Справа № 240/32411/23
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2024-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року м. Житомир справа № 240/32411/23

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 25.09.2023 №310 "Про результати службового розслідування по факту добровільної здачі в полон водія десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_2 " в частині, що стосується ОСОБА_2 .

На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що є матір`ю військовослужбовця - старшого солдата ОСОБА_2 , який проходить службу на посаді водія десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 . Вказує, що 07 червня 2023 року під час виконання бойового завдання поблизу с. Кремінна Сєверодонецького району Луганської області підрозділ військової частини НОМЕР_2 зазнав ворожого обстрілу, в результаті якого її син до розташування військової частини після закінчення бою не повернувся. У зв`язку із цим, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09.06.2023 №83 військовослужбовець ОСОБА_2 був визнаний зниклим безвісти під час проходження військової служби при забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації під час воєнних дій на території України. Однак, 13.06.2023 в Телеграм-каналі " ІНФОРМАЦІЯ_1 " було розміщено фотографію старшого солдата ОСОБА_2 в полоні. В подальшому, 17.06.2023 в Телеграм-каналі "Опознай хохла по чубу" з`явилось відео тривалістю 1 хв. 54 сек., на якому старший солдат ОСОБА_2 , перебуваючи в полоні, розповідає історію своєї мобілізації, обставини добровільної здачі в полон та умови тримання в полоні, а також звертається до військовослужбовців України із закликом припинити участь в бойових діях, а 22.06.2023 в Телеграм-каналі "Ищи хохлов 18+" з`явилось відео тривалістю 4 хв. 10 сек., яке частково дублювало попередній відеозапис та на якому старший солдат ОСОБА_2 , перебуваючи в полоні, розповідав про обставини здачі в полон, умови утримання в полоні та наводив негативну інформацію про сили оборони України. Після публікації вказаних відеозаписів, військовою частиною було призначено службове розслідування, за результатами якого складено акт від 25.09.2023 та видано наказ від 25.09.2023 №310 "Про результати службового розслідування по факту добровільної здачі в полон водія десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_2 ", яким наказано вважати старшого солдата ОСОБА_2 таким, що 07.06.2023 під час виконання обов`язків військової служби, виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійсненні відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації проти України, за обставин, що загрожували смертю, внаслідок дій з боку збройних сил Російської Федерації, в районі ведення бойових дій добровільно здався в полон.

Позивач зазначає, що акт службового розслідування від 25.09.2023 був складений упереджено, однобічно та із застосуванням неправдивих відомостей, які не були піддані аналізу з боку відповідача. Зокрема вказує, що її син - ОСОБА_2 перебуває в полоні, а тому коли говорив текст, що зафіксований на відеозаписах з Телеграм-каналів, він знаходився під повним контролем ворога, піддавався фізичному та психологічному впливу, а отже мав підстави побоюватись за свою подальшу долю у разі невиконання вимог або пропозицій ворога. Крім того, позивач вказує, що ці відеозаписи мають очевидні ознаки монтажу. Також позивач звертає увагу, що в акті службового розслідування від 25.09.2023 зафіксовані показання інших військовослужбовців, зокрема військовослужбовця ОСОБА_3 , які зазначають про те, що ОСОБА_2 не лише добровільно здався в полон, а ще й перед добровільною здачею нібито кинув в них бойову гранату та відкрив по ним вогонь з автоматичної зброї. Однак, на думку позивача, про вказані обставини, якби вони дійсно мали б місце, командири її сина, не могли б не знати в дату його зникнення, тобто 07.06.2023, водночас, журнал бойових дій за 07.06.2023 таких записів не містить, а містить лише запис про зникнення ОСОБА_2 безвісти. Крім того, зауважує, що наказом від 09.06.2023 №71 її сина визнано таким, що потрапив в полон без ознак самовільної здачі, наказом від 09.06.2023 №83 - визнано зниклим безвісти під час захисту суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України, а надіслане їй повідомлення від 28.09.2023 №599 містить інформацію про те, що ОСОБА_2 залишився вірним військовій присязі, виявив стійкість і мужність в боях за Батьківщину, користується авторитетом побратимів, має інші позитивні характеристики. За таких обставини, позивач вважає, що пояснення військовослужбовців, які нібито підтверджують факт навмисного завдання їй тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_2 та факт його добровільної здачі в полон, потребують ретельної перевірки, оскільки могли бути результатом тиску на них з боку керівництва військової частини НОМЕР_2 . Крім того, позивач вказує, що відповідно до довідки Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова від 30.08.2023, військовослужбовець ОСОБА_3 був травмований внаслідок бойових дій 08.06.2023, тобто вже після того, як зник ОСОБА_2 (07.06.2023), а тому ця довідка є доказом неправдивості пояснень свідків, що покладені в основу акту службового розслідування та спірного наказу.

Враховуючи вищезазначені обставини, ОСОБА_1 вважає, що зазначений наказ від 25.09.2023 №310 є протиправним, а тому вона звернулась з даним позовом до суду та просить про його скасування.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від Військової частини НОМЕР_2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просив відмовити в задоволенні даного позову. В обґрунтування зазначено, що військовослужбовець ОСОБА_2 водій десантно - штурмового взводу 2 десантно - штурмової роти військової частини НОМЕР_2 07.06.2023 року під час виконання обов`язків військової служби, виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, за обставин, що загрожували смертю внаслідок дій з боку збройних сил російської федерації в районі ведення бойових дій добровільно здався в полон, що підтверджується матеріалами службового розслідування. Крім того вказує, що 25.09.2023 за даним фактом Територіальним управлінням ДБР, розташованим в м.Краматорськ, внесено відомості до ЄРДР за №0000485 за ст.430 КК України «Добровільна здача в полон».

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом безспірно встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 є матір`ю військовослужбовця - старшого солдата ОСОБА_2 , який з 01.04.2023 проходив службу на посаді водія десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 .

Матеріалами справи підтверджується, що 07.06.2023 2 десантно-штурмова рота військової частини НОМЕР_2 виконувала бойове завдання поблизу АДРЕСА_1 , де внаслідок неодноразових бойових зіткнень зник безвісти водій десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 старший солдат ОСОБА_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.08.2023 №251 призначене службове розслідування за фактом зникнення безвісти старшого солдата ОСОБА_2 .

25.09.2023 за результатом службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_2 видано наказ №310, згідно якого старшого солдата ОСОБА_2 , водія десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 наказано вважати таким, що 07.06.2023 під час виконання обов`язків військової служби, виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійсненні відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, за обставин, що загрожували смертю, внаслідок дій з боку збройних сил російської федерації в районі ведення бойових дій добровільно здався в полон.

Вважаючи протиправним наказ відповідача від 25.09.2023 №310 щодо визнання ОСОБА_2 таким, що добровільно здався в полон, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ).

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (ч.4 ст.2 Закону №2232-ХІІ).

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут; в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 83 Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст.84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. У кожному випадку вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень вимог Закону України "Про запобігання корупції" з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.

У частині 1 статті 85 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування (ч.4 ст.85 Дисциплінарного статуту).

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 р. за № 1503/31371 (далі - Порядок №608).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №608 терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають такі значення:

виконавська дисципліна - належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями функціональних обов`язків (посадових інструкцій), наказів Міністерства оборони України, доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин);

службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №608 встановлено, що службове розслідування може призначатися у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Відповідно до пункту 3 розділу II Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення:

неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;

причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;

вини військовослужбовця;

порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;

причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння) ( пункт 3 розділу II Порядку №608)

Відповідно до абзацу першого пункту 1 Розділу III Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (пункт 1 розділу V Порядку №608).

Відповідно до пункту 1 розділу VI Порядку №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини (начальник) письмово повідомляє про це орган досудового розслідування (пункт 6 розділу VI Порядку №608).

Як вже зазначалося, 07.06.2023 виконуючи у складі підрозділу військової частини НОМЕР_2 бойові завдання поблизу АДРЕСА_1 зник безвісти водій десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 старший солдат ОСОБА_2 , що підтверджується наявним у матеріалах справи витягом з журналу бойових дій.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 09.06.2023 №83 старшого солдата ОСОБА_2 , водія десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 , визнано зниклим безвісти під час проходження військової служби при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримувати збройної агресії Російської Федерації під час воєнних дій на території України. Також, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 отримано від ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлення про зниклого безвісти від 09.06.2023 №494, згідно з яким її сповіщено про те, що її син, старший солдат ОСОБА_2 , водій десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 , зник безвісти 07.06.2023 на позиціях поблизу м.Кремінна, Сєвєродонецького району, Луганської області внаслідок ворожого артилерійського обстрілу.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 15.08.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) №251 за фактом зникнення безвісти старшого солдата ОСОБА_2 призначено службове розслідування. Проведення розслідування покладено на офіцера цивільно-військового співробітництва військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_4 .

За результатами проведеного стосовно старшого солдата ОСОБА_2 службового розслідування складено акт службового розслідування від 25.09.2023, у якому капітан ОСОБА_4 пропонує старшого солдата ОСОБА_2 вважати таким, що 07.06.2023 під час виконання обов`язків військової служби, виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійсненні відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, за обставин, що загрожували смертю, внаслідок дій з боку збройних сил російської федерації в районі ведення бойових дій добровільно здався в полон. Крім цього капітан ОСОБА_4 вбачає в діях солдата ОСОБА_2 ознаки злочину передбаченого ст.430 КК України.

З наявного в матеріалах справи акту службового розслідування від 25.09.2023 вбачається, що такий висновок капітан ОСОБА_4 зробив на підставі відео, розміщеного на одному з телеграм-каналів месенджера «Телеграм», на якому солдат ОСОБА_2 , який рахувався зниклим безвісти, цілий та неушкоджений розповідає про те, як він добровільно зі своєю зброєю та боєприпасами залишив бойові позиції та перейшов на бік ворога - російської федерації, а також останній розповідає, що до нього добре ставляться та агітує інших військовослужбовців ЗСУ здаватися в полон рф. Крім цього, висновки акту службового розслідування капітан ОСОБА_4 обґрунтовує письмовими поясненнями інших військовослужбовців, зокрема військовослужбовця ОСОБА_3 , які зазначають про те, що ОСОБА_2 не лише добровільно здався в полон, а ще й перед добровільною здачею кинув в них бойову гранату та відкрив по ним вогонь з автоматичної зброї.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 25.09.2023 №310 "Про результати службового розслідування по факту добровільної здачі в полон водія десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_2 " було вирішено:

1. Службове розслідування вважати завершеним.

2. Старшого солдата ОСОБА_2 , водія десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 , вважати таким, що 07.06.2023 під час виконання обов`язків військової служби, виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійсненні відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, за обставин, що загрожували смертю, внаслідок дій з боку збройних сил російської федерації в районі ведення бойових дій добровільно здався в полон.

3. Наказ довести до особового складу в частині, що його стосується.

Також, з наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що Територіальним управлінням ДБР, розташованим в м.Краматорськ, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000485 за ст.430 КК України, відкритого на підставі повідомлення керівника СІЗ ДВКР СБУ ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСУВ «Хортиця» про те, що водій десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 старший солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 07.06.2023 в районі н.п. Кремінна, Луганської області добровільно здався в полон.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 отримано від ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлення про полон №599, згідно з яким її сповіщено про те, що її син, старший солдат ОСОБА_2 , водій десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 , який рахувався безвісти зниклим 07.06.2023 добровільно здався в полон.

До того ж, з наявного в матеріалах справи повідомлення Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» від 25.09.2023 №12781-23 слідує, що перебування старшого солдата ОСОБА_2 в полоні підтверджене державою-агресором через Центральне агентство з розшуку Міжнародного Комітету Червоного Хреста.

Як вже зазначалося, предметом спірних правовідносин у даній справі є правомірність прийнятого військовою частиною НОМЕР_2 наказу від 25.09.2023 №310 "Про результати службового розслідування по факту добровільної здачі в полон водія десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_2 ", яким наказано вважати старшого солдата ОСОБА_2 таким, що 07.06.2023 під час виконання обов`язків військової служби, виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійсненні відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації проти України, за обставин, що загрожували смертю, внаслідок дій з боку збройних сил Російської Федерації, в районі ведення бойових дій добровільно здався в полон.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, суд повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку, що оскаржуваний наказ від 25.09.2023 №310 прийнятий військовою частиною НОМЕР_2 на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, із врахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття, а докази, зібрані відповідачем під час службового розслідування, є допустимими, достовірними та достатніми для зробленого висновку про те, що старшого солдата ОСОБА_2 необхідно вважати таким, що добровільно здався в полон.

Крім того суд зауважує, що відповідач, з`ясувавши в ході проведення службового розслідування, що правопорушення військовослужбовця ОСОБА_2 містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 430 ККУкраїни письмово повідомив про це орган досудового розслідування, а тому діяв в межах повноважень та в порядку, визначеному чинним законодавством.

Суд звертає увагу, що встановлення факту дійсного вчинення старшим солдатом ОСОБА_2 дій щодо добровільної здачі в полон та умов (обставин), за яких такі дії вчинялись, підлягає доказуванню саме під час розгляду кримінального провадження ЄРДР №0000485 відкритого за статтею 430 ККУкраїни.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295КАС України

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович