Справа № 200/442/24
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року справа №200/442/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року у справі № 200/442/24 (головуючий І інстанції Стойка В.В.) за позовом Верченко Ольги Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Верченко Ольга Олександрівна в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 25.12.2023 №34 щодо відмови в призначенні пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити пенсію з 01.12.2023 року, зарахувавши до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Постанови КМУ від 31.03.1994 р. № 202 з повним робочим днем під землею, згідно записів трудової книжки, періоди роботи з 01.09.1996 по 12.04.2000 з 14.06.2000 по 22.01.2001, з 24.08.2001 по 30.12.2004, з 10.01.2005 по 21.08.2006, з 28.11.2006 по 09.02.2011, з 09.02.2011 по 04.07.2012, з 17.07.2012 по 01.12.2014, з 02.12.2014 по 01.12.2023.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 25.12.2023 №34 щодо відмови в призначенні пенсії позивачу;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити пенсію позивачу з 01.12.2023 року, зарахувавши до страхового та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постанови КМУ від 31.03.1994 р. № 202 з повним робочим днем під землею, згідно записів трудової книжки, періоди роботи з 01.09.1996 по 12.04.2000, з 24.08.2001 по 30.12.2004, з 10.01.2005 по 21.08.2006, з 28.11.2006 по 09.02.2011, з 09.02.2011 по 04.07.2012, з 17.07.2012 по 01.12.2014, з 02.12.2014 по 30.11.2023;

- в іншій частині позову- відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову.

Апелянт зазначив, що висновки суду, що основним документом, що пiдтверджує трудовий стаж, є трудова книжка, можуть бути застосованi лише до перiодiв роботи до запровадження системи персонiфiкованого облiку, а щодо бiльш пiзнiх перiодiв - є хибними, враховуючи вимоги ст. 24 Закону № 1058, постанова КМУ вiд 04.06.1998 року № 794.

З огляду на зазначене, відповідачем правомiрно зараховано до страхового стажу позивача лише ті періоди роботи, за якi наявнi вiдомості про сплату страхових внесків в системi персонiфiкованого облiку.

Крім того, перiод навчання з 01.09.1996 по 12.04.2000 зараховано до пiльгового стажу як навчання за фахом, права позивача в цiй частинi не порушенi.

Період роботи з 24.08.2001 по 30.12.2004 зараховано до пільгового стажу частково (з 24.08.2001 по 30.12.2001 та з 05.10.2002 по 14.06.2003).

Не зараховано:

- періоди роботи з 31.12.2001 по 31.03.2002, з 01.05.2002 по 30.09.2002, з 15.06.2003 по 30.01.2004, з 01.02.2004 по 28.02.2004, з 02.03.2004 по 18.06.2004, з 05.10.2004 по 30.12.2004, оскільки у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків;

- періоди роботи з 01.04.2002 по 30.04.2002, з 01.10.2002 по 04.10.2002, 31.01.2004. 29.02.2004 по 01.03.2004, з 19.06.2004 по 04.10.2004 до пільгового стажу, оскільки в електронній пенсійній справі відсутні документи про пільговий характер роботи.

Також, період роботи з 01.01.2005 по 21.08.2006 не зараховано до страхового та до пільгового стажу, оскільки у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Період роботи 01.07.2009, 01.09.2009, з 01.03.2010 по 02.03.2010, з 09.04.2011 по 12.04.2011 не зараховано до пільгового стажу, оскільки відповідно до довідки від 08.09.2023 № 384 заявник перебував у відпустці без збереження заробітної плати, що залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Період роботи з 17.07.2012 по 01,12.2014 до пільгового стажу зараховано наступним чином: з 17.07.2012 по 31.12.2012 за ст.14 П/П, підземні, сп. 1 р. 1 п-р. 1 п «а-в»;

- з 01.01.2013 по 26.08.2014, з 01.09.2014 по 01.12.2014 за Списком № 1, оскільки згідно з відомостями по спецстажу в РЗО періоди роботи з 01.01.2013 по 01.12,2014 позначено як «ЗП313АГ».

Період роботи з 02.12.2014 по 30.11.2023 до пільгового стажу зараховано відповідно до довідки від 30.11.2023 № 806 з урахуванням наступного:

- період роботи з 02.12.2014 по 05.12.2014 не зараховано до пільгового стажу, оскільки заявник проходив навчання у навчальному пункті;

- період роботи з 09.04.2022 по 28.04.2022 не зараховано до пільгового стажу, оскільки заявник перебував у відпустці без збереження заробітної плати.

Відповідно, при вирішенні питання про можливість врахування роз`яснень Міністерства соціальної політики України від 20.01.1992 №8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд першої інстанції не в повній мірі дослідив наявні докази у справі, що призвело до хибних висновків та прийняття необґрунтованого рішення.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач 01.12.2023 року звернувся через вебпортал ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 позивач:

- з 01.09.1996 по 12.04.2000 навчався у професійно-технічному училищі №105 м. Димитрова, за фахом: машиніст електровоза підземний, електрослюсар підземний. Стаж складає: 3 р. 7 м. 12 д.;

- з 14.06.2000 по 22.01.2001 прийнятий електрослюсарем підземним ІІІ розряду, 22.01.2001 звільнений за переводом на шахту ім.Стаханова. Стаж роботи складає: 7 м. 9 д.;

- з 24.08.2001 по 30.12.2004 прийнятий машиністом електровоза підземним, з повним робочим днем в шахті, 30.12.2004 звільнений за власним бажанням. Стаж роботи складає: 3 р. 4м. 7 д.;

- з 10.01.2005 по 21.08.2006, прийнятий машиністом електровоза підземним з повним робочим днем в шахті, 21.08.2006 звільнений за власним бажанням. Стаж роботи складає: 1 р. 7 м. 12 д.;

- з 28.11.2006 по 09.02.2011 прийнятий електрослюсарем підземним, з повним робочим днем в шахті, 09.02.2011, переведений. Стаж роботи складає: 4 р. 2 м. 13 д.;

- з 09.02.2011 по 04.07.2012 переведений на практику - учень прохідника, з повним робочим днем в шахті, 30.09.2011 переведений прохідником підземним 5 розряду, з повним робочим днем в шахті, 04.07.2012, звільнений за власним бажанням. Стаж роботи складає: 1 р. 4 м. 26 д. Провідна посада, яка передбачена ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- з 17.07.2012 по 01.12.2014 прийнятий прохідником підземним, з повним робочим днем під землею, 01.12.2014, звільнений за переводом. Стаж роботи складає: 2 р. 4 м. 15 д. Провідна посада, яка передбачена ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- з 02.12.2014 по 01.12.2023 прийнятий за переводом прохідником підземним 5 розряду, з повним робочим днем в шахті, та працює по теперішній час, а саме 01.12.2023р. Стаж роботи складає: 8 р. 11 м. 30 д. Провідна посада, яка передбачена ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням від 25.12.2023 № 34 Головного управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу - 25 років. Страховий стаж особи становить 41 р. 6 м. 08 д., пільговий стаж по Списку 1 - 22 р. 1м. 23 д, пільговий стаж для визначення на призначення пенсії: 23р. 5 м. 26 д.

Згідно розрахунку РС-право:

- період навчання з 01.09.1996 по 12.04.2000 зараховано як навчання за фахом;

- період з 14.06.2000 по 22.01.2001 зараховано до пільгового стажу;

- період з 24.08.2001 по 30.12.2004 зарахований до пільгового стажу частково: з 24.08.2001 по 30.12.2001 та з 05.10.2002 по 14.06.2003, в межах даного періоду до страхового стажу не враховано період з 31.12.2001 по 31.03.2002, з 01.05.2002 по 30.09.2002, з 15.06.2003 по 30.01.2004, з 01.02.2004 по 28.02.2004, з 02.03.2004 по 18.06.2004, з 05.10.2004 по 30.12.2004. До пільгового стажу не враховано період з 01.04.2002 по 30.04.2002, з 01.10.2002 по 04.10.2002, 31.01.2004, з 29.02.2004 по 01.03.2004, з 19.06.2004 по 30.12.2004;

- період з 10.01.2005 по 21.08.2006 не зараховано ані до страхового, ані до пільгового стажу;

- період з 28.11.2006 по 09.02.2011 не зараховано до пільгового стажу: 01.07.2009, 01.09.2009, 01.03.2010-02.03.2010, решта - зараховано;

- період з 09.02.2011 по 04.07.2012 не зараховано: 09.04.2011-12.04.2011;

- період з 17.07.2012 по 01.12.2014 зараховано з 17.07.2012 по 31.12.2012 за «ст. 14 П/П, підземні, сп. 1 р. 1 п-р. 1 п а-в», з 01.01.2013 по 26.08.2014 за Списком №1, 27.08.2014-31.08.2014 не зараховано, 01.09.2014-01.12.2014 зараховано за Списком 1, з 02.12.2014 по 05.12.2014 не зараховано;

- період з 02.12.2014 по 30.11.2023 не зараховано до пільгового стажу з 02.12.2014 по 05.12.2014, з 06.12.2014 по 08.04.2022 зараховано за «ст. 14 П/П, підземні, сп. 1 р. 1 п-р. 1 п а-в», з 09.04.2022 по 28.04.2022 не зараховано, з 29.04.2022 по 30.11.2023 зараховано за «ст. 14 П/П, підземні, сп. 1 р. 1 п-р. 1 п а-в».

За ч. 1 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у ч. ч. 2 і 3 цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у ч. 4 цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.

Згідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року №202 (далі - Список №202).

Згідно зі Списком №202 усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю) терміном не менше 25 років, мають право на пенсію незалежно від віку.

Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383).

Згідно п. 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

За п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Щодо страхового стажу з 31.12.2001 по 31.03.2002, з 01.05.2002 по 30.09.2002, з 15.06.2003 по 30.01.2004, з 01.02.2004 по 28.02.2004, з 02.03.2004 по 18.06.2004, з 05.10.2004 по 30.12.2004, з 10.01.2005 по 21.08.2006.

За абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).

Згідно ч. 6 ст. 20 Закону № 1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч. 12 ст. 20 Закону № 1058).

За п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є роботодавці.

За ч. 2. ст. 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (п. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України).

За ч. 1 ст. 16 Закону № 1058 застрахована особа має право, зокрема, отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі.

За правовою позицією в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі № 208/6680/16-а несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати конституційні, законні права позивачки, зокрема, порушувати її право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати покладена на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Матеріалами справи підтверджено факт роботи позивача у періоди з 31.12.2001 по 31.03.2002, з 01.05.2002 по 30.09.2002, з 15.06.2003 по 30.01.2004, з 01.02.2004 по 28.02.2004, з 02.03.2004 по 18.06.2004, з 05.10.2004 по 30.12.2004, з 10.01.2005 по 21.08.2006, тому ці періоди стажу підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.

Щодо незарахування відповідачем зазначених періодів страхового стажу та періодів з 01.04.2002 по 30.04.2002, з 01.10.2002 по 04.10.2002, 31.01.2004, з 29.02.2004 по 01.03.2004, з 19.06.2004 по 30.12.2004; з 10.01.2005 по 21.08.2006, 01.07.2009, 01.09.2009, 01.03.2010-02.03.2010, 09.04.2011-12.04.2011,27.08.2014-31.08.2014, з 02.12.2014 по 05.12.2014, з 02.12.2014 по 05.12.2014, з 09.04.2022 по 28.04.2022 до пільгового стажу в цілому.

Згідно ст. 62 Закону № 1788 та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу (у тому числі й зайнятості позивача протягом повного робочого дня на підземних роботах, що є спірним у цій справі) має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Трудова книжка позивача містить достатні відомості для зарахування спірного періоду до страхового та пільгового стажу в повному обсязі.

Щодо періоду навчання позивача з 01.09.1996 по 12.04.2000 у професійно- технічному училищі №105 м. Димитрова, за фахом: «Машиніст електровоза підземний, електрослюсар підземний».

Апеляційним судом встановлено, що згідно розрахунку РС-право період навчання з 01.09.1996 по 12.04.2000 зараховано як навчання за фахом.

За ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю (ч.1 ст. 5 КАС України).

Отже, вимогами КАС України передбачено право звернення особи до адміністративного суду, якщо рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Апеляційний суд зазначає, що в даному випадку права позивача в цiй частинi не порушенi, відсутній об`єкт судового захисту, позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постанови КМУ від 31.03.1994 р. № 202 з повним робочим днем під землею, згідно записів трудової книжки, періоди роботи з 01.09.1996 по 12.04.2000.

Також, є хибними висновки суду першої інстанції, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 підлягають застосуванню в межах даних правовідносин.

З цього питання апеляційний суд враховує таке.

Згідно роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст. 14 Закону № 1788, але не відпрацювавши повного стажу, передбаченою зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

- кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого проказу за 1 рік роботи 3 місяці;

- кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Щодо можливості застосування до спірних правовідносин як джерела права роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20 січня 1992 року № 8, суд враховує наступне.

Верховна Рада України прийняла постанову від 6 грудня 1991 року № 1931-ХІІ «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Постанова ВРУ № 1931), за п. 4 якої Кабінету Міністрів України доручено прийняти нормативні акти щодо застосування вказаного Закону з питань, віднесених ним до компетенції Кабінету Міністрів України.

На виконання Постанови ВРУ № 1931 Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 22 лютого 1992 року № 81 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Постанова КМУ № 81).

Згідно п.1 Постанови КМУ № 81 міністерствами і відомствам України доручено розробити проекти нормативних актів щодо застосування Закону № 1788 згідно з додатком.

В додатку до Постанови КМУ № 81 наведений «Перелік проектів нормативних актів щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Розділом ІІ «Документи, що затверджуються міністерствами» Переліку проектів нормативних актів щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено «Роз`яснення щодо врахування трудового стажу при призначенні пенсій (ст. 14 Закону)», виконавець Мінсоцзабез України, строк виконання березень 1992 року.

Водночас, роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20 січня 1992 року № 8, зважаючи на дату його прийняття та форму викладення, не може вважатися документом, затвердженим міністерством на виконання Постанови КМУ № 81.

Верховний Суд в постанові 18 липня 2019 року у справі № 826/2426/16 дійшов висновку, що листи - це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.

Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 за своєю правовою природою не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно-правового характеру, а носить лише рекомендаційний характер й, до того ж, в цьому роз`ясненні довільно розтлумачені норми всупереч правовому регулюванню, що було запроваджене ст. 14 та ч. 6 ст. 56 Закону № 1788.

Аналогічний правовий висновок щодо застування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 викладений Верховним Судом в п. 58 постанови від 08 липня 2021 року у справі № 212/1743/17-а.

Верховний Суд в постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 200/591/19-а зазначив таке.

Посилання суду на обов`язковість застосування роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є необґрунтованими з огляду на положення статті 7 КАС України, в якій закріплено перелік джерел права, які застосовуються судом.

Враховуючи, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 не є нормативно-правовим актом і джерелом права в розумінні ст. 7 КАС та не може підміняти і доповнювати положення ч. 3 ст. 114 Закону України № 1058, оскільки носить лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер, воно не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

В свою чергу, ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 та інші положення цього Закону не передбачають застосування кратності при обчисленні спеціального (пільгового) стажу на підземних роботах або за провідними професіями, тому лист-роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України не може вносити зміни до Закону.

Роз`яснення № 8 стосується виключно питання наявності у працівників права на призначення пенсії, а не обчислення розміру пільгової пенсії.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку що внаслідок неповного з`ясування обставин, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову в частині вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постанови КМУ від 31.03.1994 р. № 202 з повним робочим днем під землею, згідно записів трудової книжки, періоди роботи з 01.09.1996 по 12.04.2000, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню в цій частині, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволені цих позовних вимог.

Крім того, рішення суду підлягає зміні в мотивувальній частині щодо висновків із застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 до спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо судових витрат.

За ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір за подання позову в сумі 968,96 грн.

Враховуючи часткове задоволення позову, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції, що за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 484,48 грн.

Також, не підлягають відшкодуванню судові витрати зі сплати судового збору на користь відповідача, оскільки КАС України передбачено тільки відшкодування судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року у справі № 200/442/24 за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії - скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постанови КМУ від 31.03.1994 р. № 202 з повним робочим днем під землею, згідно записів трудової книжки, періоди роботи з 01.09.1996 по 12.04.2000.

Прийняти нову постанову в цій частині про відмову в задоволені позову.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року у справі № 200/442/24 - змінити в мотивувальній частині щодо висновків із застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 до спірних правовідносин.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Повний текст постанови складений 14 серпня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: І.Д. Компанієць

Е.Г. Казначеєв