Справа № 340/2832/24
Суддя: Т.М. КАРМАЗИНА
Дата ухвалення: 2024-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/2832/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про скасування рішення, а також зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області () № 96 від 06.02.2024 року щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до ст.37 по Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ, починаючи з 17.01.2024 року у розмірі 60% від усіх сум складових заробітної плати, з урахуванням виданих Департаментом фінансів Кіровоградської обласної державної адміністрації 17.01.2024 року довідок № 04.1-26/2/2 - про складові для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, №04.1-26/4/2 - про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що їй з 15.04.2023 призначена пенсія за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказує, що вона 17.01.2024 звернулась до одного з сервісних центрів Головного управління ПФУ в Кіровоградській області з заявою про переведення на пенсію на підставі Закону України «Про державну службу», до заяви долучила довідку Департаменту фінансів Кіровоградської ОВА про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 17.01.2024 р. № 04.1-26/4/2; довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 17.01.2024 № 04.1-26/2/2; довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 17.01.2024 р. № 04.1-26/3/2. Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області 23.01.2024 року прийнято рішення № 96 про переведення її на пенсію за віком на підставі Закону України «Про державну службу» № 889 та встановлено розмір пенсії 22413,31 грн. 06.02.2024 року відповідач провів перерахунок пенсії, результати якого відображені в його рішенні № 96. За результатами перерахунку розмір пенсії склав 12218,16 грн. При прийнятті рішення відповідач визначив загальний процент розрахункової пенсії від заробітку - 60%, врахував загальний страховий стаж 42 року 11 місяців 3 дні, стаж державної служби відповідно до ст. 25 Закону № 3723. У рішенні відповідача від 06.02.2024 року в графі "вид перерахунку" вказано уточнення даних в ЕПС 17.01.2024. ГУ ПФУ в Кіровоградській області листом від 27.02.2024 року №2354-1838/К-02/08-1100/24, повідомило, що в ході перевірки її пенсійної справи було виявлено, що при обчисленні розміру пенсії за віком за нормами Закону №889 в розрахунок середньомісячного заробітку було враховано складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця згідно з довідками від 17.01.2024 №04.1-26/2/2 та №04.1-26/3/2, що, на думку відповідача, призвело до невірного обчислення розміру пенсії. Відповідач повідомив, що перерахунок пенсії проведено з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 17.01.2024 р. №04.1-26/4/2. Тому, рішення Головного управління ПФУ в Кіровоградській області про перерахунок її пенсії від 06.02.2024 року № 96, яке призвело до зменшення пенсії майже вдвоє, вважає протиправним, оскільки порушує прямі норми законодавства щодо врахування при призначенні пенсії державним службовцям суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, порушує право на належне пенсійне забезпечення

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.05.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Крім того, у відповідача витребувано докази. (а.с.36).

У встановлений судом строк відповідачем-1 надано до суду відзив на позовну заяву (а.с.40-43), в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Вказує, після реєстрації заяви позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, за принципом екстериторіальності розглянуто заяву головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та прийнято рішення від 23.01.2024 №96 про переведення позивача на пенсію за нормами Закону України "Про державну службу". Рішенням від 06.02.2024 за № 96 розмір пенсії розраховано з заробітної плати (оклад, ранг, надбавка за вислугу років). При цьому в рішеннях від 06.02.2024 та від 23.01.2024 за №96 вказано в графі рішення "орган ПФУ" - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, так як позивачка перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області. При цьому, вказує, що відповідно до даних бази ППВП ІКІС ПФУ рішення приймалося саме головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (U04001-U332). Тому, вважає, що саме це головне управління є належним відповідачем по справі. Крім того, вказує, що в ході перевірки пенсійної справи було виявлено, що при обчисленні розміру пенсії за віком за нормами Закону №889 в розрахунок середньомісячного заробітку було враховано складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця згідно із довідками від 17.01.2024 № 04.1-26/2/2 та від 17.01.2024 № 04.1-26/3/2, що призвело до невірного обчислення розміру пенсії. За даних обставин, пенсійну справу спеціалістом головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, приведено у відповідність до норм чинного законодавства з 17.01.2024 та проведено розрахунок пенсії з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 17.01.2024 № 04.1-26/4/2. Розмір пенсійної виплати з 17.01.2024 склав 12218,16 грн.

Позивачем надана відповідь на відзив, в якій повністю не погоджується з доводами відповідача, заперечує щодо заміни первісного відповідача - ГУ ПФУ в Кіровоградській області на інше управління. (а.с.95-97)

Ухвалою суду від 27.05.2024 витребувано докази (а.с.102-103).

Ухвалою суду від 01.07.2024 залучено до участі у справі як другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та витребувано докази. (а.с.111-112)

Ухвалою суду від 01.08.2024 у відповідача-2 повторно витребувано докази (а.с.116-117).

Представником відповідача-2 надано пояснення (ас.122-123), в яких вказує, що 17.01.2024 позивач звернулась до відповідача-1 із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію державного службовця. Заява розглянута за принципом екстериторіальності спеціалістами ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та останній була призначена пенсія державного службовця. При цьому вказує, що в подальшому посадовими особами ГУ ПФУ в Дніпропетровській області були переглянуті документи електронної пенсійної справи позивача, зокрема й довідки про складові заробітної плати державного службовця та пенсійна справа приведена у відповідність.

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградської області та з 15.04.2023 отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач, звільнившись 16.01.2024 року з державної служби з посади заступника начальника відділу доходів та економічного аналізу Департаменту фінансів Кіровоградської обласної військової адміністрації, 17.01.2024 звернулася до відповідача-1 із заявою про переведення її на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». Вказана заява зареєстрована в ГУ ПФУ в Кіровоградській області 12.01.2024 року за №753. (а.с.57)

До заяви ОСОБА_2 додала довідки про складові заробітної плати, видані Департаментом фінансів Кіровоградської обласної військової адміністрації, а саме:

- №04.1-26/3/2 від 17.01.2024 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) (а.с.71-72),

- №04.1-26/4/2 від 17.01.2024 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) (а.с.81),

- №04.1-26/2/2 від 17.01.2024 року про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби. (а.с.51)

Заява позивача була розглянута за принципом екстериторіальності та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення №96 від 23.01.2024 про призначення з 17.01.2024 року пенсії за віком на умовах Закону України "Про державну службу" (шифр 130). Обраховано загальний страховий стаж позивача, який склав 42 роки 11 місяців 3 дні, у т.ч. 22 роки 1 місяць 10 днів - на посаді державного службовця. (а.с.110)

Визначаючи заробітну плату для обчислення пенсії державного службовця, відповідач-2 врахував складові заробітної плати, що вказані у довідці №04.1-26/4/2 від 17.01.2024 року, а саме: посадовий оклад - 14972,00 грн., надбавка за ранг - 900,00 грн., надбавка за вислугу років - 4491,60 грн., усього 20363,60 грн., а також середні розміри надбавок, премій та інших виплат за грудень 2023 року, які вказані у довідці №04.1-26/2/2 від 17.01.2024 року, а саме: надбавка за інтенсивність праці 13135,00 грн., помісячна премія 2130,00 грн., інші виплати 1726,92 грн.

Таким чином, за розрахунками відповідача-2, заробітна плата позивачки для обчислення пенсії державного службовця склала 37355,52 грн. (20363,60 + 16991,92). Пенсія державного службовця обрахована у розмірі 60 % від цієї заробітної плати і склала 22413,31 грн. (37355,52 грн. х 60 %). (а.с.79, 110)

В подальшому, відповідачем-1 повідомлено, що в ході перевірки пенсійної справи позивача було виявлено, що при обчисленні розміру пенсії за нормами Закону №889 в розрахунок середньомісячного заробітку було враховано складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця згідно із довідками від 17.01.2024 №04.1-26/2/2 та від 17.01.2024 №04.1-26/3/2, що призвело до неправильного обчислення розміру пенсії позивача.

У зв`язку з чим, посадовими особами відповідача-2 пенсійну справу ОСОБА_1 приведено у відповідність до норм чинного законодавства (а.с.85) та рішенням від 06.02.2024 №96 проведено перерахунок пенсії позивача, з 17.01.2024 обчислено її пенсію державного службовця у розмірі 60 % від заробітної плати в сумі 20363,60 грн., вказаної у довідці №04.1-26/4/2 від 17.01.2024 року та визначено розмір пенсії в сумі 12218,16 грн. (20363,60 грн. х 60%). (а.с.85, 94).

Не погоджуючись з таким рішенням, зокрема з визначенням розміру пенсії як державного службовця та неврахуванням довідки від 17.01.2024 року №04.1-26/2/2, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ), Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п.а ч.1 ст.3 Закону №1788-ХІІ право на трудову пенсію мають особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів*, гіг-спеціалісти, які залучені резидентами Дія Сіті за гіг-контрактами відповідно до Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Частиною 3 статті 44 Закону №1058-IV встановлено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Згідно з частиною 5 статті 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Відповідно до ст.90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 2 розділу XI Закону №889-VIII передбачено, визнати таким, що втратив чинність, Закон України "Про державну службу" №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно пунктів 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частин 7, 8 ст.37 Закону №3723-ХІІ максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стаття 37-1 Закону №3723 умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" №622 від 14.09.2016 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок № 622, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пунктів 1 - 4 Порядку №622 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу":

мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають:

- чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 р.; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 р. по 31 грудня 1955 р.

- жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу", мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.

Пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

- розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

- у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

- матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Пунктом 5 Порядку №622 встановлено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Згідно пунктів 7, 8 Порядку №622 у всіх випадках заробітна плата для призначення пенсії державного службовця враховується в межах установленої законом на день призначення пенсії максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пенсія державним службовцям у частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року №1-3, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 року за №180/30048, затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону "Про державну службу" №889-VIII пенсії відповідно до статті 37 Закону "Про державну службу" №3723-XII, що додаються:

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Згідно з приміткою * до Форми довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) для державних службовців, які на час звернення за призначенням пенсії працюють на посадах державної служби, зазначаються дані про встановлений особі посадовий оклад, надбавку за ранг та вислугу років в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби. Для осіб, які на час звернення за призначенням пенсії не займають посад державної служби, зазначаються посадовий оклад працюючого на відповідній посаді державного службовця, надбавка за відповідний ранг державного службовця та надбавка за вислугу років у відсотках посадового окладу (з урахуванням стажу державної служби особи, яка звертається за призначенням пенсії).

Згідно з приміткою ** до Форми довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, виплати (надбавки, місячні премії) зазначаються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії.

Так, судом встановлено, що відповідч-2 за заявою позивача з 17.01.2024 року перерахував їй пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу"№3723-ХІІ як особі, яка на день набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII мала не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, та обчислив розмір пенсії, виходячи із заробітної плати за посадою заступника начальника відділу доходів та економічного аналізу Департаменту фінансів Кіровоградської ОВА, вказаних у довідках від 17.01.2024 №04.1-26/2/2 та №04.1-26/4/2.

Однак, в подальшому рішенням відповідача-2 №96 від 06.02.2024 року з 17.01.2024 року було проведено новий перерахунок розміру пенсії позивача. Підставою для перерахунку у рішенні вказано: у зв`язку з уточненням даних в ЕПС. При цьому перерахунку відповідач-2 перерахував пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу"№3723-ХІІ та обчислив розмір пенсії, виходячи із заробітної плати та виплат, вказаних у довідці №04.1-26/4/2. Будь-яких мотивів чи то обґрунтувань неврахування вже довідки від 17.01.2024 №04.1-26/2/2 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, відповідач-2 у рішенні №96 від 06.02.2024 року не навів, як і не навів у своїх поясненнях.

На момент набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII і до 16.01.2024 року позивач працювала на посаді державного службовця.

На час звернення із заявою від 17.01.2024 року за призначенням пенсії державного службовця позивач мала передбачений частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ та статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вік і страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбачений абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і вже не перебувала на державній службі.

Тому, ОСОБА_1 має право на отримання пенсії за віком на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу" №3723-ХІІ, відповідно до пунктів 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" №889-VIІІ, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади за останнім місцем роботи на державній службі, а також на врахування для обчислення пенсії середніх розмірів надбавок, премій та інших виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, за останнім місцем роботи на державній службі, як це передбачено пунктом 4 Порядку №622.

Такий висновок відповідає правовій позиції, наведеній у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 року у справі № 300/843/20.

Згідно з частиною 3 статті 49 Закону №1058-IV у разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач-2 за заявою позивача від 17.01.2024 року рішенням №96 від 23.01.2024 року з 17.01.2024 року перерахував їй пенсію за віком, раніше призначену за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ, підтвердивши наявність у неї не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, як того вимагає пункт 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" №889-VIII.

Незважаючи на те, що заява про перерахунок пенсії вже була розглянута та задоволена у січні 2024 року, а пенсія обчислена із застосуванням довідок від 17.01.2024 №04.1-26/2/2 та №04.1-26/4/2, у лютому 2023 року відповідач-2 прийняв інше рішення про перерахунок пенсії, а саме рішення №96 від 06.02.2024 року, яким зменшив розмір пенсії ОСОБА_1 , використавши для обчислення пенсії лише довідку про складові заробітної плати від 17.01.2024 №04.1-26/4/2.

У ході судового розгляду справи відповідач-2 не довів суду наявність законних підстав для прийняття такого рішення, не надав доказів виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено/обчислено пенсію державного службовця, як це передбачено частиною 3 статті 49 Закону №1058-IV.

Доводи відповідачів про те, що вказаним рішенням пенсійну справу позивача "приведено у відповідність з вимогами чинного законодавства" не ґрунтуються на нормах законодавства, які регулюють порядок призначення, перерахунку та виплати пенсії.

Під час судового розгляду справи відповідачі не заперечували відповідність довідки від 17.01.2024 №04.1-26/4/2 Формі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, затвердженій постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року № 1-3, а також не оспорював правильність визначення у ній середніх розмірів надбавок, премій та інших виплат за останнім місцем роботи на державній службі за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії.

Згідно зі статтею 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що спірне рішення відповідача-2 про перерахунок пенсії, яким протиправно зменшено розмір пенсії ОСОБА_1 , порушує права та інтереси позивача, тому таке рішення підлягає скасуванню як протиправне.

З цих підстав суд відмовляє у задоволенні позовних вимог звернутих до відповідача-1 - ГУ ПФУ в Кіровоградській області, оскільки суд не встановив вчинення з боку цього суб`єкта владних повноважень управлінських дій щодо позивача, які б вплинули на її права чи обов`язки і стосувалися визначення розміру суми пенсії.

Суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача-2 відновити з 17.01.2024 року виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року, обчисленої з урахуванням виданих Департаментом фінансів Кіровоградської обласної державної адміністрації 17.01.2024 року довідок: №04.1-26/2/2 та №04.1-26/4/2.

Отже, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Здійснені позивачем судові витрати на сплату судового збору у сумі 1211,20 грн. (а.с.34) слід стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України).

Частинами першою, другою статті 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Так, згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас, частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.ч.7, 9 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16, від 11 червня 2019 року у справі №826/841/17.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У пункті 269 вказаного рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

На підтвердження понесеного позивачем розміру витрат на правничу допомогу адвоката надано: договір про надання правничої (правової) допомоги №8/24 від 11.04.2024, сторонами якого є адвокат Левицька Л.А. та ОСОБА_1 (а.с.30); акт приймання-передачі наданих послуг від 30.04.2024 (а.с.31); квитанції до прибуткового касового ордера №5/24 від 11.04.2024 на суму 2000 грн. та №6/24 від 30.04.2024 на суму 3000 грн. (а.с.32).

Отже, вирішуючи питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд, враховуючи предмет спору, відсутність заперечень відповідача щодо витрат та виходячи із критеріїв, визначених частинами 3, 5 статті 134, частиною 9 статті 139 КАС України, з дотриманням принципів розумності, обґрунтованості, дійсності та співмірності, вважає, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 4000 грн.

Керуючись ст.ст.132, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м.Кропивницький, вул. Соборна, 7а, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.26, ) про скасування рішення, а також зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 96 від 06.02.2024 року щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відновити з 17.01.2024 року виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року, обчисленої з урахуванням довідок від 17.01.2024: №04.1-26/2/2 про складові для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, №04.1-26/4/2 - про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років).

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснені судові витрати: на оплату судового збору в сумі 1211,20 грн.; на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА