Справа № 420/25823/24
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2024-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
20 серпня 2024 року м.Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бутенко А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Стадник Інни Володимирівни ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити дії, -
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Стадник Інни Володимирівни, в якій просить суд:
- визнати незаконною відмову приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. від 17.08.2023 у видачі мені свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла;
- скасувати постанову приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального Округу Стадник І.В. від 17.08.2023.
- зобов`язати приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. видати мені свідоцтво про право на спадщину після померлої дружини ОСОБА_2 .
Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до частини п`ятої статті 125 Конституції України, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.
Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає та встановлює Кодекс адміністративного судочинства України.
Положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно із ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною цих функцій.
Отже, до справ адміністративної юрисдикції процесуальний закон відніс публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.
Тому, помилковим є застосування приписів ст. 19 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень. Для вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення складу учасників справи. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.
Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тоді як приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.
Аналогічна правова позиція відображена у постанові ВП ВС від 08.06.2022 у справі №362/643/21.
Як установлено матеріалами позову, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з вимогами, направленими на поновлення його порушеного права на одержання свідоцтва про право на спадщину.
Таким чином, цей позов подано на поновлення прав позивача у сфері спадкових відносин.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Суд звертає увагу, що спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України.
Так, Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначив, що спори про спадкування підлягають розгляду судами виключно у порядку цивільного судочинства.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі.
Відтак зважаючи на викладене, а також беручи до уваги суб`єктний склад сторін, предмет спору та характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а тому відмовляє у відкритті провадження.
Беручи до уваги наведене, а також враховуючи, що спірні правовідносини пов`язані із захистом порушених прав позивача щодо спадкування, суд доходить висновку, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.
Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Таким чином, суд доходить висновку, що вимоги позивача повинні розглядатися у порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.
Керуючись ст.ст. 170, 243, 248, 256, 294, 295, 297 КАС України, суддя,-
Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Стадник Інни Володимирівни ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити дії.
Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами.
Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.
Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко