Справа № 398/393/24
Суддя: Стручкова Л. І.
Дата ухвалення: 2024-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/393/24
Провадження №: 2-а/398/30/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"16" серпня 2024 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Стручкової Л.І.,

з участю секретаря судового засідання Дудченко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Олександрійського РВП ГУНП у Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом Олександрійського РВП ГУНП у Кіровоградській області, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,серії «БАД» №082435 від 17.01.2024 року, про накладення на нього стягнення за ч.5 ст121, ч4 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 20 400 грн.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що згідно оскаржуваної постанови його притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 17.01.2024 року о 14:40 год., по вул. Франка, 33 в м.Олександрії, він керував транспортним засобом ВАЗ2107 днз НОМЕР_1 та не був пристебнутий ременем безпеки, в ході перевірки встановлено, що водій позбавлений права керування ТЗ згідно постанови суду.

Вважаєпостанову працівника поліції протиправною, оскільки вона не ґрунтується на вимогах закону і належних та допустимих доказах, а тому підлягає скасуванню.

17.01.2024 року о 14:40 год. по вул. Франка, 33 в м. Олександрії працівник поліції підійшов до позивача та повідомив, що він порушив вимоги ч.5 ст. 121 КУпАП, оскільки керував транспортним засобом ВАЗ2107 днз НОМЕР_1 та не був пристебнутий ременем безпеки. На це ОСОБА_1 повідомив поліцейському, що вказаного правопорушення не вчиняв. Натомість поліцейський, не звернувши увагу на пояснення позивача та не пред`явивши позивачеві для ознайомлення жодного доказу скоєння правопорушення, почав вимагати пред`явити йому водійське посвідчення та реєстраційні документи. На вимогу поліцейського позивач пред`явив водійське посвідчення та реєстраційний документ на автомобіль. Після цього поліцейський виніс оскаржувану постанову. Вважає, що поліцейський не мав законних підстав для перевірки у позивача вищевказаних документів, адже останній правил дорожнього руху не порушував. Також вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки працівником поліції не дотримано вимог закону щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, не пред`явлено належних доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, не досліджувалися та не надавалися позивачеві для ознайомлення. Враховуючи викладене, просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 05.02.2024 року відкрито провадженняу справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

15.03.2024 року від відповідача на адресу суду надійшов DVD-диск з відеозаписом щодо складення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Бугайченко Т.А. в судове засідання не з`явилися. Від представника надійшла заява про розгляд справи у її та позивача відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Просить не приймати до уваги докази, подані відповідачем з порушенням строків вказаних судом.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у задоволенні позову просить відмовити.

Згідно з ч.3 ст.205 КАС України, неявка учасника справи належним чином повідомленого про судове засідання не є перешкодою у розгляді справи.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 ст.6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що 17.01.2024 року поліцейським СРПП Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії «БАД» №082435, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 20400,00 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч. 4 ст.126 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 17.01.2024 року о 14:47 год., по вул. Франко, 33 в м.Олександрії, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 2107, днз. НОМЕР_1 , не був пристебнутий засобом пасивної безпеки (ременем), та в ході перевірки документів було встановлено, що водій позбавлений права керування ТЗ згідно рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 22.12.2024 року, чим порушив п.п. «а» п.2.1 ПДР та скоїв адміністративні правопорушення,передбачені ч.5 ст.121, ч.4 ст.126 КУпАП.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.11.2023 року справа №398/155/23, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 22.12.2023року спільну апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Руссу Н.О. залишено без задоволення, а постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.11.2023 року - без змін.

Згідно пп. «в» п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Даючи оцінку аргументам позивача щодо правомірності зупинки транспортного засобу під його керуванням, суд зазначає наступне.

Так, за змістом п.11 ч.1 ст.23Закону України«Про Національнуполіцію» від02.07.2015року №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожньогоруху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

У відповідності до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У позовній заяві позивач вказував на те, що його було безпідставно зупинено працівниками поліції. Після зупинки поліцейський повідомив, що підставою зупинки є порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме позивач керував транспортним засобом, не будучи пристебнутим ременем безпеки.

Положеннями ч.3 ст.35 Закону України «Про Національнуполіцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Згідно п. 1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

За визначенням ст.ст. 73, 74 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно приписів ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Представником відповідача 15.03.2024 року надано суду DVD-диск з відеозаписом щодо складення адміністративних матеріалів від 17.01.2024 року та 16.08.2024 року постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.11.2023 року, Постанову Кропивницького апеляційного суду від 22.12.2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Представник позивача просить суд, відповідно до ч.8 ст.79 КАС України, не приймати докази подані поза межами встановленого судом строку.

Між тим, судом досліджено відео з бодікамери поліцейського від 17.01.2024 року, надане відповідачем 15.03.2024 року.

Як вбачається з вказаного відеозапису, поліцейський зупинивши позивача повідомив йому причину зупинки, те, що позивач, керуючи транспортним засобом, не був пристебнутий ременем безпеки. На що ОСОБА_1 заперечив та пояснив, що відстебнув ремінь безпеки одразу після зупинки автомобіля. Згодом, під час перевірки документів водія поліцейський встановив, що позивач позбавлений права керування транспортними засобами рішенням Олександрійського міськрайонного суду. Надалі ОСОБА_1 було роз`яснено його права та винесено стосовно нього адмінпостанову за ч.4 ст.126 і ч.5 ст.121 КУпАП.

За ч.5 ст.121 КУпАП, передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Це візуально видиме порушення, проте з дослідженого відеозапису не можна зробити висновок «поза розумним сумнівом», що під час руху транспортного засобу 17.01.2024 року ОСОБА_1 не був пристебнутий ременем безпеки. Події відбувалися в зимовий період, позивач був одягнений у темний одяг, відеозапис здійснено під час руху транспортного засобу, що не дає суду можливості пересвідчитись в правдивості тверджень будь-якої з сторін.

У відповідності до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскаржувану постанову у частині застосування до позивача адміністративного стягнення за ч.5 ст.121 КУпАП належить скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення у цій частині закрити.

В той же час, вказане не позбавляє позивача обов`язку у відповідності до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 .06.1993 року № 3353-XII, неухильно дотримуватися вимог правил дорожнього руху.

За ч.4 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому у відповідності до ст. 317 та 317-1 КУпАП, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Так, відповідачем надано суду копії Постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.11.2023 року справа №398/155/23, та Постанови Кропивницького апеляційного суду від 22.12.2023 року, роздрукованих з Єдиного державного реєстру судових рішень після їх оприлюднення, згідно яких ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Спільну апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Руссу Н.О. залишено без задоволення, а постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.11.2023 року - без змін.

Позивачем, в свою чергу, жодних доводів проти того, що він керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування згідно рішення суду, про що йому було достеменно відомо, у своїй позовній заяві не зазначено.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі №2816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року по справі «Руїз Торіха проти Іспанії», згідно з установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на вищенаведене, оскільки стягнення на позивача було накладено з урахуванням положення ч. 2 ст. 36 КпАП України в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, тобто в межах санкції ч. 4 ст. 126 КпАП України, за якою позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни застосованого заходу стягнення.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 121, 126, 222, 251, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Олександрійського РВП ГУНП у Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії «БАД» №082435 від 17 січня 2024 року в частині застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.5 ст. 121 КУпАП - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення в цій частині закрити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії «БАД» №082435 від 17 січня 2024 року в частині застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20400 гривень - залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 16.08. 2024 року.

Суддя Л.І. Стручкова