Справа № 308/2018/24
Суддя: Бедьо В. І.
Дата ухвалення: 2024-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/2018/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бедьо В.І., за участю:

секретаря судового засідання Молдован Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області про скасування постанови, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 20.01.2024 року о 13 год 20 хв позивач рухаючись по трасі Н-13 223 КМ на автомобілі Skoda octavia НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції для перевірки документів. Одним із інспекторів було винесено постанову серії ЕНА № 1278470 про накладення адміністративного стягнення, вказавши, що він не був пристебнутий паском безпеки, та позбавлений права керування автомобілем на підставі постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.11.2023.

Ним подавались пояснення, що вказана постанова оскаржена до Закарпатського апеляційного суду, однак дані пояснення працівниками поліції не сприймалися.

13 березня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що дії працівника поліції під час винесення постанови відповідають вимогам закону.

Інспектор ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капрал поліції ОСОБА_2 не могла переконатись в тому що адвокатом була подана апеляційна скарга на постанову суду від 09.11.2023, однак згідно з інформаційно-телекомунікаційною системою «Інформаційний портал Національної поліції України» інспектору було достеменно відомо, що позивач був позбавлений права керувати транспортним засобом.

Звідси, дії поліцейського щодо зупинки керованого позивачем транспортного засобу та його вимога пред`явлення водієм відповідних документів, ґрунтуються на вимогах закону.

Отже, інспектором ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капралом поліції ОСОБА_2 було виявлено правопорушення, вчинене позивачем, внаслідок чого було складено постанову серії ЕНА № 1278470 від 20.01.2024 р. та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Також вказує, що на місці вчинення адміністративного правопорушення, інспектором ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капралом поліції ОСОБА_2 здійснювалася відеофіксація правопорушення на якому чітко зафіксовано що у позивача було відсутнє посвідчення на право керування транспортним засобом, яке в розумінні статті 251 КУпАП є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи, що кожна сторона подала свої обгрунтування вимог до позовної заяви, суд розглянув справу на підставі поданих сторонами пояснень та долучених доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з позовної заяви, 20.01.2024 року о 13 год 20 хв. позивач рухаючись по трасі Н-13 223 КМ на автомобілі Skoda octavia НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції для перевірки документів. Одним із інспекторів було винесено постанову серії ЕНА № 1278470 про накладення адміністративного стягнення, вказавши, що він не був пристебнутий паском безпеки, та позбавлений права керування автомобілем на підставі постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.11.2023.

21 травня 2024 року адвокатом Дурдинець В. подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме копія клопотання про ознайомлення з матеріалами справи у Закарпатському апеляційному суді від 14 березня 2024 року; копія опис матеріалів справи; копія постанови Ужгородського міськрайонного суду від 09 листопада 2023 року; копія супровідного листа з Ужгородського міськрайонного суду; копія апеляційної скарги на постанову Ужгородського міськрайонного суду від 09 листопада 2023 року; копія повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання на 21 березня 2024 року; копія довідки про доставку СМС повідомлення від 22 лютого 2024 року; копія повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання на 30 липня 2024 року; копія довідки про доставку СМС повідомлення від 22 лютого 2024 року, на 30 липня 2024 року.

10 червня 2024 року - адвокатом Дурдинець В. подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме копія листа про відправлення справи про адміністративне правопорушення №308/4633/23, копія поштового листа із поштовою печаткою від 17.11.2023 року.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся із даним позовом до суду.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, Законом України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993. В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно зі ст. 14 Закону «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР).

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В розділі 2 ПДР закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух»: водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення, зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 317 та 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.

09.11.2023 року постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі 308/4633/23 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП України та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів, строком на 1 (один) рік.

Строк оскарження постанови складає 10 днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга на зазначену постанову подана ОСОБА_1 до Закарпатського апеляційного суду тільки 13.02.2024.

Відповідно до порядку тимчасового вилучення посвідчення водія, талона про проходження державного технічного огляду і ліцензійної картки на транспортний засіб та їх повернення, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1086, на період вилучення прав на керування транспортними засобами, у зв`язку з притягненням особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП України інспектором поліції, видається тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобами на період розгляду справи про адміністративне правопорушення в судовому порядку.

Належними доказами встановлено, що позивач 20.01.2024, тобто на час винесення постанови, серії ЕНА № 1278470 про накладення адміністративного стягнення, був позбавлений судом права на керування транспортними засобами та у останнього був відсутній тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобами.

За таких обставин, оскаржуване рішення прийнято посадовою особою відповідача на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Керуючись ст. 5, ч. 1 ст. 19, ст. 268, 286 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області В.І.Бедьо