Справа № 500/3618/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3618/24

19 серпня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника звернулась до суду з позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, в якому просить:

визнати протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявну на момент прийняття на службу в Національну поліцію України вислугу років в Управлінні Департаменту України з питань виконання покарань в Тернопільській області (далі - УДД УПВП в Тернопільській області) з 18.06.2003 по 12.12.2005, яка в календарному обчисленні становить 2 роки 05 місяців 24 дні;

визнати ОСОБА_1 стаж служби в поліції, наявний на момент прийняття на службу в Національну поліцію України, вислугу років в УДД УПВП в Тернопільській області з 18.06.2003 по 12.12.2005, яка в календарному обчисленні становить 2 роки 05 місяців 24 дні (так в позові);

зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років в УДД УПВП в Тернопільській області з 18.06.2003 по 12.12.2005, яка в календарному обчисленні становить 2 роки 05 місяців 24 дні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 18.06.2003 по 12.12.2005 ОСОБА_1 проходила службу на посадах начальницького і рядового складу в Управлінні державного департаменту України з питань виконання покарань. 29.01.2024 позивач переведена на службу до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, де проходить службу і зараз на посаді оперуповноваженого відділу оперативних розробок Тернопільського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України. Проте при прийнятті на службу відповідач не зарахував ОСОБА_1 стаж служби в УДД УПВП в Тернопільській області з 18.06.2003 по 12.12.2005.

ОСОБА_1 звернулась з рапортом до начальника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо зарахування до стажу служби в поліції УДД УПВП в Тернопільській області вислуги років, що в календарному обчисленні становить 2 роки 05 місяців 24 дні. Однак відповідач відмовив у зарахуванні стажу листом від 05.04.2024 з посиланням на статтю 78 Закону України «Про Національну поліцію», де встановлено вичерпний перелік видів та категорій служб, які включаються до стажу служби в поліції, а вислуга років в УДД УПВП в Тернопільській області в цьому переліку відсутня.

Також позивач вказує, що з 17.11.2015 працювала в Головному управління Національної поліції в Тернопільський області (далі - ГУНП в Тернопільській області) і судом вже розглядався аналогічний спір з цим роботодавцем. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 у справі №500/2351/23 зобов`язано ГУНП в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років в УДД УПВП в Тернопільській області з 18.06.2003 по 12.12.2005, яка в календарному обчисленні становить 2 роки 05 місяців 24 дні.

З огляду на вказане позивач вважає дії відповідача щодо не зарахування їй до стажу служби в поліції вислуги років в УДД УПВП в Тернопільській області протиправними, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та з урахуванням положень статей 257-262 КАС України.

05.07.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач посилається на положення статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», яка передбачає вичерпний перелік підстав для зарахування окремих періодів служби до стажу служби в поліції. В даному переліку відсутня служба в підрозділах Державного департаменту з питань виконання покарань, тому підстав для зарахування проходження служби в УДД УПВП в Тернопільській області до стажу служби в поліції немає. Відповідач просив у задоволенні позову відмовити (а.с.23-28).

Інших заяв по суті справи від учасників справи не надходило.

Суд, дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 з 18.06.2003 по 12.12.2005 безперервно проходила службу в органах кримінально-виконавчої системи. Така обставина встановлена рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 у справі №500/2351/23 та не потребує доведення (а.с.41 зворот - 43).

Згідно з відомостями довідки Тернопільського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 29.05.2024 №1143/42-19/01-2024 позивач з 18.06.2003 по 06.11.2015 перебувала на службі в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 по теперішній час в органах Національної поліції України, а саме: ГУНП в Тернопільській області та Тернопільському управлінні ДВБ НП України (а.с.7).

26.03.2024 ОСОБА_2 звернулася з рапортом до начальника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо зарахування до стажу служби в поліції періоду служби в УДД УПВП в Тернопільській області з 18.06.2003 по 12.12.2005 з посиланням на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 у справі №500/2351/23 (а.с.40-41).

Однак, листом від 05.04.2024 за №3542-2024 відповідач відмовив у задоволенні рапорту позивача. Свою відмову Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України мотивував тим, що у рішенні суду від 03.07.2023 у справі №500/2351/23 зобов`язання стосуються лише визначених у них осіб та їх правонаступників, тобто ГУНП в Тернопільській області. Також зауважено, що стаття 78 Закону України «Про Національну поліцію» встановлює вичерпний перелік видів та категорій служб, які включаються до стажу служби в поліції, а вислуга років в УДД УПВП в Тернопільській області в цьому переліку відсутня (а.с.44-45).

Не погоджуючись з діями Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо відмови у зарахуванні до стажу служби в поліції служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Спеціальним законом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, є Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII.

Відповідно до статті 13 цього Закону у складі поліції функціонують, зокрема, кримінальна поліція.

Частинами першою-другою статті 59 Закону №580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частиною першою статті 78 Закону №580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частина друга статті 78 Закону № 580-VIII визначає, що до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Як визначено частиною третьою статті 78 Закону №580-VIII під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Отже, до стажу служби в поліції зараховується, зокрема, служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Спірні правовідносини між сторонами склались щодо незарахування стажу служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення позивачеві надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 до служби в Національній поліції проходила службу в Державній пенітенціарній службі України з 18.06.2003 по 12.12.2005. Даний факт встановлений рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 у справі №500/2351/23, що набрало законної сили, та згідно частини четвертої статті 78 КАС України не підлягає доказуванню.

01.01.2004 набрав чинності Кримінально-виконавчий кодекс України, пунктом 5 розділу «Прикінцеві положення» якого було установлено, що до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 № 2713-IV (далі - Закон № 2713-IV).

Відповідно до частини першої статті 6 цього Закону Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Як установлено частиною першою статті 14 Закону №2713-IV, до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу, спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України.

За приписами частини другої статті 14 названого Закону служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

За змістом частини четвертої статті 14 Закону №2713-IV громадяни України, які вперше зараховуються на посади рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби та у відповідних випадках пройшли встановлений строк випробування, складають присягу.

Також відповідно до частин шостої, сьомої статті 14 цього Закону особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюються такі спеціальні звання: 1) рядовий склад: рядовий внутрішньої служби; 2) молодший начальницький склад: молодший сержант внутрішньої служби; сержант внутрішньої служби; старший сержант внутрішньої служби; старшина внутрішньої служби; прапорщик внутрішньої служби; старший прапорщик внутрішньої служби; 3) середній начальницький склад: молодший лейтенант внутрішньої служби; лейтенант внутрішньої служби; старший лейтенант внутрішньої служби; капітан внутрішньої служби; 4) старший начальницький склад: майор внутрішньої служби; підполковник внутрішньої служби; полковник внутрішньої служби; 5) вищий начальницький склад: генерал-майор внутрішньої служби; генерал-лейтенант внутрішньої служби; генерал-полковник внутрішньої служби. Присвоєння і позбавлення спеціальних звань, а також пониження і поновлення у спеціальному званні здійснюються в установленому порядку.

Частина п`ята статті 23 Закону №2713-IV передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

У попередніх редакціях частини п`ятої статті 23 цього Закону (до змін від 10.11.2015 та від 06.12.2016) було передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 №3460-IV. Згідно з преамбулою Статуту його дія поширюється і на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Верховний Суд у постанові від 20.10.2022 у справі №160/11127/20 (стосувалася зарахування позивачу до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 13.05.2010 по 03.07.2017 у Державній кримінально-виконавчій службі) дійшов правового висновку, що на працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України «Про державну службу»), під час проходження ними служби в період, що досліджується (13.05.2010 по 03.07.2017), розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України «Про міліцію» та відповідні норми Закону України «Про Національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України. Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Цей висновок підтриманий Верховним Судом у постанові від 01.08.2023 у справі №240/30024/21, в якій касаційний суд зазначив, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України, оскільки здійснювалась вона в порядку, установленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а тому має такий же правовий статус і повинна в силу пункту 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII зараховуватися до стажу служби в поліції.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому наведені правові висновки касаційного суду підлягають до врахування судом у цій справі у подібних правовідносинах.

З огляду на наведене на позивача під час проходження служби в період з 18.06.2003 по 12.12.2005 в органах Державної пенітенціарної служби України розповсюджувалася дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України (пізніше - поліції) та вона мала такий же правовий статус як особи начальницького і рядового складу в органах внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції.

Відтак, відповідачем безпідставно не зараховано стаж служби в органах Державної пенітенціарної служби ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки. У цілях встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки стаж служби зараховується календарно.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції періоду служби в УДД УПВП в Тернопільській області з 18.06.2003 по 12.12.2005 та зобов`язання Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України зарахувати позивачу цей період до стажу служби в поліції.

Стосовно позовної вимоги, у якій представник позивача просить визнати ОСОБА_1 стаж служби в поліції, наявний на момент переходу на службу в Національну поліцію України вислугу років в УДД УПВП в Тернопільській області з 18.06.2003 по 12.12.2005, яка в календарному обчисленні становить 2 роки 05 місяців 24 дні, то в задоволенні такої слід відмовити. Вказаний спосіб захисту не узгоджується з вимогами статей 5 та 245 КАС України.

Так, відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. При цьому частина друга цієї норми визначає спосіб захисту у разі задоволення позову, серед яких, суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Наведені норми права вказають на те, що адміністративний суд, виконуючи завдання адміністративного суду перевіряє законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, здійснюючи контроль за легітимністю прийняття рішень, вчинення дій та за наявності підстав визнає їх протиправними (скасовує), зобов`язуючи відповідача вчинити певні дії на відновлення порушених прав особи, проте не встановлює окремі юридичні факти, що фактично просить представник позивача у позовних вимогах.

Позов підлягає до задоволення частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 605,60 грн, сплачений відповідно до квитанції від 05.06.2024 (а.с.4).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90 139, 242-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (вулиця Академіка Богомольця, 10, місто Київ, 01601, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції службу в Управлінні Департаменту України з питань виконання покарань в Тернопільській області з 18.06.2003 по 12.12.2005.

Зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції службу в Управлінні Департаменту України з питань виконання покарань в Тернопільській області з 18.06.2003 по 12.12.2005.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 19 серпня 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.