Справа № 420/10254/24
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2024-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/10254/24

Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А. В.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.04.2023р. по 05.10.2023р. включно;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.04.2023р. по 05.10.2023р. включно, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 №100.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023р. ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_2 ) здійснено розрахунок грошового забезпечення на банківський рахунок ОСОБА_1 у розмірі 691737,70 грн. Так, відповідачем в порушення строків розрахунку при виключенні позивача із списків особового складу та всіх видів забезпечення 04 квітня 2023р. проведено остаточний розрахунок лише 13.03.2024р. Отже, в день виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення відповідачем не проведено остаточного розрахунку з позивачем належних йому сум при звільненні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.04.2023р. по 04.10.2023р. включно.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.04.2023р. по 04.10.2023р. включно, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року №100 в сумі 447 544,80 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_1 ), подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) не звільняло Позивача з військової служби та не розраховувало його за всіма видами належного йому на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням в розумінні статей 116, 117 КЗпП України та пункту 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України. Апелянт вказує, що позивач на момент звільнення проходив службу в Адміністрації Державної прикордонний служби України та наказом Голови Адміністрації Державної прикордонний служби України «Про особовий склад» від 31 березня 2023 року №451-ОС звільнений у запас Збройних Сил України та наказом Голови Адміністрації Державної прикордонний служби України «Про особовий склад» від 04 квітня 2023 року №466-ОС Позивача виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення. На думку апелянта, спору про розміри належних звільненому працівникові сум згідно статті 117 КЗпП України та згідно пункту 293 Положення № 1115/2009 між позивачем та апелянтом не виникало і не могло виникнути, оскільки апелянт не звільняв позивача з військової служби та не розраховувало його за всіма видами належного йому на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Наказом Голови Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.03.2023 р. № 451-ос майора ОСОБА_1 , заступника начальника відділу внутрішньої безпеки, звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України за підпунктом "г" (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Наказом Голови Адміністрації Державної прикордонної служби України від 04.04.2023 р. № 466-ос позивача виключено із списків особового складу та усіх видів забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_5 " Державної прикордонної служби України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 року по справі № 420/18938/23 позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ), третя особа: Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено:

- визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_4 ) одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 15 календарних років.

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_4 ) одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 15 календарних років служби, з одночасною компенсацією суми податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. № 44.

- визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_4 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2015 р. по 28.02.2018 р. включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_4 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2015 р. по 28.02.2018 р. включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року із одночасною компенсацією суми податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. № 44.

- визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_4 ) грошового забезпечення з 29.01.2020 р. по 04.04.2023 р., грошової компенсації при звільненні за 35 невикористаних календарних днів щорічної відпустки за 2022 рік, за 9 невикористаних календарних днів щорічної відпустки за 2023 рік та за 126 невикористаних календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, допомоги на оздоровлення у квітні 2020 р., у серпні 2021 р., у березні 2022 р., у лютому 2023 р., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у квітні 2022 р. та у березні 2023 р. з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01.01.2020 р., 01.01.2021 р., 01.01.2022 р., 01.01.2023 р. на відповідний тарифний коефіцієнт згідно п.4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 704 від 30.08.2017 р.

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_4 ) грошове забезпечення з 29.01.2020 р. по 04.04.2023 р., грошову компенсацію при звільненні за 35 невикористаних календарних днів щорічної відпустки за 2022 рік, за 9 невикористаних календарних днів щорічної відпустки за 2023 рік та за 126 невикористаних календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, допомогу на оздоровлення у квітні 2020 р., у серпні 2021 р., у березні 2022 р., у лютому 2023 р., матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у квітні 2022 р. та у березні 2023 р. з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01.01.2020 р., 01.01.2021 р., 01.01.2022 р., 01.01.2023 р. на відповідний тарифний коефіцієнт згідно п.4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 704 від 30.08.2017 р., провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією суми податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. № 44.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2024 року Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 р. у справі №420/18938/23, в частині вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 15 календарних років, скасовано.

Прийнято в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дії (відмову) ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 15 календарних років, зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 15 календарних років служби, з одночасною компенсацією суми податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. № 44 (зі змінами).

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 р. у справі №420/18938/23 залишено без змін.

13.03.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ), на виконання рішення суду, виплачено індексацію грошового забезпечення, грошове забезпечення з 29.01.2020 р. по 04.04.2023 р., грошової компенсації при звільненні за 35 невикористаних календарних днів щорічної відпустки за 2022 рік, за 9 невикористаних календарних днів щорічної відпустки за 2023 рік та за 126 невикористаних календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, допомоги на оздоровлення у квітні 2020 р., у серпні 2021 р., у березні 2022 р., у лютому 2023 р., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, у розмірі 691 737,70 грн.

Тобто фактичним днем розрахунку з позивачем є 13.03.2024 року.

Вважаючи дії відповідача щодо не виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що станом на день звільнення позивача зі служби, відповідачем не було проведено з ним розрахунку у повному обсязі, а отже позивач відповідно до статті 117 КЗпП України має право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а тому вважав за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення остаточного розрахунку при звільненні.

При цьому, застосувавши критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, визначив суму, яка підлягає сплаті у розмірі 447 544,80 грн. (з урахуванням істотності частки).

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положенням про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до пункту 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 (далі Положення № 1115/2009), особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням. У разі спору про розмір сум, належних військовослужбовцю при звільненні, йому в день виключення із списків особового складу виплачується сума, не оспорювана керівництвом органу Держприкордонслужби, у якому проходив службу цей військовослужбовець.

Згідно з частиною першою статті 47 Кодексу законів про працю України (далі- КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з ним розрахунок у строки, зазначені статтею 116 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку.

Частиною другою статті 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Так, на момент звільнення з військової служби з 31 березня 2023 року наказом Голови Державної прикордонний служби України «Про особовий склад» від 31 березня 2023 року №451-ОС (Оригінал документа знаходиться в Адміністрації Державної прикордонний служби України) та виключення його із списків особового складу та всіх видів забезпечення з 04 квітня 2023 року Наказом Голови Державної прикордонний служби України «Про особовий склад» від 04 квітня 2023 року №466-ОС (Додаток 6 позовної заяви) ОСОБА_1 проходив військову службу в Адміністрації Державної прикордонний служби України.

Водночас, позивачем під час проходження служби та при звільненні не було виплачено індексацію грошового забезпечення, грошове забезпечення з 29.01.2020 р. по 04.04.2023 р., грошової компенсації при звільненні за 35 невикористаних календарних днів щорічної відпустки за 2022 рік, за 9 невикористаних календарних днів щорічної відпустки за 2023 рік та за 126 невикористаних календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, допомоги на оздоровлення у квітні 2020 р., у серпні 2021 р., у березні 2022 р., у лютому 2023 р., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а тому позивач звернувся до суду з позовом.

Цей спір адміністративний суд частково вирішив на користь ОСОБА_1 і на виконання рішення суду у справі №420/18938/23, 13.03.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_2 ), позивачу виплачено кошти у розмірі 691 737,70 грн.

У межах цієї справи, позивач звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні, а також зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.04.2023р. по 05.10.2023р. включно

Так, колегія суддів зазначає, що правова підстава цього позову - частина першої статті 116, частина першої статті 117 КЗпП України.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що за приписами статті 117 КЗпП України ОСОБА_1 має право на виплату такого середнього заробітку.

З урахуванням того, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику при звільненні всіх належних сум, на правовідносини, які виникають під час звільнення з військової служби, допускається поширення норм статей 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними.

У цьому контексті суд зауважує, що приписи частини першої статті 47, частини першої статті 116, частини першої статті 117 КЗпП України установлюють загальне правило, згідно з яким у випадку звільнення працівника власник або уповноважений ним орган зобов`язаний виплатити йому всі належні суми у день звільнення, а якщо в указаний строк цього не було зроблено з вини власника або уповноваженого ним органу, то підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь затримки до дня фактичного розрахунку.

Межі дії диспозиції частини першої статті 117 КЗпП України визначені її гіпотезою, яка указує на умови, за наявності яких вступає в дію правило про виплату середнього заробітку за весь час затримки до дня фактичного розрахунку.

Обставини, з настанням яких необхідно здійснювати це правило, пов`язані з фактами звільнення працівника та невиплатою йому з вини власника або уповноваженого ним органу належних сум у день звільнення.

Ці обставини не зазнали змін внаслідок унесення змін до статей 116, 117 КЗпП України Законом України від 1 липня 2022 року №2352-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із доводами апелянта, що законодавцем визначений механізм відповідно до якого здійснення остаточного розрахунку звільненої з військової служби особи за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням, повинен здійснювати орган Держприкордонслужби, який виключив особу із списків особового складу органу Держприкордонслужби.

Фактичні обставини цієї справи свідчать про те, що ОСОБА_1 не звільнявся з ІНФОРМАЦІЯ_1 і відповідач не мав статусу власника або уповноваженого ним органу для проведення розрахунку в день звільнення позивача з військової служби.

Отже, фактичні обставини цієї справи не відповідають гіпотезі частини першої статті 117 КЗпП України, а відтак ця норма не може бути застосована до спірних правовідносин. Поширення дії вказаної норми на випадок, який має місце у цій справі, протирічило б її змісту, сфері її дії й меті запровадження.

З огляду на ці обставини й міркування, суд дійшов висновку про відсутність підстав для виплати ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 середнього заробітку, передбаченого частиною першою статті 117 КЗпП України.

Аналогічних висновків щодо застосування норм права дійшов Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2024 року (справа № 520/1897/22), і такі висновки відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

При цьому, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, невиплата індексації грошового забезпечення, допомог, грошової компенсації при звільненні та інших виплат, затримка ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_2 ) виконання судового рішення про їх виплату зумовлена особливостями організації бухгалтерської роботи у той проміжок часу діяльності Державної прикордонної служби.

Факт виплати відповідачем цих коштів позивачу не свідчить про наявність умов для застосування частини 1 статті 117 КЗпП України у справі, яка переглядається.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у вказаній частині.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 3167, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 20 серпня 2024 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова