Справа № 500/607/24
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/607/24 пров. № А/857/15804/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року, головуючий суддя Баб`юк П.М., ухвалене у м. Тернопіль, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ в Тернопільській області, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання на підготовчому відділенні фінансово-економічного інституту з 01.12.1983 року по 01.09.1984 року, періоду навчання в Тернопільському фінансово-економічному інституті з 21.06.1988 року по 30.06.1988 року, періоду роботи у ТзОВ "Меркурій-Імпекс" ЛТД з 01.01.2003 року по 31.12.2003 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання на підготовчому відділенні фінансово-економічного інституту з 01.12.1983 року по 01.09.1984 року, період навчання в Тернопільському фінансово-економічному інституті з 21.06.1988 року по 30.06.1988 року, період роботи у ТзОВ "Меркурій-Імпекс" ЛТД з 01.01.2003 року по 31.12.2003 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок розміру та виплату пенсії у зв`язку із зарахуванням до страхового стажу періоду навчання на підготовчому відділенні фінансово-економічного інституту з 01.12.1983 року по 01.09.1984 року, періоду навчання в Тернопільському фінансово-економічному інституті з 21.06.1988 року по 30.06.1988 року, періоду роботи у ТзОВ "Меркурій-Імпекс" ЛТД з 01.01.2003 року по 31.12.2003 року включно.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що після призначення пенсії, позивачу стало відомо, що до його страхового стажу не зараховано період навчання на підготовчому відділенні фінансово-економічного інституту з 01.12.1983 року по 01.09.1984 року, період навчання в Тернопільському фінансово-економічному інституті з 21.06.1988 року по 30.06.1988 року, період роботи у ТзОВ "Меркурій-Імпекс" ЛТД з 01.01.2003 року по 31.12.2003 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання в Тернопільському фінансово-економічному інституті з 21.06.1988 року по 30.06.1988 року, періоду роботи у ТзОВ "Меркурій-Імпекс" ЛТД з 01.01.2003 року по 31.12.2003 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в Тернопільському фінансово-економічному інституті з 21.06.1988 року по 30.06.1988 року, період роботи у ТзОВ "Меркурій-Імпекс" ЛТД з 01.01.2003 року по 31.12.2003 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з 02.10.2023 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням періоду навчання в Тернопільському фінансово-економічному інституті з 21.06.1988 року по 30.06.1988 року та періоду роботи у ТзОВ "Меркурій-Імпекс" ЛТД з 01.01.2003 року по 31.12.2003 року; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та прийняти нову постанову в цій частині, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тими ж доводами, що наводились ним у поданому адміністративному позову, однак безпідставно не взяті до уваги судом попередньої інстанції.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 18.12.2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням №59 від 20.12.2023 року позивачу призначено пенсію за віком. При цьому при призначенні відповідної пенсії відповідачем зараховано до страхового стажу позивача 38 років 03 місяці 26 днів.

Після призначення пенсії позивачу стало відомо, що відповідачем до його страхового стажу не зараховано період навчання на підготовчому відділенні фінансово- економічного інституту з 01.12.1983 року по 01.09.1984 року, період навчання в Тернопільському фінансово-економічному інституті з 21.06.1988 року по 30.06.1988 року, період роботи у ТзОВ "Меркурій-Імпекс" ЛТД з 01.01.2003 року по 31.12.2003 року.

Позивач не погоджуючись із такими діями, вважаючи їх протиправними, звернувся до суду із відповідним позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідач щодо не зарахування періоду навчання з 21.06.1988 року до 30.06.1988 року (день відрахування з навчального закладу) до страхового стажу позивача є протиправними. Також, дії відповідач щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи у ТзОВ "Меркурій-Імпекс" ЛТД з 01.01.2003 року по 31.12.2003 року періоду є протиправними. Однак, підготовчі курси (підготовчі відділення) при вищому навчальному закладі не є рівноцінними самим вищим навчальним закладам, перелік яких наведено в статті 25 Закону України "Про вищу освіту", а навчання на підготовчому відділенні (курсах) не є складовою навчання у вищому навчальному закладі, оскільки у випадку, якщо особа не вступить до останнього з будь-якої причини (відмова від вступу, нездача іспитів тощо), період навчання на підготовчих курсах (відділеннях) не можна вважати здобуттям вищої освіти.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивачем оскаржується рішення суду попередньої інстанції в частині відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду навчання на підготовчому відділенні фінансово-економічного інституту з 01.12.1983 року по 01.09.1984 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Передбачене Конституцією України право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), яким встановлено порядок призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Статтею 1 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 1 січня 2004 року), зокрема у Законі України від 5 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII), йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття загальний трудовий стаж є ширшим, ніж поняття страховий стаж, оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Згідно з п. "д" ст.56 Закону №1788-XII, до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція №58).

Згідно з п.1.1 розділу 1 Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.2.2 розділу 2 Інструкції №58).

Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів, та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів (пункт 2.16 Інструкції №58).

Відповідно до п.1 ч. 2 ст.61 Закону України від 01.07.2014 року №1556-VII "Про вищу освіту" (далі - Закон №1556-VII), здобувачами вищої освіти є, зокрема, студент - особа, зарахована до закладу вищої освіти з метою здобуття вищої освіти ступеня молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра.

Згідно з Положенням про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, підготовчі відділення, як і підготовчі курси, створюються для загальноосвітньої підготовки для вступу до вищого навчального закладу, навчання на яких дає право вступу до цих навчальних закладів без вступних іспитів.

Навчання на підготовчих відділеннях (курсах) є додатковою послугою навчального закладу, мета якої - підготовка до вступу до навчального закладу.

Оскільки після навчання на підготовчих відділеннях (курсах) особа не здобуває певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів, до стажу роботи зараховується лише період з дня зарахування студентом першого курсу вищого навчального закладу до закінчення чи відрахування.

Отже, підготовчі курси (підготовчі відділення) при вищому навчальному закладі не є рівноцінними самим вищим навчальним закладам, перелік яких наведено в ст. 28 Закону №1556-VII, а навчання на підготовчому відділенні (курсах) не є складовою навчання у вищому навчальному закладі, оскільки у випадку, якщо особа не вступить до останнього з будь-якої причини (відмова від вступу, не здача іспитів тощо), період навчання на підготовчих курсах (відділеннях) не можна вважати здобуттям вищої освіти.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що наведена у постановах від 21.02.2020 року у справі №456/2503/16-а, від 31.05.2022 року у справі №369/8584/17, та обґрунтовано врахована судом першої інстанції за правилами ч.5 ст.242 КАС України при вирішенні спірних правовідносин.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем правомірно не зараховано до трудового стажу період навчання позивача на підготовчому відділенні фінансово-економічного інституту з 01.12.1983 року по 01.09.1984 року, через що позовні вимоги в цій частині є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

В іншій частині судове рішення сторонами не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року у справі №500/607/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
С. М. Кузьмич