Справа № 460/43518/22
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/43518/22 пров. № А/857/591/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Довгої О.І., Кузьмича С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року, ухвалене суддею Махаринець ДЄ. І м. Рівне у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі № 460/43518/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2022 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у якому просила визнати протиправним та скасувати рішення, викладене у листі №6164-5962/В-02/8-1700/22 від 12.05.2022; зобов`язати провести перерахунок (індексацію) та виплату з 01.03.2022 пенсії відповідно до Закону України від 15.02.2022 "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства" та постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 №727 "Деякі питання індексації пенсій", з урахуванням виплачених сум до зміни законодавства або зміни правового статусу.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до помилковості висновків суду першої інстанції щодо права позивача на проведення індексації пенсії, оскільки позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». При цьому наголошує на відсутності постанови Уряду, яка регулює спірні правовідносини.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Так, із судом першої інстанції достовірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком, призначеної на умовах Закону України «Про державну службу».

18.04.2022 позивач звернулася до пенсійного органу із заявою щодо виплати індексації пенсії.

Листом від 12.05.2022 №6164-5962/В-02/8-1700/22 пенсійний орган вказав заявнику на відсутність підстав для нарахування індексації пенсії, оскільки перерахунку з 01.03.2022 підлягали пенсії, призначені, зокрема, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також у листі зазначено, що після прийняття Урядом відповідного порядку щодо проведення індексації пенсій, призначених, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», перерахунок таких пенсій буде проведено автоматизованим способом (без додаткового звернення пенсіонера до сервісного центру Пенсійного фонду України).

ОСОБА_1 , вважаючи такі дії пенсійного органу щодо відмови у проведенні індексації пенсії протиправними, звернулась до суду за захистом свого порушеного права на належне пенсійне забезпечення.

Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з частиною 2 статті 42 Закону 1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з положеннями статті 2 цього Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії. Індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Сторонами не заперечується, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за нормами Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ.

Згідно з пунктом 2 розділу XІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі - Закон №899-VIII) Закон України №3723-XII, окрім статті 37, втратив чинність, у тому числі втратила чинність статті 371Закону України №3723-XII, якою визначались підстави для перерахунку пенсій державним службовцям.

Статтею 90 Закону України №889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України №1058-ІV.

Відповідно до пункту 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України №1058-IV, у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII, який набрав чинності з 01 жовтня 2017 року, у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення. До такого переведення розмір пенсії, встановлений до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", не переглядається та пенсія не індексується.

У подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства» від 15 лютого 2022 року №2040-ІХ (далі - Закон №2040-ІХ) пункт 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України №1058-IV викладено у новій редакції, згідно якої у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення. До такого переведення розмір пенсій, призначених відповідно до зазначених законів, не переглядається.

Пенсії, призначені відповідно до зазначених законів, індексуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців 2 і 3 частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону, а також видатки на індексацію зазначених пенсій фінансуються за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно пояснювальної записки до законопроекту цього Закону прийняття такого обумовлено необхідністю визначення дати щорічної індексації пенсії та кола осіб, яким пенсії індексуються, оскільки у 2017 році із об`єктів індексації грошових доходів були вилучені пенсії, призначені за «спеціальними» пенсійними програмами. Так, не проводиться індексація пенсій військовослужбовцям, держслужбовцям, науковцям та іншим категоріям пенсіонерів з 2014 року. Військовослужбовцям останній перерахунок у зв`язку із зміною грошового забезпечення проведений у 2018 році, а держслужбовцям та науковцям пенсії не перераховувалися з 2008 року.

Зазначені положення Закону України №2040-ІХ набрали чинності з 01 березня 2022 року.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що з 01 березня 2022 року пункт 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України №1058-IV передбачає проведення індексації пенсій, призначених, зокрема, відповідно до Закону України №3723-ХІІ у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців 2 і 3 частини 2 статті 42 Закону України №1058- IV.

Відповідно до абзаців 2 та 3 частини 2 статті 42 Закону №1058- IV у редакції Закону №2040-ІХ для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Наступними абзацами цієї правової норми також закріплено, що у разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

На реалізацію наведених правових положень 16 лютого 2022 року Урядом прийнято постанову «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» №118, якою у пункті 1 установлено, що з 01 березня 2022 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14. У разі, коли розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного в абзаці другому цього пункту, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.

За встановлених обставин справи підтверджено, що наведені положення пункту 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV відповідач не виконав та не провів розрахунок індексації пенсії позивача з 01 березня 2022 року із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,14.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції наголошує, що пункт 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України №1058-IV спеціального закону, який прийнято у 2022 році, не визнавався Конституційним Судом України неконституційними, а тому є чинними та обов`язковими для виконання всіма суб`єктами публічного права.

Враховуючи пріоритетність законів над підзаконними актами, суд апеляційної інстанції зазначає на неможливість пенсійного органу відмовити в проведенні індексації пенсійної виплати позивача, посилаючись на неврегулювання спірних правовідносин актами Уряду, за наявності відповідного Закону.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що стан законодавчого врегулювання проведення індексації розміру пенсії, на який має право особа відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «; Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність» в 2022 році, є не звичайною законодавчою прогалиною (лакуною), а законодавчим упущенням (legislative omission), наявність якого є порушенням Закону №1058-IV.

ЄСПЛ у п. 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

У відповідності до статті 12 Європейської соціальної хартії 1996 року, держава зобов`язана підтримувати функціонування систем соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Дослідивши обставини справи у відповідності до наведених правових норм суд апеляційної інстанції поділяє висновки суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а порушені права позивача, з метою захисту яких подано цей позов, підлягають відновленню шляхом визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні індексації пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», з 01.03.2022 та визнання пенсійному органу зобов`язання вчинити кореспондуючі праву позивача дії: провести індексацію пенсії ОСОБА_1 з 01.03.202, призначену за нормами Закону України «Про державну службу», у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України 15.02.2022 №2040-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства», здійснивши її виплату із урахуванням виплачених сум.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315, 316, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року у справі № 460/43518/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
С. М. Кузьмич