Справа № 215/3956/24
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2024-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 серпня 2024 рокуСправа № 215/3956/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сластьон А.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до начальника відділу грошових виплат і компенсацій Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Зубко Алли Миколаївни про встановлення наявності компетенції (повноважень) та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу з адміністративним позовом до начальника відділу грошових виплат і компенсацій Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Зубко Алли Миколаївни про встановлення наявності компетенції (повноважень) та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.06.2024 року матеріали адміністративної справи передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк на усунення недоліків позовної заяви.

14 серпня 2024 року відповідачем надано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду заяву про усунення недоліків.

Ознайомившись з вищевказаною заявою, суд вважає, що вимоги ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 року не виконані, оскільки позивачем не надано до суду уточненої позовної заяви (з примірником для відповідача), в якій необхідно було конкретизувати позовні вимоги щодо визнання дій або бездіяльності відповідача неправомірними; не надано копію індивідуального акта за наслідками розгляду відповідачем заяви позивача від 09.05.2024 вх.30; не надано доказів на підтвердження сплати судового збору в розмірі 1211, 20 грн., а надані до суду довідки не є підтвердженням того, що майновий стан позивача перешкоджає сплаті судового збору. Також, позивачем не надано підтвердження щодо самостійного вжиття заходів з отримання доказів.

Крім того, як вбачається з поданої позивачем до суду заяви про усунення недоліків, ОСОБА_1 вважає за непотрібне уточнювати позовні вимоги, оскільки, на його думку, вимоги ст. 5, 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України ним виконані в повному обсязі. Повторно просить звільнити його від сплати судового збору, оскільки його місячний дохід становить 2859,00 грн. та не відповідає встановленому державою рівню прожиткового мінімуму.

З приводу невиконання позивачем вимог ухвали суду про усунення недоліків позовної заяви суд вважає за необхідне зазначити таке.

У рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що положення ч.2 ст. 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом. Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Щодо невиконання вимог суду в частині уточнення позовних вимог.

Відповідно до заявлених позовних вимог, позивач просить суд встановити наявність компетенції (повноважень) начальника відділу грошових виплат і компенсацій Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Зубко Алли Миколаївни «…розглядати заяву від 09.05.2024 вх.30 всупереч конституційним принципам, ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги»…та визнати таку процедуру протиправною діяльністю і порушенням гарантій прав людини та зобов`язати не тлумачити відсутність довідки про місце реєстрації, медичного висновку, як достатньою умовою для відмови надати направлення на перепідготовку надання соціальних послуг з догляду на професійній основі … та задовольнити потребу матері в наданні соціальних послуг».

Відповідно до п.4 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п.9 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

При цьому, позивачем, окрім вимог щодо встановлення наявності/відсутності компетенції, не зазначено у прохальній частині позову та не вказано у своїй заяві про усунення недоліків, які саме дії та/або бездіяльність він просить суд визнати неправомірними в контексті процедури розгляду заяви від 09.05.2024 вх.30.

Недотримання позивачем даної вимоги, яка пред`являється до позовної заяви, не дозволяє суду в повній мірі здійснити підготовку справи до судового розгляду та з`ясувати позовні вимоги.

Крім того, суд звертає увагу, що необхідність уточнення позовних вимог була викликана також, серед іншого, позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 13 березня 2019 року у справі №820/3713/17 (провадження №11-1257апп18).

Зокрема, в зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір, у якому особа, яка не є суб`єктом владних повноважень, заявляє вимоги про визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) у суб`єкта владних повноважень, не є компетенційним, тому не може бути розглянутий у порядку адміністративного судочинства.

У цій справі позивач просить суд встановити наявність компетенції (повноважень) начальника відділу грошових виплат і компенсацій Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Зубко Алли Миколаївни «…розглядати заяву від 09.05.2024 вх.30 всупереч конституційним принципам, ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги».

Суд виходить з того, що за змістом положень п.5) ч. 1 ст. 5 та п.3) ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенційними є спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їх компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень. Особливістю таких спорів є те, що сторонами у них як позивачем, так і відповідачем є суб`єкти владних повноважень. Тобто, позивачем у компетенційних спорах є суб`єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб`єкт владних повноважень (відповідач) своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №820/3713/17 (провадження №11-1257апп18) та від 06.02.2019 у справі №705/748/17 (провадження №11-119апп18).

У даній справі позивач не є суб`єктом владних повноважень, а отже, не наділений адміністративно процесуальною дієздатністю в частині пред`явлення позову щодо визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) у відповідача, а тому, на думку суду, виключно визнання відсутності у відповідача компетенції не відновить прав позивача, які він вважає порушеними під час розгляду відповідачем його заяви від 09.05.2024 вх.30, тобто, не призведе до реального й ефективного захисту прав позивача.

Зазначені обставини, серед іншого, вимагали уточнення позивачем позовних вимог, що останнім не було виконано.

Щодо зазначених позивачем підстав для звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою суду від 17.07.2024 позивача було зобов`язано надати суду докази на підтвердження сплати судового збору в розмірі 1211, 20 грн. або докази на підтвердження обставин того, що майновий стан позивача перешкоджає сплаті судового збору.

В заяві про усунення недоліків позивач, в обґрунтування підстав для звільнення від сплати судового збору, зазначив, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, на підтвердження чого надав суду довідку №2289 від 29.04.2024 року, видану Тернівським УПСЗН м. Кривий Ріг, в якій зазначено, що позивач отримує компенсацію за надання соціальних послуг на непрофесійній основі по догляду за ОСОБА_2 . Зокрема, з січня 2023 року по грудень 2023 року компенсація складала 2589,00 грн. на місяць, а на рік - 31068,00 грн.

Додатково позивач додав до заяви про усунення недоліків відомості з Державного реєстру від 02.04.2024 року щодо суми нарахованого доходу за 2023 рік. Зокрема, дохід позивача за 2023 рік склав 28 921,54 грн.

З наданих до суду доказів вбачається, що розмір судового збору (1211,20 грн.) не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Отже, позивачем станом на день постановлення цієї ухвали вимоги ухвали суду від 17.07.2024 не виконано, недоліки, зазначені в ухвалі суду, не усунуто, будь-яких клопотань про продовження строку про усунення недоліків позовної заяви позивачем до суду не було надано.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Частиною восьмою статті 169 КАС України передбачено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи, що позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд вважає за необхідне повернути її позивачу.

Суд зазначає, що повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Так, у пункті 31 рішення у справі "Наталія Михайленко проти України" від 30.05.2013 (Заява № 49069/11) Європейський суд з прав людини також зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (див. рішення від 28 травня 1985 року у справі Ешингдейн проти Сполученого Королівства (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A № 93). Встановлюючи такі правила, Договірна держава користується певною свободою розсуду.

Керуючись статтями 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до начальника відділу грошових виплат і компенсацій Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Зубко Алли Миколаївни про встановлення наявності компетенції (повноважень) та зобов`язання вчинити певні дії, - повернути позивачеві з усіма доданими до неї документами.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя А.О. Сластьон