Справа № 280/4824/23
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2024-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 серпня 2024 року м. Дніпросправа № 280/4824/23

Головуючий суддя І інстанції Татаринов Д.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.12.2023 року в адміністративній справі №280/4824/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за не отримане речове майно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за не отримане речове майно;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати у повному обсязі позивачу додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за періоди з 21 травня 2022 року по 21 травня 2023 року, з розрахунку 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням уже проведених виплат за цей період;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити позивачу нарахування та виплату додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови КМУ №168 від 28 лютого 2022 року, за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за періоди 21 травня 2022 року по 21 травня 2023 року з розрахунку 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням уже проведених виплат за цей період.

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 па користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні зі служби, який визначається шляхом помноження його середньоденної заробітної плати (3 278,68 грн.) на кількість календарних днів затримки, починаючи з 22 травня 2023 року по день винесення рішення у справі.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.12.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за не отримане речове майно при звільненні з військової служби.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно у розмірі 10 410.90 грн.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 травня 2023 року по 28 грудня 2023 року, але не більш як за шість місяців, в розмірі 27 570.37 грн.

В іншій частині в задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , звернувся апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення в частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено та в цій частині прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач наділений правом на отримання додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови КМУ №168 від 28 лютого 2022 року, за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за періоди 21 травня 2022 року по 21 травня 2023 року з розрахунку 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням уже проведених виплат за цей період.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з Наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №141 від 21 травня 2023 року солдата ОСОБА_1 , водія електрика їдальні взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 19 травня 2023 року ; 66-РС з військової служби у відставку за підпунктом «б» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу з 21 травня 2023 року виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та усіх видів забезпечення.

За змістом витягу з наказу відомості про нарахування та виплату позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно відсутні.

29 червня 2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою (рапортом), в якій просив виплатити йому грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати грошової компенсації за не отримане речове майно та не нарахування і не виплати у повному обсязі грошової компенсації за не отримане речове майно та додаткової винагороди, передбаченої Постанова №168, в розмірі 100000 грн. за період служби з 21 травня 2022 року по 21 червня 2023 року, що призвело до затримки остаточного розрахунку при звільненні з військової служби, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того (враховуючи межі перегляду рішення суду першої інстанції визначені ч. 1 ст. 308 КАС України), що беручи до уваги відсутність будь-яких доказів на підтвердження того, що у період з травня 2022 року по травень 2023 року, крім періодів, за які позивачу виплачена додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн., відповідно до Постанови №168, позивач приймав безпосередню участь у бойових діях, або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в умовах безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, відсутні підстави для виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у вказаний період, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Цей строк неодноразово продовжувався аналогічними Указами та наразі триває.

28 лютого 2022 року на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (із змінами) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях, або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до пункту 2-1 Постанови №168, у редакції Постанови від 20.01.2023 №43 з 21.01.2023, встановлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів

На реалізацію положень Постанови №168, наказом Міністерства оборони України «Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 25 січня 2023 року №44, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 січня 2023 року за №177/39233, який набрав чинності з 31 січня 2023 року, Порядок №260 доповнено новим розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».

Згідно з пунктом 2 цього розділу на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з Постановою №168 виплачується в таких розмірах:

100000 гривень тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що додаткова винагорода в розмірі 100000.00 грн. виплачується військовослужбовцям, які безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту участі в бойових діях позивачем була надана довідка від 22 серпня 2023 року № 528, в якій зазначено, що позивач в період з 10 березня 2022 року по 15 вересня 2022 року, з 21 вересня 2022 року по 22 вересня 2022 року, з 22 жовтня 2022 року по 03 листопада 2022 року, з 08 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року, з 03 грудня 2022 року по 14 квітня 2023 року, з 24 квітня 2023 року по 25 квітня 2023 року та з 02 травня 2023 року по 21 травня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Запорізькій області.

Підставою для видачі довідки в останній визначено: бойове розпорядження командира угрупування військ Південь №743/окп/27дск від 27 лютого 2022 року; бойове розпорядження командира 128 огшбр №р-98ДСК/КП від 07 березня 2022 року; бойове розпорядження командувача ОУВ Дніпро №134т/окп/бр від 30 червня 2022 року; бойове розпорядження командира 65 омбр №134 ДСК від 06 липня 2022 року; бойове розпорядження командувача ОУВ Запоріжжя №883т/окп/дск від 08 травня 2023 року; бойове розпорядження командира НОМЕР_3 обр ТрО №1308 від 08 травня 2023 року; витяг з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 (р.н. №166/дск від 24 лютого 2022 року); витяг з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 (р.н. №138/дск від 01 січня 2023 року).

Разом із тим, зі змісту вказаної довідки видно, що така є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

Отже, вказана довідка підтверджує факти для цілей отримання позивачем статусу учасника бойових дій.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що лише сам факт участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (як зазначено у вищенаведеній довідці), не свідчить про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, як вимагає Постанова №168 для цілей виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн.

Однак, з матеріалів справи слідує, що доказів участі в бойових діях або здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, які б були підставою для виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі до 100000 грн., позивачем до суду подано не було.

Так, з метою дотримання принципу офіційного з`ясування обставин справ, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.06.2024 року було зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати до суду інформацію про безпосередню участь ОСОБА_1 в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримання збройної агресії за період з 21 травня 2022 року по 21 травня 2023 року, з наданням відповідних підтверджуючих документів; довідку про розміри основних та додаткових видів грошового забезпечення та премії, що були нараховані та виплачені за період з 21 травня 2022 року по 21 травня 2023 року; довідку про загальний розмір виплачених позивачу коштів при проведенні розрахунку при звільненні з 22 травня 2023 року (із розділенням таких сум на складові: заробітна плата, компенсація відпустки, вихідна допомога, тощо).

На виконання вимог наведеної ухвали, відповідачем було подано до Третього апеляційного адміністративного суду довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 24.06.2024 року № 221, відповідно до якої позивач у період з 01.05.2022 року по 14.09.2022 року, з 21.09.2022 року по 21.09.2022 року, з 22.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 02.11.2023 року, з 08.11.2022 року по 29.11.2022 року, з 03.12.2022 року по 31.12.2022 року, з 21.01.2023 року по 21.02.2023 року, з 22.02.2023 року по 22.02.2023 року з 23.02.2023 року по 23.02.2023 року з 06.03.2023 року по 06.03.2023 року, з 10.03.2023 року по 10.03.2023 року, з 23.03.2023 року по 23.03.2023 року, з 27.03.2023 року по 27.03.2023 року, з 29.03.2023 року по 29.03.2023 року з 02.04.2023 року по 02.04.2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Відповідно до довідки про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, позивачу за період травень 2022 року травень 2023 року здійснено виплату додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 пропорційно часу участі у відповідних заходах: травень 2022 року 100000,00 грн., червень 2022 року 0,00 грн. (доплата проведена у липні 2022 року), липень 2022 року 100000,00 грн., серпень 2022 року 100 000,00 грн., вересень 2022 року 64 999,95 грн., жовтень 2022 року 52580,65 грн., листопад 2022 року 86000,00 грн., грудень 2022 року, 95 483,87 грн., січень 2023 року 30000,00 грн., лютий 2023 року 103 214,29 грн., березень 2023 року 40322,58 грн., квітень 2023 року 15 333,23 грн., травень 2023 року 18 387.10 грн.

Розмір виплаченої додаткової винагороди відповідає періодам участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначеним в наведеній довідці відповідача від 24.06.2024 року № 221.

Таким чином, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав вважати, що відповідачем було порушено права позивача в частині виплати додаткової грошової винагороди, а позивачем протилежного не доведено, що свідчить про відсутність підстав для зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату такої винагороди на користь позивача.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.12.2023 року в адміністративній справі №280/4824/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов