Справа № 200/2651/24
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2024-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2024 року Справа№200/2651/24

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Незалежності, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Зеленова А.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна,3), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, місцезнаходження : 88008, м. Ужгород, пл. Народна, 4), про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

01 травня 2024 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області які полягали у припиненні нарахування та виплати пенсії з 01 лютого 2024 року;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області яка полягає у непоновленні виплати пенсії через установу банку за заявою від 07 квітня 2024 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити нарахування та виплату пенсії за віком на рахунок, відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Ощадбанк» (рахунок № НОМЕР_2);

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити заборгованість з пенсії за віком за період з 01 лютого 2024 року по місяць поновлення пенсійної виплати та виплатити її на рахунок, відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Ощадбанк» (рахунок № НОМЕР_2).

Позов обґрунтовано тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призупинило виплату пенсії без прийняття вмотивованого рішення, що на думку позивача є порушенням його права на належний соціальний захист, а також протиправно пенсійним органом не поновлено виплату пенсії.

Відповідачем 1 подано до суду відзив на позов, у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 зокрема з наступних підстав.

З 01.02.2024 року виплату пенсії ОСОБА_1 автоматично призупинено на підставі листа філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» від 12.01.2024 № 104.14-20/4600/2024 (форма рішення територіального органу Пенсійного фонду про припинення пенсії чинним законодавством не затверджена). За даними ІКІС ПФУ: Підсистеми «Звернення» 07.04.2024 ОСОБА_1 звернувся через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою №1128 про поновлення пенсії. За результатом розгляду наданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку, оскільки позивач особисто не звернувся із заявою до територіальних органів Пенсійного фонду України, а звернення подано без використання віддаленого кваліфікованого електронного підпису «Дія.Підпис» (рішення додається). Станом на час розгляду справи, ОСОБА_1 фізичну ідентифікацію не пройдено, нарахування пенсії з 01.02.2024 не проводилось.

Ухвалою суду від 07 травня 2024 року залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії. Надано позивачу термін протягом десяти днів, починаючи з наступного дня після отримання цієї ухвали, впродовж якого позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом надання позовної заяви із зазначенням індексу місця реєстрації/перебування позивача, адреси електронної пошти позивача, відомостей про наявність/відсутність електронного кабінету стосовно позивача.

20 травня 2024 року позивачем надано до суду позовну заяву із зазначенням індексу місця реєстрації/перебування позивача, та із зазначенням відомостей про відсутність адреси електронної пошти та електронного кабінету стосовно позивача.

Отже вимоги ухвали суду від 07 травня 2024 року були виконані позивачем.

Ухвалою суду від 22 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №200/2651/24.

Відповідач 1 скористався правом на подання відзиву відповідно до статті 162 КАС України.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що заява позивача від 07 квітня 2024 року №1128 про перерахунок пенсії - «поновлення виплати» з відповідним пакетом документів була опрацьована за принципом екстериторіальності та розглянута саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Ухвалою суду від 19 липня 2024 року залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, місцезнаходження : 88008, м. Ужгород, пл. Народна, 4, електронна пошта : ) до участі у справі №200/2651/24 у якості другого відповідача.

Ухвала суду від 19 липня 2024 року доставлена до електронного кабінету Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області - 22 липня 2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 22 липня 2024 року.

Відповідач 2 не скористався правом на подання відзиву відповідно до статті 162 КАС України.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач не скористався правом на подання відповіді на відзив відповідно до вимог статті 163 КАС України.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до частини 1 статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії.

12 січня 2024 року заступником начальника філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на адресу начальника ГУ ПФУ в Донецькій області надіслано лист з інформацією по клієнтам, за рахунками яких суми пенсій та грошової допомоги одержуються за довіреністю більше як один рік або не одержуються більше як один рік. До звіту про пенсіонерів, які одержують пенсію за довіреністю або не одержують пенсію станом на 01 січня 2024 року увійшло прізвище позивача.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області з лютого 2024 року позивачу призупинено перерахування пенсії на поточний рахунок АТ «Ощадбанк» (рішення про припинення виплати пенсії не приймалось).

07 квітня 2024 року позивачем надано заяву через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України №1128 про перерахунок пенсії - «поновлення виплати» з відповідним пакетом документів.

Зазначена заява була опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, що передбачено пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону №1058 затвердженого постановою Правління ПФУ від 25 листопада 2005 року №22-1.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 12 квітня 2024 року №67 відмовлено позивачу в перерахунку щодо поновлення виплати пенсії відповідно до заяви від 07 квітня 2024 року.

Рішення обґрунтовано тим, що заявник особисто не звернувся із заявою до територіальних органів Пенсійного фонду України, а звернення подано без використання віддаленого кваліфікованого електронного підпису "Дія.Підпис" підстави для поновлення виплати пенсії за віком відсутні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема: 1) права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; 6) основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки; 12) організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 58 Закону №1058-IV Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання, виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом, Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та статутом Пенсійного фонду.

Кошти Пенсійного фонду відповідно до статті 73 Закону №1058-IV використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 1-1) здійснення страхових виплат та фінансування заходів з профілактики страхових випадків, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування"; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування"; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що затверджено постановою правління Пенсійного фонду України 22 грудня 2014 року № 28-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 21 грудня 2022 року № 28-2) та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485, головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Основними завданнями головного управління Фонду є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення, загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; забезпечення ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, осіб, які мають право на пільги, а також отримувачів житлових субсидій; здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; профілактика нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань; проведення перевірки обґрунтованості видачі, продовження листків непрацездатності та документів, що є підставою для їх формування, на базі інформації з електронних систем та реєстрів; здійснення контролю за використанням страхувальниками та застрахованими особами страхових коштів; виконання інших завдань, визначених законом (пункт 3 зазначеного Положення).

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування (частина друга статті 5 Закону №1058-IV).

За правилами частини першої статті 47 №1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Підстави припинення та поновлення виплати пенсії врегульовано статтею 49 Закону №1058-IV.

Відповідно до частини першої зазначеної статті 49 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Отже, припинення виплати пенсії можливе лише на підставі відповідного рішення територіального органу Пенсійного фонду або за рішенням суду, і лише з підстав, визначених статтею 49 Закону №1058-IV, перелік яких є вичерпним.

Судом встановлено, що 12 січня 2024 року заступником начальника філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на адресу начальника ГУ ПФУ в Донецькій області надіслано лист №104.14-20/4600/2024 з інформацією по клієнтам, за рахунками яких суми пенсій та грошової допомоги одержуються за довіреністю більше як один рік або не одержуються більше як один рік. До звіту про пенсіонерів, які одержують пенсію за довіреністю або не одержують пенсію станом на 01 січня 2024 року увійшло прізвище позивача.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області з лютого 2024 року позивачу призупинено нарахування та виплату пенсії на поточний рахунок АТ «Ощадбанк».

У відзиві на позов Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області вказано, що з 01 лютого 2024 року виплату пенсії позивачу автоматично призупинено на підставі листа філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» від 12.01.2024 № 104.14-20/4600/2024.

Будь-яких доказів стосовно прийнятого рішення щодо припинення виплати пенсії позивачу відповідно до статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» матеріали справи не містять.

Верховний Суд у постанові від 22 березня 2018 року (справа №243/6391/17) дійшов висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд зазначає, що законами про пенсійне забезпечення, у тому числі Законом № 1058-IV, не передбачено такої підстави для припинення (призупинення) виплати пенсії, як «не проходження фізичної ідентифікації».

Посилання відповідача на підзаконні нормативно-правові акти, як на підставу припинення (призупинення) нарахування та виплати пенсії є необґрунтованими, оскільки суперечать ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Конституційний Суд України в рішенні від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Стаття 1 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.ХІ.1950) з Протоколами №№ 1, 4, 6, 7, 12, 13 та 16, яка ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» з поправками, внесеними відповідно до положень Протоколів № 11, 14 та 15 визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І цієї Конвенції.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Положеннями ст. 14 Конвенції визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 липня 2004 року в справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, встановив, що право на отримання пенсії як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Верховний Суд України 06 жовтня 2015 року ухвалив постанову у справі №608/1189/14-а, де зазначив, що держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право (право на отримання пенсії) незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Припинення нарахування та виплати пенсії позивачу відбулося не у спосіб, що передбачений законом, і з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Отже, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині припинення нарахування та виплати позивачу пенсії з 01 лютого 2024 року на підставі листа філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» від 12 січня 2024 року №104.14-20/4600/2024 є протиправними та такими, що порушують право позивача на належне пенсійне забезпечення, яке гарантовано Державою.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області які полягали у припиненні нарахування та виплати позивачу пенсії з 01 лютого 2024 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області яка полягає у непоновленні виплати пенсії через установу банку за заявою від 07 квітня 2024 року, судом встановлено наступне.

07 квітня 2024 року позивачем надано заяву через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України №1128 про перерахунок пенсії - «поновлення виплати» з відповідним пакетом документів. У заяві зазначено № рахунка: UA04/5001 - АТ "ОЩАДБАНК" - 05263

Матеріалами справи підтверджено, що зазначена заява була опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, що передбачено пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону №1058 затвердженого постановою Правління ПФУ від 25 листопада 2005 року №22-1.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 12 квітня 2024 року №67 відмовлено позивачу в перерахунку щодо поновлення виплати пенсії відповідно до заяви від 07 квітня 2024 року.

Рішення обґрунтовано тим, що заявник особисто не звернувся із заявою до територіальних органів Пенсійного фонду України, а звернення подано без використання віддаленого кваліфікованого електронного підпису «Дія.Підпис» підстави для поновлення виплати пенсії за віком відсутні.

Водночас п. 10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках № 1596 та п. 1 розділ IV Постанови правління Пенсійного фонду України «Про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України» № 13-1 передбачено, що заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису.

Більше того, аналогічне право передбачено п. 1.8 Порядку № 22-1, а саме днем звернення за … поновленням виплати пенсії, … вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Матеріали справи свідчать, що позивач, зокрема, 07 квітня 2024 року звертався через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії - «поновлення виплати», що власне передбачає верифікацію особи через кваліфікований електронний цифровий підпис.

Іншого судом не встановлено та відповідачем 2 не доведено.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області не вчинило дій щодо поновлення виплати пенсії позивачу на зазначений ним банківський рахунок за заявою позивача від 07 квітня 2024 року.

Натомість, рішенням №67 від 12 квітня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області було відмовлено позивачу у перерахунку пенсії.

Так, перевіряючи рішення про відмову у перерахунку пенсії №67 від 12 квітня 2024 року суб`єкта владних повноважень на відповідність закріплених у частині другій статті 2 КАС України критеріям, суд дійшов висновку, про його протиправність.

Частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Матеріалами справи встановлено, що саме рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №67 від 12 квітня 2024 року позивачу відмовлено в перерахунку щодо поновлення виплати пенсії відповідно до заяви від 07 квітня 2024 року.

Відтак, з метою ефективного захисту прав позивача, порушене право підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №67 від 12 квітня 2024 року про відмову у перерахунку пенсії.

Такий спосіб захисту суд вважає ефективним та достатнім, враховуючи обставини справи.

Окрім цього, оскільки заява позивача від 07 квітня 2024 року про перерахунок пенсії - «поновлення виплати» була розглянута за принципом екстериторіальності саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області та за результатами її розгляду прийнято рішення №67 від 12 квітня 2024 року, яким відмовлено позивачу у перерахунку пенсії, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області яка полягає у непоновлені виплати пенсії через установу банку за заявою від 07 квітня 2024 року є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити нарахування та виплату позивачу пенсії за віком на рахунок, відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Ощадбанк» (рахунок № НОМЕР_2), слід зазначити, що оскільки подана позивачем заява від 07 квітня 2024 року про перерахунок пенсії - «поновлення виплати» з документами по суті розглядалась саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області і рішення за №67 від 12 квітня 2024 року про відмову у перерахунку пенсії приймалось саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, суд доходить висновку, що в даному випадку саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області суд має покласти зобов`язання в частині поновити нарахування та виплату позивачу пенсії за віком на рахунок, відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Ощадбанк» (рахунок № НОМЕР_2), за заявою позивача від 07 квітня 2024 року.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу заборгованість з пенсії за віком за період з 01 лютого 2024 року по місяць поновлення пенсійної виплати та виплатити її на рахунок, відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Ощадбанк» (рахунок № НОМЕР_2).

Пунктом 4.10 Порядку 22-1 встановлено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Отже, виплати проводить територіальний орган Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання/перебування особи.

З матеріалів справи слідує, що територіальним органом Пенсійного фонду України, за місцем фактичного проживання/перебування позивача є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке, в свою чергу, не заперечує у відзиві на позов саме щодо нарахування та виплати заборгованості з пенсії.

Таким чином, зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу заборгованість з пенсії за віком за період з 01 лютого 2024 року по місяць поновлення пенсійної виплати та виплатити її на рахунок, відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Ощадбанк» (рахунок № НОМЕР_2), слід покласти саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, оскільки нарахування та виплату заборгованості з пенсії повинен провести територіальний орган ПФУ, за місцем фактичного проживання/перебування позивача, а саме: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що відповідно до вимог частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно норм статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин;

4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

5) як розподілити між сторонами судові витрати;

6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення;

7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Норми статті 245 КАС України визначають повноваження суду при вирішенні справи. Так, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Рішення суду, згідно положень статті 246 КАС України, складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.

У вступній частині рішення зазначаються:

1) дата і місце його ухвалення;

2) найменування суду;

3) прізвище та ініціали судді або склад колегії суддів;

4) прізвище та ініціали секретаря судового засідання;

5) номер справи;

6) ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи;

7) вимоги позивача;

8) прізвища та ініціали представників учасників справи та прокурора.

В описовій частині рішення зазначаються:

1) стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача;

2) заяви, клопотання учасників справи;

3) інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

У мотивувальній частині рішення зазначаються:

1) обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини;

2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення;

3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову;

4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку;

5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування;

6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування;

7) мотиви, з яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд, відмовляючи у позові, дійшов висновку, що оскаржуване рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень визнано судом таким, що вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 цього Кодексу.

У резолютивній частині рішення зазначаються:

1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог;

2) розподіл судових витрат;

3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження;

4) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Суд зазначає, що висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення.

Отже, суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення. Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом :

визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області які полягали у припиненні нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01 лютого 2024 року;

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №67 від 12 квітня 2024 року про відмову у перерахунку пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на рахунок, відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Ощадбанк» (рахунок № НОМЕР_2);

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за віком за період з 01 лютого 2024 року по місяць поновлення пенсійної виплати та виплатити її на рахунок, відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Ощадбанк» (рахунок № НОМЕР_2).

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з вимогами статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Приписами ч. 1ст. 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах виплати суми пенсії за один місяць.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем сплачено судовий збір при зверненні до суду з даним позовом у розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій (рішення) відповідачів, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів, по 605,60 грн з кожного.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна,3), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, місцезнаходження : 88008, м. Ужгород, пл. Народна, 4), про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області які полягали у припиненні нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01 лютого 2024 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №67 від 12 квітня 2024 року про відмову у перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на рахунок, відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Ощадбанк» (рахунок № НОМЕР_2).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за віком за період з 01 лютого 2024 року по місяць поновлення пенсійної виплати та виплатити її на рахунок, відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Ощадбанк» (рахунок № НОМЕР_2).

Звернути до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна,3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, місцезнаходження : 88008, м. Ужгород, пл. Народна, 4) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного провадження 16 серпня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Повідомити сторін, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, висновки експертів, можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну пошту суду або через особистий кабінет в системі "Електронний суд".

Направлення даного рішення суду здійснювати шляхом електронного листування на електронні адреси учасників справи.

Інформацію щодо роботи суду можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://adm.dn.court.gov.ua.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов