Справа № 200/3673/24
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2024-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2024 року Справа№200/3673/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Зеленова А.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (, місцезнаходження: 29013, м. Хмельницький, Гната Чекірди, 10) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

06 червня 2024 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, у якому позивач просить суд:

визнати протиправним і скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 01.04.2024 № 01;

зобов`язати зарахувати по пільгового страхового стажу періоди роботи з 01.04.2021р. по 31.12. 2021 р.; з 01.01.2022р. по 30.05.2022 р.; з 01.07.2022р. по 31.12.2022р.; з 01.01.2023р. по 31.12.2023р.; з 01.01.2024р. по 30.03.2024р. у Відокремленому підрозділі шахта 1-3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля";

зобов`язати повторно розглянути заяву від 01.04.2024р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням вимог положень ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

В обґрунтування позову зазначено те, що пенсійним органом, при розгляді заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 01 квітня 2024 року, протиправно не зараховано до страхового та пільгового стажу позивача періоди роботи з 01.04.2021 по 31.12.2021 р. (8 місяців); з 01.01.2022 по 30.05.2022 року (5 місяців); з01.07.2022р. по 31.12.2022року (6 місяців); з 01.01.2023р. по 31.12.2023р. (12 місяців); з 01.01.2024р. по 30.03.2024 р.(3 місяці) через не сплату роботодавцем страхових внесків. Вказав, що на момент звернення до пенсійного органу він мав стаж більше 25 років, що, на думку позивача, є достатньою умовою для призначення пенсії за віком. Вважаючи спірне рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 07 червня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано термін десяти днів, впродовж якого позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом надання позовної заяви із зазначенням адреси електронної пошти позивача.

10 червня 2024 року, від представника позивача до суду надійшла заява на виконання ухвали суду, із зазначенням адреси електронної пошти позивача.

Отже, вимоги ухвали суду від 07 червня 2024 року були виконані позивачем.

Ухвалою суду від 12 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/3673/24.

Ухвала суду від 12 червня 2024 року доставлена до електронного кабінету відповідача 14 червня 2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 14 червня 2024 року.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву відповідно до статті 162 КАС України.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до частини 1 статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 .

01 квітня 2024 року позивач звернувся до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах згідно пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заява позивача від 01 квітня 2024 року про призначення пенсії на пільгових умовах згідно пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09 квітня 2024 року за №01 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу на підземних роботах 25 років.

Відмова обґрунтована тим, що страховий стаж особи з урахуванням пільгового стажу на підземних роботах становить 41 рік 5 місяців 16 днів. Пільговий стаж особи становить 23 роки 5 місяців 1 день, у тому числі: пільговий стаж на підземних роботах (постанова КМУ №202 25 років) 20 років 4 місяці, навчання за фахом 3 роки 1 місяць. Результати розгляду документів, доданих до заяви: є відмітка про те, що за доданими до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди.

Позивач не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09 квітня 2024 року за №01 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058 у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Ст. 10 Закону № 1058 гарантує право вибору пенсійних виплат.

Так, у вказаній статті зазначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058.

Згідно з частиною 3 ст. 114 Закону № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

За правилами ч. 5 ст. 114 Закону № 1058 у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Порядок підтвердження стажу роботи регламентований статтею 62 Закону № 1788.

Ст. 62 Закону № 1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637 у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Порядок № 637 також визначає особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.

За приписами п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз наведених вище правових норм дозволяє дійти таких висновків: основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка, тому лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу (уточнюючі довідки, відомості Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування тощо).

Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії регламентований ст. 44 Закону № 1058.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

За правилами ч. 5 ст. 45 Закону № 1058 документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно умов статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1).

На час звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком Порядок № 22-1 діяв в редакції від 15 лютого 2024 року.

Відповідно до п. 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 встановлено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно із пунктом 4.3 Порядку № 22-1, рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Згідно із пунктом 4.7 Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Пунктом 4.10 Порядку 22-1 встановлено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

З урахуванням вимог Порядку №22-1, суд приходить до наступних висновків:

з заявою про призначення пенсії особа може звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України, через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб, (тобто сервісний центр) або подати відповідну заяву через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України;

після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів, електронну пенсійну справу. При цьому зміст норм, що містяться в п. 4.2 та 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1, свідчить, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії;

виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Судом встановлено, що спірні правовідносини виникли, зокрема, у зв`язку з прийняттям Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішення №01, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Надаючи оцінку правомірності відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, суд виходить саме з тих аргументів, які пенсійний орган навів у рішенні, що є предметом спору.

Так, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області посилається, зокрема на обрахунок пільгового та страхового стажу позивача та зазначає, що страховий стаж позивача з урахуванням пільгового стажу на підземних роботах становить 41 рік 5 місяців 16 днів. Пільговий стаж позивача становить 23 роки 5 місяців 1 день, у тому числі: пільговий стаж на підземних роботах (постанова КМУ №202 25 років) 20 років 4 місяці, навчання за фахом 3 роки 1 місяць.

Отже, як вбачається з оскаржуваного рішення, воно не містить конкретизації періодів, які не зараховані відповідачем до пільгового стажу позивача з наведенням правових підстав для їх не зарахування щодо кожного періоду та, відповідно мотивів відмови у призначенні пенсії.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У постанові Верховного Суду від 28 листопада 2022 року у справі № 826/6029/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого у контексті вимог частини другої статті 2 КАС України нормативне обґрунтування прийнятого рішення та його співвідношення з фактичними обставинами не є формальною вимогою, оскільки суд має перевірити чи діяв суб`єкт владних повноважень, у тому числі на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У Постанові Верховного Суду від 11 вересня 2023 року у справі № 420/14943/21 викладено висновок щодо застосування пункту 3 частини другої статті 2 КАС України, відповідно до якого критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять правову основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, які не ґрунтуються на нормах права.

Також, у даній Постанові, Верховний Суд зазначив, що відповідне рішення суб`єкту владних повноважень про відмову у вирішенні заявленого питання без вказівки на те, які документи не надано, не можна вважати таким, що відповідає вимогам частини другої статті 2 КАС України, зокрема щодо обґрунтованості, а невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог, зокрема, щодо змісту, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Вищенаведене свідчить про недотримання відповідачем принципів обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень, дотримання яких перевіряється адміністративним судом відповідно до вимог пунктів 3, 5 частини другої статті 2 КАС України. Недотримання цих принципів є підставою для скасування такого рішення, оскільки з тексту оскаржуваного рішення неможливо визначити, які саме періоди роботи не зараховані відповідачем до пільгового стажу позивача, підстави не зарахування щодо кожного періоду, відповідно відсутні мотиви щодо відмови у призначенні такої пенсії.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просив суд визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 01.04.2024 № 01.

Однак, з матеріалів справи слідує, що позивачу відмовлено пенсійним органом у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах рішенням від 09.04.2024 за № 01.

Частино 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, враховуючи те, що відповідачем по суті не розглядалось питання щодо зарахування або незарахуванння періодів роботи до пільгового стажу, спірне рішення не містить мотивації його прийняття, враховуючи частину 2 статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача, суд приходить висновку про визнання протиправним та скасування рішення від 09 квітня 2024 року за №01 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Суд вважає вищевказаний спосіб захисту ефективним та достатнім, враховуючи обставини справи.

Щодо позовних вимог в частині:

зобов`язати пенсійний орган зарахувати по пільгового страхового стажу періоди роботи позивача з 01.04.2021р. по 31.12. 2021 р.; з 01.01.2022р. по 30.05.2022 р.; з 01.07.2022р. по 31.12.2022р.; з 01.01.2023р. по 31.12.2023р.; з 01.01.2024р. по 30.03.2024р. у Відокремленому підрозділі шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля»;

зобов`язати повторно розглянути заяву від 01.04.2024р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням вимог положень ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_3 , яка видана на ім`я позивача:

з 01.09.1997 по 10.04.2001 проходив навчання в ПТУ №41 м. Селидове за професією «електрослюсаря підземного, машиніста електровозу підземного» (запис 1,2);

з 23.04.2001 по 03.07.2001 р. працював в ДХК «СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ» Дочірнє підприємство Шахта ІМ.Д.С.КОРОТЧЕНКА, машиністом електровозу підземним 3 розряду на ділянку шахтного транспорту (запис 3,4);

з 31.10.2001 по 13.01.2003 працював в ДП «Гірник» електрослюсарем 3 роз. підземним, з повним робочим днем в шахті (запис 5,6);

з 20.05.2003 по 03.09.2003 р. працював на Приазовской ГРЭ (мовою оригіналу), в бурову ділянку грохотовщиком 3 роз. (запис 7-8);

з 20.11.2003 по 22.12.2003 працював у ПП «Алекс» водієм (запис 9,10);

з 05.04.2004 працював на СП «Шахта 1-3 «Новогродівська» електрослюсарем підземним 2 роз. з повним робочим днем в шахті на ділянку по ремонту забійного обладнання (запис 11);

з 08.06.2004 переведений електрослюсарем підземним 3 роз. з повним робочим днем в шахті на ділянку по ремонту забійного обладнання (запис 12);

з 08.02.2005 переведений електрослюсарем підземним 4 роз. з повним робочим днем в шахті на ділянку по ремонту забійного обладнання (запис 14);

з 26.05.2005 переведений електрослюсарем підземним 4 роз. з повним робочим днем в шахті на ділянку «Водоотливное хозяйство» (запис 15);

з 05.10.2006 переведений учнем гірника з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем у шахті на ділянку «Водоотливное хозяйство» (запис 18);

20.12.2006 переведений підземним гірничим робітником з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем у шахті по 4 роз. (запис 23).

Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202 (далі Список № 202).

Згідно з Розділом І «Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт» Списку № 202 правом на пенсію (не менш 25 років), користуються усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля.

Згідно розрахунку стажу форми РС право, період роботи:

з 01.04.2021 по 03.04.2021 не зараховано до пільгового стажу;

з 04.04.2021 по 30.12.2021 зараховано за ст.14, постанова 202, підземні, сп.1, р.1, п-р1, п.а-в;

31.12.2021 не зараховано до пільгового стажу;

з 01.01.2022 по 31.01.2022 зараховано за ст.14, постанова 202, підземні, сп.1, р.1, п-р1, п.а-в;

з 01.02.2022 по 04.02.2022 не зараховано до пільгового стажу;

з 05.02.2022 по 28.02.2022 зараховано за ст.14, постанова 202, підземні, сп.1, р.1, п-р1, п.а-в;

з 01.03.2022 по 09.03.2022 не зараховано до пільгового стажу;

з 10.03.2022 по 31.03.2022 зараховано за ст.14, постанова 202, підземні, сп.1, р.1, п-р1, п.а-в;

з 01.04.2022 по 16.04.2022 не зараховано до пільгового стажу;

з 17.04.2022 по 30.04.2022 зараховано за ст.14, постанова 202, підземні, сп.1, р.1, п-р1, п.а-в;

з 01.05.2022 по 22.05.2022 не зараховано до пільгового стажу;

з 23.05.2022 по 31.05.2022 зараховано за ст.14, постанова 202, підземні, сп.1, р.1, п-р1, п.а-в;

з 01.07.2022 по 11.07.2022 не зараховано до пільгового стажу;

з 12.07.2022 по 31.07.2022 зараховано за ст.14, постанова 202, підземні, сп.1, р.1, п-р1, п.а-в;

з 01.08.2022 по 01.08.2022 не зараховано до пільгового стажу;

з 02.08.2022 по 31.08.2022 зараховано за ст.14, постанова 202, підземні, сп.1, р.1, п-р1, п.а-в;

з 01.09.2022 по 04.09.2022 не зараховано до пільгового стажу;

з 05.09.2022 по 30.09.2022 зараховано за ст.14, постанова 202, підземні, сп.1, р.1, п-р1, п.а-в;

з 01.10.2022 по 02.10.2022 не зараховано до пільгового стажу;

з 03.10.2022 по 31.10.2022 зараховано за ст.14, постанова 202, підземні, сп.1, р.1, п-р1, п.а-в;

з 01.11.2022 по 02.11.2022 не зараховано до пільгового стажу;

з 03.11.2022 по 25.03.2024 зараховано за ст.14, постанова 202, підземні, сп.1, р.1, п-р1, п.а-в.

Враховуючи розрахунок стажу форми РС-право, слід дійти висновку, що оскільки спірні періоди роботи позивача з 04.04.2021 по 30.12.2021, з 01.01.2022 по 31.01.2022, з 05.02.2022 по 28.02.2022, з 10.03.2022 по 31.03.2022, з 17.04.2022 по 30.04.2022, з 23.05.2022 по 30.05.2022, з 12.07.2022 по 31.07.2022, з 02.08.2022 по 31.08.2022, з 05.09.2022 по 30.09.2022, з 03.10.2022 по 31.10.2022, з 03.11.2022 по 25.03.2024 у Відокремленому підрозділі шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» зараховано до пільгового стажу на підземних роботах (постанова №202), позовні вимоги в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового страхового стажу вищенаведені періоди роботи позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового страхового стажу періоди роботи позивача у Відокремленому підрозділі шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з 01.04.2021 по 03.04.2021, з 31.12.2021 по 31.12.2021, з 01.02.2022 по 04.02.2022, з 01.03.2022 по 09.03.2022, з 01.04.2022 по 16.04.2022, з 01.05.2022 по 22.05.2022, з 01.07.2022 по 11.07.2022, з 01.08.2022 по 01.08.2022, з 01.09.2022 по 04.09.2022, з 01.10.2022 по 02.10.2022, з 01.11.2022 по 02.11.2022, з 26.03.2024 по 30.03.2024, слід зазначити наступне.

Як зазначалось раніше, спірне рішення містить лише інформацію про те, що страховий стаж позивача з урахуванням пільгового стажу на підземних роботах становить 41 рік 5 місяців 16 днів. Пільговий стаж особи становить 23 роки 5 місяців 1 день, у тому числі: пільговий стаж на підземних роботах (постанова КМУ №202 25 років) 20 років 4 місяці, навчання за фахом 3 роки 1 місяць.

Отже, у спірному рішенні відповідачем лише обраховано пільговий та страховий стаж позивача.

Посилання позивача у позовній заяві на те, що відповідачем не зараховані періоди роботи позивача, в яких страхувальником не сплачені страхові внески є необґрунтованими, оскільки такі висновки у спірному рішенні не зазначено Головним управлінням.

Відповідно до п. п. 3, 4, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправним та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Тобто, приписами КАС України передбачено, що суд може зобов`язати відповідача прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню, суд дійшов висновку, що відповідачем не виконано всі умови для прийняття такого рішення, а саме: спірне рішення не містить конкретизації періодів, які не зараховані відповідачем до пільгового стажу позивача з наведенням правових підстав для їх не зарахування щодо кожного періоду та, відповідно мотивів відмови у призначенні пенсії; не зазначено в чому полягає неповнота або невідповідність записів трудової книжки, із зазначенням правових підстав, оскільки спірне рішення містить посилання на пункт 20 Порядку №637, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положення частини 4 статті 245 КАС України.

Слід акцентувати увагу на те, що рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, відповідно має бути чітким та зрозумілим.

Отже, суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача зарахувати певні періоди, про які йдеться в позові, до відповідного пільгового стажу оскільки відповідачем виконані не всі умови, що необхідні для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що вимоги щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового страхового стажу періоди роботи позивача у Відокремленому підрозділі шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з 01.04.2021 по 03.04.2021, з 31.12.2021 по 31.12.2021, з 01.02.2022 по 04.02.2022, з 01.03.2022 по 09.03.2022, з 01.04.2022 по 16.04.2022, з 01.05.2022 по 22.05.2022, з 01.07.2022 по 11.07.2022, з 01.08.2022 по 01.08.2022, з 01.09.2022 по 04.09.2022, з 01.10.2022 по 02.10.2022, з 01.11.2022 по 02.11.2022, з 26.03.2024 по 30.03.2024, є передчасними та не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи із змісту заявлених позивачем вимог та висновків суду, в даному випадку слід застосувати положення статті 9 КАС України, а саме, обрати інший спосіб захисту, який необхідний для захисту порушеного права.

Отже, з метою належного захисту прав позивача, керуючись приписами ст. 9 КАС України, суд приходить до необхідності виходу за межі позовних вимог та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 квітня 2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду, які викладено у рішенні.

При новому розгляді заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органу Пенсійного фонду України необхідно дослідити всі зазначені в трудовій книжці позивача періоди його роботи, прийняти та дослідити всі подані позивачем документи та визначити наявність у позивача необхідних умов для призначення такої пенсії з урахуванням таких документів та правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області при повторному розгляді заяви позивача від 01 квітня 2024 року врахувати вимоги положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. (ч. 1 ст. 5 КАС України)

Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оскарження останнього.

З аналізу викладеного вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Стаття 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» встановлює особливості пенсійного забезпечення та мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за Списком №1.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що дані вимоги наразі є передчасними, оскільки повторний розгляд заяви позивача від 01 квітня 2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах не відбувся, станом на дату ухвалення рішення у суду відсутні підстави вважати, що при повторному розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 01 квітня 2024 року пенсійним органом не буде враховано вимоги статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Таким чином, з урахуванням вищенаведених висновків суду, суд доходить висновку, що в даному випадку, слід:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 від 09 квітня 2024 № 01;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 квітня 2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду, які викладено у рішенні.

Суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що відповідно до вимог частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Згідно норм статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин;

4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

5) як розподілити між сторонами судові витрати;

6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення;

7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Норми статті 245 КАС України визначають повноваження суду при вирішенні справи. Так, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Рішення суду, згідно положень статті 246 КАС України, складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.

У вступній частині рішення зазначаються:

1) дата і місце його ухвалення;

2) найменування суду;

3) прізвище та ініціали судді або склад колегії суддів;

4) прізвище та ініціали секретаря судового засідання;

5) номер справи;

6) ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи;

7) вимоги позивача;

8) прізвища та ініціали представників учасників справи та прокурора.

В описовій частині рішення зазначаються:

1) стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача;

2) заяви, клопотання учасників справи;

3) інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

У мотивувальній частині рішення зазначаються:

1) обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини;

2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення;

3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову;

4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку;

5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування;

6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування;

7) мотиви, з яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд, відмовляючи у позові, дійшов висновку, що оскаржуване рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень визнано судом таким, що вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 цього Кодексу.

У резолютивній частині рішення зазначаються:

1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог;

2) розподіл судових витрат;

3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження;

4) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Суд зазначає, що висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення.

Отже, суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем за подання цього позову сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією про сплату.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 645,96 грн (968,96 грн/3х2)

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (, місцезнаходження: 29013, м. Хмельницький, Гната Чекірди, 10) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 від 09 квітня 2024 № 01.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 квітня 2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду, які викладено у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (, місцезнаходження: 29013, м. Хмельницький, Гната Чекірди, 10) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 645 (шістсот сорок п`ять) гривень 96 копійок.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного провадження 15 серпня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Повідомити сторін, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, висновки експертів, можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну пошту суду або через особистий кабінет в системі Електронний суд.

Направлення даного рішення суду здійснювати шляхом електронного листування на електронні адреси учасників справи.

Інформацію щодо роботи суду можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://adm.dn.court.gov.ua.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов