Справа № 160/14916/24
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2024-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
07.06.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі - позивач) до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області щодо повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.24 №904/6508/23;
- зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області прийняти до виконання наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.24 №904/6508/23.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, які полягають у безпідставному поверненні наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.24 №904/6508/23 позивачу, з підстав ненадання представником позивача завіреної копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху.
Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів, з моменту отримання копії ухвали, шляхом:
27.06.2024 представником відповідача направлено до суду через автоматизовану систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що належним підтвердженням повноважень адвоката є саме копія свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю, однак, представником позивача до заяви від 12.03.2024 такого доказу надано не було. Також зазначено, що іншими представниками ТОВ "ГК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області надавались усі належні документи, що підтверджують статус та повний обсяг повноважень адвоката в таких правовідносинах, а саме свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю та ордер.
27.06.2024 представником позивача направлено до суду через автоматизовану систему «Електронний суд» відповідь на відзив, в якому було підтримано аналогічну правову позицію, що і в позовній заяві.
Згідно із ч.ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
13.03.2024 представник позивача звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області із заявою про виконання судового рішення відносно розпорядника бюджетних коштів від 12.03.2024.
До означеної заяви було долучено: належним чином засвідчену копію довіреності від 29.12.2023 за №29/12-2023/87, видану адвокату Конопліцькому І.В. про право представляти інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Газопостачальна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ"; оригінал судового наказу №904/6508/23.
28.03.2024 Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області листом «Про повернення документів» №04-06-06/4702 від 28.03.2024 повідомило позивача про повернення оригіналу наказу №904/6508/23 без виконання.
Вважаючи, дії відповідача щодо повернення без виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України, позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У ст. 129-1 Конституції України зазначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України (ч. 1 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України).
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України).
У ч. 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно зі статтею 6 Закону № 1404 у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються органами доходів і зборів, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами.
Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.
Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі - Порядок № 845).
Відповідно до пункту 3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Разом з тим, згідно з пунктом 2 Порядку № 845 боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.
Пунктом 6 Порядку №845 визначено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:
заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення);
оригінал виконавчого документа;
судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);
оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).
До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).
Згідно з п. 9 Порядку №845 орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, зокрема, коли:
виконавчий документ: не підлягає виконанню органом Казначейства; подано особою, що не має відповідних повноважень; пред`явлено до виконання з пропущенням установленого строку; не відповідає вимогам, передбаченим Законом України Про виконавче провадження;
боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень.
Пунктом 24 Порядку №845 передбачено, що стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.
Якщо боржник обслуговується централізованою бухгалтерією, зазначені документи подаються до органу Казначейства, в якому відкрито рахунки відповідної бюджетної установи, при якій створена така централізована бухгалтерія (далі - централізоване обслуговування боржника).
Судом встановлено, що відповідачем повернуто судовий наказ №904/6508/23 без виконання, зокрема через те, що до заяви позивача не було долучено завіреної копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Конопліцького І.В., який був підписантом означеної зави.
Разом з тим, з цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.
У зв`язку з викладеним, адвокат має право представляти інтереси клієнта перед органами казначейства у питаннях виконання рішень про стягнення коштів на користь клієнта відповідно до рішення суду, в тому числі отримувати на свій банківський рахунок кошти, які присуджені або підлягають поверненню на ім`я свого клієнта у тому випадку, якщо такі повноваження прямо передбачені договором про надання правової допомоги підписаного адвокатом та клієнтом. Достатнім підтвердженням повноважень адвоката в органах казначейства є належним чином завірена копія договору про надання правової допомоги, довіреності, ордеру або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Верховний Суд у своїх рішення неодноразово висловлював позицію, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (ч. 4 ст. 59 Кодексу адміністративного судочинства України) (постанова від 17.12.2018 у справі №308/8995/17).
Отже ордер або довіреність є достатніми документами для підтвердження повноважень адвоката як представника.
Більш того, приписами п. 24 Порядку №845 чітко передбачено, що стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки).
З огляду на викладене, оскільки боржник - Університет митної справи та фінансів не обслуговується у Головному управлінні Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, відповідач повертаючи без виконання судовий наказ №904/6508/23 діяв у межах та у спосіб, визначений законодавством.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Судові витрати розподілу не підлягають, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський