Справа № 320/6098/23
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2024-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2024 року м.Київ № 320/6098/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 20.06.2022 №О/Р НОМЕР_4 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

У позові вказує, що звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві з заявою про призначення пенсії за вислугу років, однак рішенням головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 20.06.2022 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Вважає, що має право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту "б" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з урахуванням вислуги років більше 12 років і 6 місяців.

Ухвалою суду від 20.04.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач надав відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що оскільки відомості про трудову діяльність до зарахування на військову службу підтверджені відповідними довідками, зарахувати в страховий стаж періоди з 02.09.1991 по 30.01.2003 не має можливості (страховий стаж станом на 10.02.2022 становить 17 років 7 місяців та 23 дні). Враховуючи вищевикладене, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З`ясувавши обставини на які сторони покликаючись, як на підставу своїх вимог, так і заперечень, оцінивши надані учасниками справи докази, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту.

Листом фінансово-економічного управління Служби безпеки України від 20.02.2022 № 21/3/2-740 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві направлено матеріали для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

За наслідком розгляду вказаних матеріалів, відповідачем рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років від 20.06.2022 № О/Р НОМЕР_4.

В оскаржуваному рішенні відповідач вказав про те, що оскільки відомості про трудову діяльність до зарахування на військову службу в СБУ не підтверджені відповідними довідками, зарахувати в страховий стаж періоди з 02.09.1991 по 30.01.2003 не має можливості (страховий стаж станом на 10.02.2022 становить 17 років 7 місяців та 23 дні). Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Також, з матеріалів справи судом встановлено, що листом Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 01.04.2020 № 78/2/9/К-90с/К-93/11/149нт позивачку повідомлено про неможливість повернення їй оригіналу трудової книжки, оскільки відповідно до записів у журналі 9/76 «Обліку видачі трудових книжок», вона була долучена до матеріалів справи. Особові справи співробітників Управління СБ України в Донецькій області були втрачені у 2014 році внаслідок захоплення адміністративної будівлі Управління СБ України в Донецькій області.

Водночас, позивачці направлено дублікат трудової книжки.

Так, відповідно до дублікату трудової книжки від 01.04.2020 серії НОМЕР_2 було внесено записи про роботу позивачки:

1) 02.09.1991-03.09.1992 - помічник вихователя дошкільного закладу № 186 Ленінського РВНО м. Донецька, лист УРОС СБУ від 06.03.2020 № 11/1/1-К-35п/271;

2) 04.10.1992-20.05.1993 - менеджер по рекламі малого колективного підприємства «Терра-Прес», лист УРОС СБУ від 06.03.2020 № 11/1/1-К-35п/271;

3) 20.05.1993-30.01.2003 - секретар народного суду Ленінського району м. Донецька, лист УРОС СБУ від 06.03.2020 № 11/1/1-К-35п/271;

4) 19.05.2003-20.01.2004 - на обліку в Куйбишевському районному центрі зайнятості, лист УРОС СБУ від 06.03.2020 № 11/1/1-К-35п/271;

5) 20.01.2004-22.03.2004 - медичний реєстратор реєстратури військово-медичної служби військово-медичного Управління (Головного медичного центру) Департаменту забезпечення оперативно-службової діяльності СБ України в Управлінні СБ України в Донецькій області, лист УРОС СБУ від 06.03.2020 № 11/1/1-К-35п/271, наказ від 20.01.2004 № 12-ос;

6) 22.03.2004-19.04.2004 - медичний реєстратор реєстратури військово-медичної служби військово-медичного Управління (Головного медичного центру) Департаменту забезпечення оперативно-службової діяльності СБ України в Управлінні СБ України в Донецькій області, лист УРОС СБУ від 06.03.2020 № 11/1/1-К-35п/271, наказ від 24.03.2004 № 62-ос;

7) 20.04.2004-08.07.2009 - медичний реєстратор реєстратури військово-медичної служби військово-медичного Управління (Головного медичного центру) Департаменту забезпечення оперативно-службової діяльності СБ України в Управлінні СБ України в Донецькій області, лист УРОС СБУ від 06.03.2020 № 11/1/1-К-35п/271, наказ від 15.04.2004 № 76-ос;

8) 08.07.2009 - звільнена з роботи за пунктом 3 статті 36 КЗпП України, у зв`язку зі вступом на військову службу, наказ від 08.07.2009 № 180-ос.

Також, відповідно до листів Управління роботи з особовим складом Служби безпеки України від 06.03.2020 № 11/1/1 -К-35п/271 та від 26.03.2020 № 11/1/1-К-40п/271 за обліками кадрів Служби безпеки України наявна така трудова діяльність позивачки до зарахування на військову службу у СБУ:

- 02.09.1991-03.09.1992 - помічник вихователя дошкільного закладу № 186 Ленінського РВНО м. Донецька ;

- 04.10.1992-20.05.1993 - менеджер по рекламі малого колективного підприємства « Терра-Прес»;

- 20.05.1993-30.01.2003 - секретар народного суду Ленінського району м. Донецька;

19.05.2003-20.01.2004 - на обліку в Куйбишевському районному центрі зайнятості;

- 20.01.2004-22.03.2004 - медичний реєстратор реєстратури військово-медичної служби ВМУ (ГМЦ) ДЗ УСБ України в Донецькій області (наказ УСБУ в Донецькій області від 20.01.2004 № 12-ос);

- 22.03.2004-19.04.2004 - медичний реєстратор реєстратури військово-медичної служби ВМУ (ГМЦ) ДЗ УСБ України в Донецькій області (наказ УСБУ в Донецькій області від 24.03.2004 № 62-ос);

- 20.04.2004-08.07.2009 - медичний реєстратор реєстратури військово-медичної служби ВМУ (ГМЦ) ДЗ УСБ України в Донецькій області (наказ УСБУ в Донецькій області від 15.04.2004№ 76-ос)».

Відповідно до подання Служби безпеки України про призначення пенсії від 17.02.2022 №Ц-22/55 (аркуш 7 пенсійної справи), страховий стаж ОСОБА_1 становить 29 років 7 місяців 7 днів, у тому числі військова служба 12 років 7 місяців 1 день.

Таким чином, дублікатом трудової книжки, листами Управління роботи з особовим складом Служби безпеки України та поданням про призначення пенсії підтверджується страховий стаж позивачки за періоди з 02.09.1991 по 30.01.2003.

Не погоджуючись з рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Гарантії конституційного права людини на соціальний захист розвинене в положеннях Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення. Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон 2262-XII).

Статтею 12 Закону № 2262-XII визначено умови призначення пенсій за вислугу років: б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба.

Згідно зі статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1 - 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 (далі - Порядок №637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, інші документи необхідні для підтвердження трудового стажу лише за відсутності трудової книжки або у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Відповідно до спірного рішення, яким було відмовлено у призначенні пенсії позивачці, відповідач взагалі не зарахував йому ані до страхового стажу, ані до пільгового стажу жодного з періодів роботи позивачки, враховуючи те, що відомості про трудову діяльність позивачки у період з 02.09.1991 по 30.01.2003 до зарахування на військову службу у СБУ не підтверджені відповідними довідками.

Суд розглядаючи матеріали позовної заяви встановив, що трудова книжка позивачки була втрачена у 2014 році внаслідок захоплення адміністративної будівлі Управління СБУ в Донецькій області.

В той же час, суд зазначає, що відповідно до п.5.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58 (далі - наказ №58), особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки.

Відповідно до п. 5.5 Наказу №58, якщо трудова книжка (вкладиш до неї) стала непридатною (обгоріла, розірвана, забруднена і т.інші), то власник або уповноважений ним орган за останнім місцем роботи видає працівнику дублікат трудової книжки (вкладиш до неї). При цьому на першій сторінці трудової книжки, що стала непридатною, робиться надпис "Замість видано дублікат", а книжка повертається її власнику. При працевлаштуванні на нове місце роботи працівник зобов`язаний пред`явити дублікат трудової книжки.

Відповідно до п.5.6 Наказу №58, дублікат трудової книжки також може бути виданий за новим місцем роботи у зв`язку з відсутністю доступу до трудової книжки працівника внаслідок надзвичайної ситуації, передбаченої Кодексом цивільного захисту України, або проведення антитерористичної операції на території, де працював працівник. Дублікат видається на підставі заяви працівника та отриманої ним у письмовому вигляді інформації зі штабу з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації про виникнення надзвичайної ситуації або Антитерористичного центру при Службі безпеки України про проведення антитерористичної операції на території, де працював працівник, що надається в довільній формі. У разі відновлення доступу до трудової книжки записи з дубліката про періоди роботи переносяться до трудової книжки. При цьому на першій сторінці дубліката робиться напис: "Дублікат анульовано", посвідчується печаткою роботодавця за останнім місцем роботи працівника та дублікат повертається його власнику.

На виконання вказаних присів, позивачка повідомила своє керівництво про втрату трудової книжки та отримала дублікат трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.04.2020.

Так, відповідно до дублікату трудової книжки від 01.04.2020 серії НОМЕР_2 було внесено записи про роботу, а саме:

1) 02.09.1991-03.09.1992 - помічник вихователя дошкільного закладу № 186 Ленінського РВНО м. Донецька, лист УРОС СБУ від 06.03.2020 № 11/1/1-К-35п/271;

2) 04.10.1992-20.05.1993 - менеджер по рекламі малого колективного підприємства «Терра-Прес», лист УРОС СБУ від 06.03.2020 № 11/1/1-К-35п/271;

3) 20.05.1993-30.01.2003 - секретар народного суду Ленінського району м. Донецька, лист УРОС СБУ від 06.03.2020 № 11/1/1-К-35п/271;

4) 19.05.2003-20.01.2004 - на обліку в Куйбишевському районному центрі зайнятості, лист УРОС СБУ від 06.03.2020 № 11/1/1-К-35п/271;

5) 20.01.2004-22.03.2004 - медичний реєстратор реєстратури військово-медичної служби військово-медичного Управління (Головного медичного центру) Департаменту забезпечення оперативно-службової діяльності СБ України в Управлінні СБ України в Донецькій області, лист УРО.? СБУ від 06.03.2020 № 11/1/1-К-35п/271, наказ від 20.01.2004 № 12-ос;

6) 22.03.2004-19.04.2004 - медичний реєстратор реєстратури військово-медичної служби військово-медичного Управління (Головного медичного центру) Департаменту забезпечення оперативно-службової діяльності СБ України в Управлінні СБ України в Донецькій області, лист УРОС СБУ від 06.03.2020 № 11/1/1-К-35п/271, наказ від 24.03.2004 № 62-ос;

7) 20.04.2004-08.07.2009 - медичний реєстратор реєстратури військово-медичної служби військово-медичного Управління (Головного медичного центру) Департаменту забезпечення оперативно-службової діяльності СБ України в Управлінні СБ України в Донецькій області, лист УРОС СБУ від 06.03.2020 № 11/1/1-К-35п/271, наказ від 15.04.2004 № 76-ос;

8) 08.07.2009 - звільнена з роботи за пунктом 3 статті 36 КЗпП України, у зв`язку зі вступом на військову службу, наказ від 08.07.2009 № 180-ос.

Записи трудової книжки здійснені чітко, без виправлень містять печатку та підпис відповідальної особи.

Судом не встановлено недостовірності вказаних записів та трудової книжки в цілому, а тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі.

Також, відповідно до листів Управління роботи з особовим складом Служби безпеки України від 06.03.2020 № 11/1/1 -К-35п/271 та від 26.03.2020 № 11/1/1-К-40п/271 вбачається наступне, що за обліками кадрів Служби безпеки України наявна така Ваша трудова діяльність до зарахування на військову службу у СБУ: 02.09.1991-03.09.1992 - помічник вихователя дошкільного закладу № 186 Ленінського РВНО м. Донецька; 04.10.1992-20.05.1993 - менеджер по рекламі малого колективного підприємства «Терра-Прес»; 20.05.1993-30.01.2003 - секретар народного суду Ленінського району м. Донецька; 19.05.2003-20.01.2004 - на обліку в Куйбишевському районному центрі зайнятості; 20.01.2004-22.03.2004 - медичний реєстратор реєстратури військово-медичної служби ВМУ (ГМЦ) ДЗ УСБ України в Донецькій області (наказ УСБУ в Донецькій області від 20.01.2004 № 12-ос); 22.03.2004-19.04.2004 - медичний реєстратор реєстратури військово-медичної служби ВМУ (ГМЦ) ДЗ УСБ України в Донецькій області (наказ УСБУ в Донецькій області від 24.03.2004 № 62-ос); 20.04.2004-08.07.2009 - медичний реєстратор реєстратури військово-медичної служби ВМУ (ГМЦ) ДЗ УСБ України в Донецькій області (наказ УСБУ в Донецькій області від 15.04.2004№ 76-ос)».

Відповідно до подання Служби безпеки України про призначення пенсії від 17.02.2022 № Ц-22/55 страховий стаж ОСОБА_1 становить 29 років 7 місяців 7 днів, у тому числі військова служба 12 років 7 місяців 1 день.

Таким чином, дублікатом трудової книжки, листами Управління роботи з особовим складом Служби безпеки України та поданням про призначення пенсії підтверджується страховий стаж позивача з 02.09.1991 по 30.01.2003.

Отже, незарахування відповідачем спірного періоду роботи з 02.09.1991 по 30.01.2003 до страхового стажу роботи з підстав надання дублікату трудової книжки та відсутності підтверджуючих довідок є неналежним, оскільки дублікат трудової книжки має однакову з оригіналом юридичну силу.

Враховуючи наведене вище, слід дійти до висновку, що відповідач дійшов передчасного висновку про незарахування спірних періодів роботи позивача, та прийняття оскаржуваного рішення від 20.06.2022 за №О/Р НОМЕР_4.

Отже, враховуючи наведені вище обставини, слід дійти висновку, що Пенсійний орган дійшов передчасного висновку, щодо відмови позивачу у призначення пенсії за вислугу років, з підстав викладених у рішенні від 20.06.2022, а тому спірне рішення підлягає є протиправним та підлягає скасуванню.

Також, суд зазначає, що дискреційне повноваження суб`єкта владних повноважень може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.

Дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни «може», «має право», «за власної ініціативи», «дбає», «забезпечує», «веде діяльність», «встановлює», «визначає», «на свій розсуд». Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження.

При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

Комітетом Міністрів Ради Європи розроблено принципи здійснення дискреційних повноважень, а саме - мета дискреційного повноваження; об`єктивність та неупередженість; рівність перед законом; пропорційність; розумний час; застосування вказівок; відкритість вказівок; відступ від вказівок; характер контролю; утримання правоохоронного органу від дій; повноваження контрольних органів щодо отримання інформації тощо. Ці принципи з огляду на членство України у Раді Європи зобов`язані повною мірою дотримуватися також і вітчизняні суб`єкти публічної адміністрації.

З огляду на вищевказане, суд зазначає, що зарахування до стажу роботи позивача є дискреційним повноваженням. Проте, у будь-якому випадку суб`єкт владних повноважень має діяти керуючись ст. 2 КАС України, а саме справедливо, неупереджено та своєчасно, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зідно із частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З огляду на наведене з метою ефективного захисту порушених прав позивача порушені права підлягають відновленню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 20.06.2022 №О/Р НОМЕР_4 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років згідно подання СБУ від 17.02.2022; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 02.09.1991 по 30.01.2003 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві повторно розглянути подання СБУ від 17.02.2022 №Ц-22/55 про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно з пунктом "б" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з врахуванням спірного періоду її роботи та висновків суду здійснених у цій справі.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Дослідивши матеріали справи, слід зазначити, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірної відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, згідно поданого СБУ подання від 17.02.2022.

За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, судові витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 20.06.2022 №О/Р НОМЕР_4 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (код ЄДРПОУ - 42098368, вул.Бульварно-Кудрявська, 16, м.Київ, 04053) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до страхового стажу періоди роботи з 02.09.1991 по 30.01.2003 згідно дублікату трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.04.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (код ЄДРПОУ - 42098368, вул.Бульварно-Кудрявська, 16, м.Київ, 04053) повторно розглянути подання Служби безпеки України від 17.02.2022 №Ц-22/55 про призначення ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) пенсії за вислугу років згідно з пунктом "б" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з врахуванням спірних періодів її роботи у період з 02.09.1991 по 30.01.2003, та висновків суду здійснених у цій справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.