Справа № 544/604/24
Суддя: Сайко О. О.
Дата ухвалення: 2024-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 544/604/24
пров. № 2-а/544/4/2024
Номер рядка звіту 139
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 серпня 2024 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі

головуючої судді Сайко О. О.,

за участі секретаря судового засідання Костенко Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду по вул. Соборна, 41, у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Полтавській області Тертичної Лілії Анатоліївни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що 25 березня 2024 року інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Тертичною Лілією Анатоліївною відносно нього винесена постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1741015. Відповідно до винесеної постанови ОСОБА_1 скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн. Як зазначено в постанові, керуючи транспортним засобом Honda CR-V, номерний знак НОМЕР_1 , 25.03.2024 року о 11:05 год, в с. Циганське, вул. Київська, 1, ОСОБА_1 порушив п.12.4 ПДР, рухався із швидкістю 76 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 26 км/год. Швидкість руху вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості руху ТЗ TRUCAM LII 20/20 ТС 000776.

У постанові вказано, що швидкість автомобіля під керуванням позивача вимірювалась приладом TRUCAM, який працівник поліцї тримав у руках. Разом з тим, зауважує, що прилад TRUCAM при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», в якій зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення правил дорожнього руху.

Отже, відповідно до наведеної норми працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках.

Просив скасувати постанову інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Тертичної Лілії Анатоліївни серії ЕНА № 1741015 від 25.03.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.І ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення. Просив стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській області витрати, пов`язані зі сплатою штрафу за постановою серії ЕНА № 1741015 від 25.03.2024 у розмірі 340 грн. на користь ОСОБА_1 .

У відповіді на відзив відповідач зазначив про правомірність оскаржуваної постанови та просив прийняти рішення у справі, яким повністю відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Інструкцією з використання приладу TruCam передбачено використання лазерного вимірювача як в автоматичному режимі, так і в ручному.Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки, наказом Міністерства економічного розвитку торгівлі України від 05.04.2012 р. №437 затверджено перелік засобів вимірювальної техніки.

До вказаного переліку було включено засіб вимірювальної техніки - «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який на підставі вказаного наказу було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

На підставі вищевикладеного, 29 серпня 2012 фірмі Laser Technology, Inc., яка є виробником TruCam, було видано Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2903-2012.

Вищевказана процедура проведення державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки з подальшою реєстрацією таких типів вимірювальної техніки в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і видачею Сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки була передбачена положеннями Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 p. № 113/98-ВР, (втратив чинність 01.01.2016 р.) та іншими підзаконними нормативно-правовими актами, які наразі втратили чинність. Так, відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 р. № 113/98-ВР, (втратив чинність 01.01.2016 р.) засоби вимірювальної техніки, призначені для серійного виробництва в Україні або для ввезення на територію України партіями, підлягають державним приймальним та контрольним випробуванням з метою затвердження типів цих засобів або контролю їх відповідності затвердженим типам і обов`язковим вимогам нормативних документів з метрології. Також відповідно до п. 1.3. «Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки», затвердженого наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 19.02.2002 № 100 (втратив чинність 14.06.2016 р.) сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки видаються на підставі позитивних результатів державних приймальних або державних контрольних випробувань засобів вимірювальної техніки іноземним виробникам засобів вимірювальної техніки або їхнім офіційним представникам в Україні (далі - іноземні виробники) - для офіційного підтвердження затвердження типу засобів вимірювальної техніки і можливості їх ввезення на територію України партіями.

Тобто вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України партіями.

Саме на виконання вимог вищевказаних нормативно-правових актів, які наразі втратили чинність, і здійснювалися державні приймальні випробування приладу TruCam з подальшою реєстрацією останнього в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і видачею Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 Т TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Виходячи з вищевказаних положень, у разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію до моменту виключення їх із вказаного Державного реєстру, дозволяється застосовувати, оскільки в даному випадку закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Також зауважує, що відповідно до п.3 Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.07.2016 № 1161, який є чинним, зберігання інформації про затверджені типи засобів вимірювальної техніки, унесені в установленому порядку до набрання чинності Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, як і формування та ведення вказаного реєстру, здійснювалося до 01.01.2019. При цьому, прилад TruCam було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно, його подальша експлуатація жодним чином не обмежена нормами чинного законодавства.

Наразі єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже введено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки.

В свою чергу, відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29824, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 11.12.2023 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС000776 є придатним до застосування.

Новим законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 р. № 1314-УІ (набрав чинності 01.01.2016 р.), не передбачено повторного проходження даної процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, такої процедури як «сертифікація» взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України.

Можливість використання виробу TruCam також підтверджується наявністю виданого Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 07.09.2021 року № 04/05/02-2522, який підтверджує правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування АЕБ відповідно до ДСТУ І80/ІЕ8 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Відповідно до Інструкції з використання лазерного вимірювача швидкості TruCam (далі - Інструкція), допускається можливість використання приладу як із руки, так і з триноги. Таким чином, використання із руки є допустимим та не є порушенням.

Так, лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу, що передбачено інструкцією із експлуатації, як передбачено і використання із рук.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції Закону на час винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності) поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні. Зміст наведеної норми дає підстави для висновку, що відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень можуть розміщуватися поліцейськими наступним шляхом:закріплюватися на однострої,закріплюватися у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів,монтуватися/розміщуватися по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Словосполучення, наведене у п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» в частині права поліції "монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку" не вказує на спосіб її розміщення (стаціонарним способом, на тринозі, у ручному режимі і т ін.), а лише вказує на місце такого розміщення (по зовнішньому периметру доріг і будівель), що спростовує твердження позивача про протиправне тримання в руках поліцейськими приладу TruCam в процесі його використання.

Отже, вказана норма не містить імперативного припису щодо розміщення відеотехніки виключно стаціонарно вмонтованим способом.

При цьому вимірювання швидкості руху відбувалося за допомогою приладу TruCam, розміщеного по зовнішньому периметру дороги. Крім того, у свідоцтві про повірку приладу TruCam ТС зазначено про можливість використання вказаного приладу в ручному режимі.

Відповідач вважає помилковими твердження позивача про те, що в силу приписів ст.40 Закону України «Про національну поліцію» відповідач не мав права використовувати зазначений засіб вимірювальної техніки не в автоматичному режимі, оскільки дана норма закону не виключає можливість використання органами поліції вимірювачів швидкості руху, які не є стаціонарними.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача суми сплаченого ним згідно постанови штрафу вказує, що законодавством чітко встановлено повноваження місцевого суду, як адміністративного, щодо розгляду справ про притягнення до адміністративної відповідальності. Вирішення питання про відшкодування сплаченого позивачем штрафу не відноситься до компетенції суду при розгляді справи про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що з долученого до відзиву відеозапису руху авто Honda CR-V, номерний знак НОМЕР_1 , в потоці машин по правій полосі руху, на відео під час руху транспорту не має ознак характерних для населенного пункту: будівлі, пішохідні переходи, тощо; не надано до суду відео з нагрудних камер поліцейських, на яких позивач доводив необгрунтованість доказів того, що він скоїв адміністративне правопорушення. Авто поліцейських та місце, в якому він був зупинений працівниками поліції знаходилося на рівні першого будинку населеного пункту Циганське, який розташований на відстані менше 200 м від знаку початок населеного пункт «Циганське» на білому фоні.

Посилання представника на неможливість надати відео з нагрудних камер поліцейських через технічні можливості безпідставні, так як при спілкуванні із поліцейськими Тертичною та ОСОБА_2 він зразу заявив про надання можливості написання пояснення та у разі складання протоколу звертатиметься до суду.

З наданого фото у якості доказу вказано, що перевищення швидкості було зафіксовано на відстані 239,8 м. Зауважує, що до початку населеного пункту від місця розташування поліцейських з лазерним вимірювачем швидкості TruCam було менше 200 м, що чітко зафіксовано нагрудними камерами, що доводило б його не винуватість, так як фіксація швидкості автомобіля відбулася за межами населеного пункту. При фіксуванні правопорушення поліцейські роблять «прив`язку» до нерухомих об`єктів, будинків із вказанням адреси або кілометрового покажчика дороги, в поясненні позивачем було указано 319 км а/ д Київ-Харків, який вказала співробітник поліції ОСОБА_3 , хоча цей кілометровий покажчик був розташований далеко попереду, на відстані близько 700 м, про що він зауважив поліцейській. З одного короткого відео та фото неможливо встановити об`єктивну сторону згаданого вище правопорушення, так як відсутня інфраструктура характерна для населенного пункту, без відео з нагрудних камер поліцейських відсутні належні докази вчинення такого правопорушення.

Посилання представника відповідача на лист ДП «Укрметртестстандарт», де зазначено, що вимірювач швидкості TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, безпідставні, оскільки вказаний лист не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та підтвердив обставини, які наведені ним у позовній заяві та у відповіді на відзив. Додатково пояснив, що посилання представника відповідача на перенесення координат лазерного вимірювача на карти Googl Maps не є належним доказом, оскільки з відозапису не видно, що його автомобіль рухався в зоні дії дорожнього знаку 5.49. Його авто зафіксовано на фоні АЗС «АМІК», яка відповідно до даних карти знаходиться за межами населеного пункту с. Циганське.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити без його участі, на підставі письмових доказів.

Співвідповідач - інспектор взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Полтавській області ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, врахувавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено такі факти:

Згідно оскаржуваної постанови, винесеної інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 , 25.03.2024 об 11.05 год. водій ОСОБА_1 у с. Циганське Полтавського району по вул. Київська, 1, керуючи транспортним засобом Honda CR-V, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 76 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 26 (двадцять шість) км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення за яке частиною першою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Внаслідок чого ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в розмірі 340 гривень (а.с.8).

Позивач оскаржувану постанову вважає незаконною та безпідставною, оскільки постанова складена з порушеннями, а працівником поліції під час складання постанови не з`ясовано в повному обсязі всі обставини, що в свою чергу виключає в його діях склад правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відтак, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Оспорючи правомірність винесення постанови позивач зазначає, що використання лазерного вимірювача ТruCam в ручному режимі впливає на точність вимірювання швидкості руху. Обґрунтовуючи правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення від 25.03.2024, представник відповідача надав суду копію відеозапису та фотознімки, зроблені за допомогою засобу вимірювальної техніки TruCam LTI 20/20 ТС 000776.

Щодо правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, суд зазначає таке.

Згідно п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року 1306.

Відповідно до п.12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» (станом на час виникнення спірних правовідносин) поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до п.п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису.

Судовим розглядом встановлено, що факт вчинення правопорушення зафіксовано на прилад TruCam LTI 20/20, серійний номер № ТС000776 (а.с.39), розгляд справи про адміністративне правопорушення фіксувався за допомогою портативного відереєстратора, відеозапис з якого за повідомленням представника відповідача видалений із серверу УПП за закінченням строків зберігання.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 283 КУпАП, відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення - TruCam LTІ 20/20 (серійний номер ТС 000776), внесені до оскаржуваної постанови.

Факт керування позивачем ОСОБА_1 автомобілем 25.03.2024 року об 11.05 хв. в ході судового розгляду ним не оскаржувався та підтверджується матеріалами справи.

Так на відеозапису з приладу TruCam номер № ТС000776 зафіксовано, що прилад було наведено саме на автомобіль під керуванням позивача (про що свідчить оптичний приціл) та чітко видно номерний знак автомобіля (а.с.54).

З наявною в матеріалах справи копією сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року, затверджений тип засобу вимірювальної техніки Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam зареєстровано в державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки за № У3197-12 (а.с.42).

Використання виробу TruCam LTI 20/20 виробництва LaserTechnologyInc підтверджена експертним висновком від 07.09.2021 року № 04/05/02/2522, виданим Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, в якому зазначено, що в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечено конфіденційність, цілісність та автентичність зареєстрованих даних (а.с.43).

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29824 від 11.12.2023, виданого Мінекономрозвитку ДП «Всеукраїнський Державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт»), чинного до 11.12.2024 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000776 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі 2 км/год (а.с.41).

Суд зазначає, що прилад TruCам LTI 20/20 з серійним номером ТС000776 сертифікований, дозволений для використання на території України, пройшов періодичну повірку, що підтверджується експертним висновком від 07.09.2021, свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 11.12.2023, сертифікатом від 29.08.2012.

Доводи позивача на проведення замірів швидкості технічним приладом, що перебував в руках поліцейського, що, на думку позивача, може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля з руки з урахуванням вірогідної похибки та є підставою для скасування постанови, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач, є неприйнятними з огляду на те, що лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 віднесено до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто вказаний прилад конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань (а.с.46-51).

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху, транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. Нахил приладу - не викликає більшу похибку, що передбачено свідоцтвом про повірку та технічною характеристикою приладу.

Отже, твердження позивача, що використання лазерного вимірювача ТruCam в ручному режимі впливає на точність вимірювання швидкості руху ТЗ спростовується дослідженими доказами по справі.

Наведене у пункті 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» словосполучення в частині права поліції "монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку" не вказує на спосіб її розміщення (стаціонарним способом, на тринозі, у ручному режимі і т ін.), а лише вказує на місце такого розміщення (по зовнішньому периметру доріг і будівель), що спростовує твердження позивача про протиправне тримання в руках поліцейськими приладу ТruCam в процесі його використання.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що показання приладу TruCamLTI 20/20 з серійним номером ТС 000776 є належним та допустимим доказом вчинення позивачем порушення п. 12.4 ПДР в розумінні ст.ст. 73-75 КАС України.

Щодо доводів позивача про те, що оскаржувана постанова та долучені відповідачем докази не містить інформації стосовно фіксації швидкості автомобіля позивача в межах населеного пункту с. Циганське Полтавського району Полтавської області та в зоні дії 5.49.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ТЗ позивача було зупинено 25.03.2024 на відрізку дороги Київ-Харків-Довжанський в населеному пункті Циганське Полтавського району Полтавської області .

Згідно наданого до суду відповідачем повідомлення Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Полтавській області від 06.11.2023, вбачається, що дорожній знак 5.49, що позначає розташування с. Циганське в межах автодороги М-03 Київ-Харків-Довжанський, знаходится на відмітці 318+050 км. Перед ним розміщені дорожні знаки 5.76 також на указаній відмітці (а.с.52-53).

На виконання ухвали суду про надання доказів місця перебування автомобіля позивача в момент фіксації його швидкості вимірювальним приладом, відповідач надав скрін карти Google Maps з співставленням координат, які зафіксовані вимірювальним приладом та відстані, на якій знаходився автомобіль позивача в момент фіксації його швидкості (239,8 м) (а.с.68), що на переконання відповідача дає змогу встановити місце знаходження поліцейського з вимірювальним приладом та автомобіль, швидкість якого фіксується приладом в межах населеного пункту.

Суд критично оцінює вказаний доказ на підтвердження географічної локації автомобіля позивача в момент фіксації швидкості його руху, оскільки обидва надані відповідачем витяги з карт мають відмінності щодо місця нанесення об`єктів, що досліджується, та відстані між ними. Один із файлів містить відмінні показники географічних координат, за якими відбувався пошук (а.с.68). Крім того, з відеозапису, який був оглянутий у судовому засіданні, позаду автомобіля позивача Honda CR-V, номерний знак НОМЕР_1 можна спостерігати АЗС, яка на карті позначена за межами населеного пункту Циганське. Тому суд вважає, що з наданих відповідачем доказів не можливо встановити чи рухався автомобіль позивача в межах населеного пункту, позначеного відповідними дорожніми знаками.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про незаконність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як встановлено судом, достатніх належних доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, окрім самої спірної постанови, відповідачем не надано.

Згідно правової позиції ВС/КАС у справі №678/991/17 від 15.11.2021 відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні оглянути відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції (портативного відеорестратора) не виявилося за можливе.

Будь-яких інших доказів вчинення позивачем даного адміністративного правопорушення відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого відповідно до процесуального законодавства покладено обов`язок доведення правомірності своїх рішень та дій, не надано.

Враховуючи приписи норм КУпАП, суд зазначає про відсутність належних доказів вчинення інкримінованого позивачу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 77 ч.1 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з ч.6 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, у ході судового розгляду справи відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним рішення, з огляду на що заявлені позивачем позовні вимоги про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягають задоволенню. Враховуючи відсутність належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд зазначає, що інші доводи сторін про правомірність чи неправомірність оскаржуваної постанови не впливають на вирішення справи по суті.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Тертичною Л.А. серії ЕНА № 1741015 від 25.03.2024, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, слід скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Щодо задоволення вимог позивача про відшкодування йому суми сплаченого на підставі вказаної постанови штрафу слід відмовити, виходячи з наступного.

Суму штрафу, перераховану до бюджету на підставі постанови про застосування такого стягнення, яку надалі адміністративний суд визнав протиправною та скасував, можна стягнути на користь платника згідно зі ст. 1212 ЦК України як безпідставно утримувану. На такі правовідносини не поширюються приписи Цивільного кодексу про відшкодування шкоди та Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до Державного та місцевих бюджетів України, затвердженого наказом Мінфіну від 3 вересня 2013 року № 787 (Порядок № 787). Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі за позовом товариства до Державної служби з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) щодо повернення платникові суми адміністративно-господарського штрафу (постанова ВП ВС від 8 серпня 2023 року у справі № 910/5880/21 (провадження № 12-36гс22)).

Відповідно не може бути відшкодована сума штрафу, сплаченого позивачем, і у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст.9, 241-246,250,286 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Тертичної Лілії Анатоліївни серії ЕНА № 1741015 від 25.03.2024, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн, та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області, шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Суддя О.О.Сайко