Справа № 520/5906/24
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2024-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2024 р. №520/5906/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, 24, м. Харків, 61057, м. Харків, 61057, ), третя особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби в місті Києві та Київській області (вул. Березняківська, буд. 4-а, м. Київ, 02152, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

1. Визнати дії Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області щодо відмови у оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 протиправними;

2. Скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 19 липня 2023 номер 9525.

В обґрунтування позову вказано, що рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 19 липня 2023 № 9525 є протиправним та таким, що порушує права позивача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2024 року через довготривалу відпустку судді Старосєльцевої О.В. визначено суддю Бідонько А.В.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 року адміністративну справу №520/5906/24 прийнято до розгляду.

Від ГУ ДМС в Харківській області, надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши, що оскільки громадянин ОСОБА_2 був документований посвідкою на постійне проживання відділом ГІРФО ГУ МВС України в Київській області, на адресу ЦМУ ДМС України у м. Києві та Київській області Головним управлінням ДМС України в Харківській області було направлено запит з проханням підтвердити чинність дозволу на імміграцію на підставі, якого було видано первинну посвідку на постійне проживання серії КВ № 8204/49565 від 12.07.2005 року на ім?я ІНФОРМАЦІЯ_1 . У відповідь на запит ЦМУ ДМС України у м. Києві та Київській області повідомило, що в ході перевірки встановлено, що громадянин ОСОБА_3 , 22.02.1982 року отримав дозвіл на імміграцію з порушенням вимог Закону України «Про імміграцію», у зв?язку з чим даний дозвіл підлягає скасуванню.

Наведені обставини, на думку відповідача, свідчать про правомірність оскаржуваного рішення та необґрунтованість позовних вимог.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом з матеріалів справи встановлено, що Громадянин Соціалістичної Республіки В?єтнам Хо ОСОБА_4 був документований посвідкою на постійне проживання № 9946/52874 від 12 липня 2005 року відділом ГІРФО ГУ МВС України в Київській області на підставі пункту 4 Прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію».

У подальшому, 12.01.2009 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області, у зв`язку з обміном посвідки на постійне місце проживання в Україні серії № 9946/52874 від 12 липня 2005 року, документовано позивача посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 12.01.2009 року, що міститься в матеріалах справи.

10.07.2023 року позивач у зв?язку із непридатністю посвідки до подальшого користування звернувся до ГУДМС у Харківській області із заявою про оформлення нової посвідки на постійне проживання в Україні у вигляді картки, що містить безконтактний електронний носій.

У результаті розгляду заяви позивача ГУ ДМС України в Харківській області прийняло рішення від 19 липня 2023 № 9525 про відмову в оформленні громадянину ОСОБА_5 посвідки на постійне проживання в Україні на підставі підпункту 11 пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №321 від 25.04.2018.

Позивач, не погодившись з рішенням відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Відповідно ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, які знаходяться в Україні на законних підставах користуються тими ж правами та свободами, а також несуть такі ж самі обов`язки, що і громадяни України.

Згідно законодавства України надання іноземному громадянину дозволу на імміграцію в Україні і отримання їм посвідки на постійне проживання в Україні, є підтвердженням знаходження його на території країни на законних підставах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. № 321 визначено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання (далі за текстом - Порядок № 321).

Відповідно п. 1 Порядку № 321 (в редакції, чинній на момент оформлення довідки), посвідка на постійне проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Відповідно до п. 7 Порядку № 321 обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання; 5) досягнення іноземцем або особою без громадянства 25- або 45-річного віку (у разі, коли іноземець або особа без громадянства документовані посвідкою, що не містить безконтактного електронного носія).

Пунктом 16 Порядку № 321 встановлено, що документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт), територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Приписами пункту 40 Порядку № 321 визначено, що для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням посвідки, її обміну іноземець або особа без громадянства подають такі документи: 1) посвідку, що підлягає обміну (крім випадків втрати та викрадення); 2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, крім випадків, установлених абзацом восьмим цього пункту; 3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку; 4) документи, що підтверджують обставини чи юридичні факти, відповідно до яких посвідка підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 3-5 пункту 7 цього Порядку), документи, видані компетентними органами іноземних держав, мають бути легалізованими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; 5) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником; 6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

Іноземець або особа без громадянства під час подання документів пред`являють працівникові територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-6 цього пункту.

До заяви-анкети додаються оригінали документа, зазначеного у підпункті 3 цього пункту, і документа, що підтверджує сплату адміністративного збору, та копії документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 і 5 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору, засвідчені працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом поставлення відмітки "Згідно з оригіналом" та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати.

Оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 і 5 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертаються іноземцеві або особі без громадянства.

Відповідачем жодних зауважень до змісту чи до кількості доданих до заяви позивачем документів в оскаржуваному рішенні зазначено не було.

Працівник територіального органу / територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення посвідки, вчиняє дії, передбачені пунктами 36 і 37 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи. ( п.42 Порядку № 321).

До таких дій п.37 Порядку віднесено перевірку чинності дозволу на імміграцію, копія якого надана іноземцем або особою без громадянства, яка перевіряється шляхом вивчення матеріалів справи про надання такого дозволу.

Рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні ( п. 43 Порядку № 321).

Після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні ( п. 46 Порядку № 321).

Відповідно до п. 64 Порядку № 321 посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі: 1) скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України Про імміграцію; 2) отримання від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів; 3) в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п. 62 Порядку № 321, територіальний орган / територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли: 1) іноземець або особа без громадянства мають посвідку чи посвідку на тимчасове проживання (крім випадків обміну посвідки або оформлення посвідки іноземцю або особі без громадянства, які тимчасово проживали на території України на підставі посвідки на тимчасове проживання), посвідчення біженця чи посвідчення особи, якій надано додатковий захист, які є дійсними на день звернення; 2) іноземець або особа без громадянства перебувають на території України з порушенням встановленого строку перебування або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду; 3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію; 4) встановлено належність особи до громадянства України; 5) за видачею посвідки звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень для її отримання; 6) іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17 і 18 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки; 7) отримано від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу інформацію про те, що дії іноземця та особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; 8) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі або строк його дії закінчився; 9) встановлено факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей, підроблених документів або встановлено факт скасування наданого їм дозволу на імміграцію; 10) виявлено факти невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення суду чи державних органів, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов`язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в`їзду в Україну; 11) в інших випадках, передбачених законом.

При цьому, судовим розглядом встановлено, що підставою відмови ГУ ДМС України у Харківській області у оскаржуваному рішенні зазначено пп.11 п.62 Порядку № 321.

Відповідно до пп.11 п.62 Порядку №321 територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки в інших випадках, передбачених законом.

Проте, відповідачем не зазначено та не надано жодних належних та допустимих доказів, якими підтверджує інші випадки, передбачені законом, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення.

Суд зауважує, що пп.11 п.62 Порядку №321 не містить конкретно визначених підстав для відмови у видачі посвідки, а є бланкетною нормою, яка відсилає до іншого законодавства, тому зазначення в рішенні про відмову у видачі посвідки загальної норми права (пп. 11 п.62 Порядку №321) без вказівки на конкретну підставу для такої відмови не може вважатися виконанням законодавчо визначеного обов`язку, передбаченого Порядком № 321, а тому таке рішення має бути визнано неправомірним.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 24.01.2020 року у справі №820/1719/18, від 14.12.2020 року у справі №820/1684/18, та враховуються судом відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

Будь-яких інших обґрунтувань відмови в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання вказане рішення не містить.

Обґрунтовуючи правомірність своїх дій відповідач в відзиві на позовну заяву посилається на лист №8010.6.1/38237-23 від 18.07.2023 ЦМУ ДМС України у м. Києві та Київській області в якому вказано, що громадянин ОСОБА_3 , 22.02.1982 року отримав дозвіл на імміграцію з порушенням вимог Закону України «Про імміграцію», у зв?язку з чим даний дозвіл підлягає скасуванню.

Однак, суд вважає вказані підстави для відмови в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання недостатніми та передчасними, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що позивач був документований посвідкою на постійне проживання № НОМЕР_2 від 12.07. 2005 року відділом ГІРФО ГУ МВС України в Київській області на підставі пункту 4 Прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію».

12.01.2009 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області вказаної посвідки на постійне проживання від 12.07.2005 року видано нову посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_3 від 12.01.2009 року, термін дії - безстроково (а.с.42).

Разом із тим, з наявного в матеріалах листа Центрального міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області, наданого у відповідь на адвокатський запит, судом встановлено, що станом на 01.02.2024 дозвіл на імміграцію в Україну наданий 12.07.2005 відділом у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Державної міграційної служби України в Київській області громадянину Соціалістичної Республіки В?єтнам Хо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дійсним.

Також в листі проінформовано, що посвідка на постійне проживання КВ № 9946/52874 виданою 12.07.2005 ВГІРФО ГУ МВС України в Київській області вважається недійсною, оскільки в порядку обміну громадянин Соціалістичної Республіки В?єтнам Хо ОСОБА_4 документований посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_1 виданою 12.01.2009 УГІРФО ГУ МВС України в Харківській області. (а.с. 7).

Отже, з матеріалів справи судом встановлено, що рішення про скасування посвідки на постійне проживання на момент подання позивачем заяви від 10.07.2023 року ГУ ДМС у Київській області не приймалося.

Також, з листа ГУ ДМС України в Київській області вбачається що посвідка на постійне проживання КВ № 9946/52874 виданою 12.07.2005 вважається недійсною, оскільки в порядку обміну позивач документований посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_1 виданою 12.01.2009 ГУ МВС України в Харківській області.

Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що рішення про скасування дозволу на імміграцію не приймалось, а ні ГУ ДМС України в Київській області, а ні навіть ГУ ДМС Харківській області, на теперішній час посвідка позивача на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 виданою 12.01.2009 не скасована та є чинною, а тому, за відсутності, визначених п. 62 Порядку № 321, підстав відмови в оформленні або видачі посвідки, відповідач був обтяжений обов`язком вчинення відповідних дій щодо здійснення оформлення та видачі громадянину ОСОБА_5 посвідки на постійне проживання в Україні за заявою позивача.

З огляду на встановлені у справі обставини суд приходить до висновку, що відповідач під час прийняття рішення від 19.07.2023 № 9525 про відмову в оформленні громадянину ОСОБА_5 посвідки на постійне проживання в Україні, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством, необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, без урахування принципу пропорційності, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, 24, м. Харків, 61057, м. Харків, 61057, ), третя особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби в місті Києві та Київській області (вул. Березняківська, буд. 4-а, м. Київ, 02152, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області щодо відмови у оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 .

Скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області № 9525 від 19.07.2023 про відмову в оформленні громадянину ОСОБА_5 посвідки на постійне проживання в Україні.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Бідонько А.В.