пунктів 7 та 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом, а також із підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

У силу вимог частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Оскільки вказані позивачем у заяві підстави про поновлення строку звернення до суду у частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.01.2022 № 1 та № 1 не визнані судом поважними, а факт його пропуску встановлений та підтверджений наявними у матеріалах справи доказами та фактично позивачем не заперечується та визнається, позовна заява у цій часті підлягає залишенню без розгляду.

За вказаних обставин, суд доходить висновку, що позовна заява у частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.01.2022 № 1 та № 1 підлягає залишенню без розгляду на підставі пунктів 7 та 8 частини першої статті 240 у взаємозв`язку із частиною п`ятнадцятою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки позов залишено без розгляду лише в частині позовних вимог, наявні підстави для продовження розгляду адміністративної справи щодо решти позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.01.2022 № 1, за правилами загального позовного провадження

Керуючись статтями 122, 123, 171, 183, 205, 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

позов Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків у частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.01.2022 № 1 та № 1 - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що в силу вимог частини четвертої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Продовжити розгляд адміністративної справи щодо решти позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.01.2022 № 1, за правилами загального позовного провадження.

Копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи (їхнім представникам).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Скрипка І.М.

Повний текст ухвали виготовлено 20.08.2024.