Справа № 340/5282/24
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2024-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/5282/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Савонюка М.Я.,

за участю секретаря судового засідання Мацько В.І.,

учасники справи:

позивач - Військова частина НОМЕР_1 ,

відповідач - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови, за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 (надалі позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (надалі відповідач), у якій просить суд визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Борисенко Любові Петрівни від 17.07.2024 про відкриття виконавчого провадження №75555668 та стягнення виконавчого збору у розмірі - 32000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.01.2024 у справі №340/6545/23 визнано протиправним та скасовано пункт 12 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №3 від 03 січня 2023 року; визнано протиправним та скасовано пункт 126 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №4 від 04 січня 2023 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_3 грошове забезпечення за період з 01.08.2022 року по 31.08.2022 з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_3 додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" збільшену до 100000,00 грн. за період з 01.08.2022 по 02.08.2022 року, з 25.08.2022 по 31.08.2022, за 15.12.2022, з 10.01.2023 по 12.04.2023 з урахуванням раніше виплачених сум. Вказане рішення набрало законної сили 29.04.2024.

Зазначає, що 30.07.2024 в ході моніторингу реєстру виконавчих проваджень було виявлено наявність виконавчого провадження №75555668 з виконання виконавчого листа №340/6545/23 виданого Кіровоградським окружним адміністративним судом. Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена головним державним виконавцем ОСОБА_2 від 17.07.2024 №75555668 на адресу позивача не надходила. 30.07.2024 Військова частина НОМЕР_1 направила, на адресу відповідача, письмову відповідь №4381 про прийнятті заходи на виконання рішення суду №340/6545/23.

Цією ж постановою з позивача стягнуто виконавчий збір у розмірі 32000,00 грн. Зауважує, що визначення розміру судового збору як за примусове виконання рішення немайнового характеру було здійснено державним виконавцем помилково, оскільки вимоги позову є майновими.

Крім того, вказує на протиправність рішення державного виконавця про стягнення з військової частини судового збору, оскільки позивач є державним органом, а тому виконання рішення має здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

З цих підстав просить позов задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

На обгрунтування заперечень зазначив, що у зв`язку з находженням до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавчого листа №340/6545/23 від 01.07.2024, виданого Кіровоградським окружним адміністративним судом 17.07.2024 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору.

Зауважує, що стягнення з боржника виконавчого збору не залежить від фактично вчинених виконавчих дій та є обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

Зазначає, що положення Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" у даному випадку застосовуватись не можуть, оскільки виконавчий документ не передбачає стягнення коштів, а містить вимогу зобов`язального характеру. У зв`язку з наведеним розмір виконавчого збору визначено як за виконання рішення з немайновими вимогами.

З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

У позовній заяві позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке обгрунтоване тим, що вказана постанова на його адресу не надходила, оскільки військова частина задіяна до виконання бойових завдань направлених на відсіч збройній агресії російської федерації та вимушена постійно змінювати місця дислокації з метою недопущення бойових втрат. Про існування вказаної постанови стало відомо в ході моніторингу реєстру виконавчих проваджень.

Позивачем у позовній заяві також заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

16.08.2024 на адресу суду через підсистему "Електронний суд" надійшло клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відео-конференції поза межами приміщення суду.

Інших клопотань від учасників справи не надходило.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, додатково вказав, що відповідач прийняла до виконання виконавчий документ не за місцем знаходження військової частини НОМЕР_1 .

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, додатково зазначила, що оскільки виконавчий лист Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 у справі №340/6545/23 відповідав вимогам, передбаченим статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження" нею на підставі заяви стягувача 17.07.2024 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №75555668 та стягнення виконавчого збору. Зауважила, що як у виконавчому листі, так і у позовній заяві вказана адреса позивача: АДРЕСА_1 . Визначити інше місцезнаходження позивача неможливо. Будь-яких заяв з цього приводу від позивача на адресу відділу не надходило.

Ухвалою суду від 12.08.2024 позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 було залишено без руху та надано термін для усунення недоліків, відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

16.08.2024 ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду поновлено позивачу строк звернення до суду, відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати а правилами статті 287 КАС України з повідомленням (викликом) учасників справи, витребувано у відповідача матеріали виконавчого провадження.

20.08.2024 ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відео-конференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.

Заслухавши представників сторін по справі, установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.01.2024 у справі №340/6545/23 визнано протиправним та скасовано пункт 12 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №3 від 03 січня 2023 року; визнано протиправним та скасовано пункт 126 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №4 від 04 січня 2023 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_3 грошове забезпечення за період з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_3 додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" збільшену до 100000,00 грн. за період з 01.08.2022 року по 02.08.2022 року, з 25.08.2022 року по 31.08.2022 року, за 15.12.2022 року, з 10.01.2023 року по 12.04.2023 року з урахуванням раніше виплачених сум. Вказане рішення набрало законної сили 29.04.2024 (а.с. 56-59).

01.07.2024 Кіровоградським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №340/6545/23 в якому зазначено:

"Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_3 грошове забезпечення за період з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року з урахуванням раніше виплачених сум;

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_3 додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" збільшену до 100000,00 грн. за період з 01.08.2022 року по 02.08.2022 року, з 25.08.2022 року по 31.08.2022 року, за 15.12.2022 року, з 10.01.2023 року по 12.04.2023 року з урахуванням раніше виплачених сум." Боржником визначено Військову частину НОМЕР_1 : АДРЕСА_2 (а.с. 46 зв.).

17.07.2024 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову ВП №75555668 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №340/6545/23, пунктом 3 якої постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 32000,00 грн. (а.с. 48).

17.07.2024 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову ВП №75555668 про стягнення виконавчого збору у сумі 32000,00 грн.

30.07.2024 позивачем направлено головному державному виконавцю ОСОБА_2 заяву про відкладення проведення виконавчих дій (а.с. 51 зв.).

02.08.2024 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій (а.с. 54).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою та другою статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами другою та четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано положеннями Закону України від 02.06.2016 №1404-VІІІ "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 5 Закону №1404, примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1404, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Вимоги до виконавчого документа вказані у частині першій статті 4 Закону №1404. Так у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Частиною першою статті 13 Закону №1404 визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 Закону №1404, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною першою, третьою, четвертою статті 24 Закону №1404 визначено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що знаходяться на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 26 Закону №1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин першої четвертої статті 27 Закону №1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з частиною п`ятою статті 27 Закону №1404 виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 Закону №1404, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження у разі надходження до нього заяви стягувача про примусове виконання рішення та виконавчого документа. Крім того, частиною п`ятою статті 26 Закону №1404 прямо передбачено зазначення у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Також окремі питання організації виконання судових рішень визначені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 (надалі - Інструкція №512/5).

Згідно з пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Тобто, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання рішення; про стягнення виконавчого збору державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження, при цьому одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем приймається постанова про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

При цьому, в розумінні положень Закону № 1404, примусове виконання виконавчого документу розпочинається з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Суд зауважує, що предметом судового розгляду є правомірність винесення державним виконавцем саме постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.07.2024 ВП№75555668, пунктом 3 якої передбачено стягнення із боржника виконавчого збору у розмірі 32000,00 грн.

Стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження є безумовним обов`язком державного виконавця у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Виконавчий збір та витрати виконавчого провадження за своєю правовою природою не є санкціями, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

Суд наголошує, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. Водночас стягнення з боржника виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Верховним Судом у постанові від 28.04.2020 по справі №480/3452/19 зроблено висновок про те, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону №1404, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як встановлено судом з матеріалів справи, на дату винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору рішення суду у справі №340/6545/23 позивачем у добровільному порядку виконано не було. Виконавчий лист оформлений згідно вимог статті 4 Закону №1404.

Зі змісту виконавчого листа від 01.07.2024 та рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.01.2024 у справі №340/6545/23 вбачається, що місцезнаходженням Військової частини НОМЕР_1 є: АДРЕСА_1 , що збігається з адресою, що вказана позивачем у позовній заяві, з урахуванням перейменування вулиці Дворцової на вулицю Театральна. Позивачем до позовної заяви доказів зміни його місцезнаходження не надано, водночас матеріали справи містять Витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.05.2024 та 02.06.2024, які свідчать про зміну фактичного місцезнаходження військової частини у зв`язку з виконанням бойових завдань направлених на відсіч збройній агресії російської федерації, про що зазначено позивачем у позовній заяві та представником позивача у судовому засіданні.

Отже, державним виконавцем правомірно розпочато примусове виконання виконавчого документа та одночасно стягнуто з відповідача виконавчий збір.

Щодо посилань позивача про помилкове визначення державним виконавцем розміру виконавчого збору як за примусове виконання рішення немайнового характеру, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що предметом виконавчого провадження є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити стягувачу грошове забезпечення за період з 01.08.2022 по 31.08.2022 з урахуванням раніше виплачених сум, а також додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" збільшену до 100000,00 грн. за період з 01.08.2022 по 02.08.2022, з 25.08.2022 по 31.08.2022, за 15.12.2022, з 10.01.2023 по 12.04.2023 з урахуванням раніше виплачених сум.

Виконавчий збір у розмірі 10 відсотків відповідно до частини другої статті 27 Закону №1404, стягується виключно у разі: 1) стягнення коштів; 2) повернення майна; 3) стягнення заборгованості зі сплати аліментів. У даному випадку стягнення конкретної суми коштів судовим рішенням не передбачено, а примусовому виконанню підлягає зобов`язальна вимога про здійснення нарахування та виплати коштів за певні періоди.

Водночас, відповідно до статті 63 Закону №1404 рішення немайнового характеру, це рішення за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. У даному випадку рішенням суду зобов`язано позивача здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди.

Зазначення рішення суду може бути виконано виключно самим боржником, і не передбачає механізму примусового виконання, як у випадку рішень майнового характеру, коли державний/приватний виконавець має право вчинити дії щодо арешту, вилучення (списання коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Тобто, різниця між рішеннями майнового та немайнового характеру у розумінні Закону України "Про виконавче провадження" проходить саме у можливості чи неможливості державним/приватним виконавцем його примусово виконати незалежно від дії та волі боржника. Рішення немайнового характеру, як раз відрізняються тим, що бути виконаними без участі боржника не можуть. Натомість, такі рішення можуть мати майновий еквівалент або якимось іншим чином впливати на майновий стан боржника.

Суд відхиляє посилання позивача на постанову Верховного суду від 14.09.2022 у справі №280/9443/21 як не релевантну до обставин цієї справи, адже, вона стосувалася зобов`язання Запорізької обласної прокуратури нарахувати та виплатити на користь стягувача вихідної допомоги у визначеному розмірі 24517,92 грн, в той час, як предметом судового розгляду у цій судовій справі є зобов`язання позивача нарахувати та виплати стягувачу грошове забезпечення та додаткову винагороду за вказані періоди без зазначення суми стягнення.

Щодо доводів позивача про те, що боржником у виконавчому провадженні є державний орган, а отже рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону N1404 рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з положенням частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» N4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 N 845.

Отже, посилання позивача на пункт 3 частини п`ятої статті 27 Закону N1404 та Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» N4901-VI є необґрунтованими, оскільки указані норми стосуються виконання рішень про стягнення коштів на підставі виконавчих документів і не свідчать про протиправність оскаржуваної постанови, а стосуються порядку її виконання.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 14.05.2022 у справі №336/4615/17, від 16.09.2020 у справі № 310/1512/17, від 09.12.2022 у справі №522/19758/18 та від 17.03.2021 у справі №360/3428/20.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі та в межах своїх повноважень, тому вимога позивача про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Борисенко Любові Петрівни від 17.07.2024 про відкриття виконавчого провадження №75555668 та стягнення виконавчого збору у розмірі - 32000 гривень є безпідставною, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи наведене вище суд вважає, що оскаржуване рішення відповідає критеріям, які встановлені частиною другою статті 2 КАС України, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Оскільки адміністративний позов не підлягає до задоволення, то відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 241 246, 250, 287 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Борисенко Любові Петрівни від 17.07.2024 про відкриття виконавчого провадження №75555668 та стягнення виконавчого збору - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або з моменту прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 21 серпня 2024 року.

Повне найменування учасників:

Позивач - Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ).

Відповідач - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, вул. Театральна, 6/7, м. Кропивницький, Кіровоградська обл., 25002) .

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК