Справа № 160/13509/24
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Грищенка І.В.
представників позивача Бондаря Д.В.
представника відповідача Богославець Л.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОСТАЛЬ-ЕНЕРГО» до Енергетичної митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації №UA 903020/2024/000113, зобов`язання вчинити певні дії, -
24.05.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОСТАЛЬ-ЕНЕРГО» до Енергетичної митниці Державної митної служби України, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 903020/2024/000113;
Отже, на переконання ТОВ «ДНІПРОСТАЛЬ-ЕНЕРГО», рішення Енергетичної митниці, оформлене карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 903020/2024/000113, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Окрім цього, звернув увагу на те, що до періодичних митних декларацій додаються додаткові митні декларації (ІМ ДР), проте, позивачем подано іншу декларацію згідно з класифікатором типів митних декларацій, а тому і посилання в 40 графі МД 1503 на періодичну митну декларацію є недоречним. При цьому, позивач не подавав до митного органу заяву встановленої форми про внесення змін до МД 1503, а тому, жодних змін внесено не було.
Отже, відповідач вважає, що митницею було дотримано вимоги МК України щодо винесення картки відмови та порядку здійснення митного контролю.
11.07.2024 року від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він зазначив, що не отримував листа енергетичної митниці про результати розгляду звернення щодо можливості внесення змін до митної декларації. При цьому, ознайомившись у ході судового розгляду справи зі змістом листа відповідача, позивач переконаний у тому, що надмірні формальності не можуть покладатися в основу рішень державного органу. Позивач вважає, що відповідач проявляє надмірний формалізм.
22.07.2024 року представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі з підстав, наведених у позові.
В судовому засіданні 22.07.2024 року представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, надав пояснення по суті спору.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОСТАЛЬ-ЕНЕРГО» було укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА» договір доручення № 21/0052 від 15.12.2020 року (надалі - Договір).
Відповідно до умов Договору, ТОВ «ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА» виступає у якості Повіреного, а ТОВ « ДНІПРОСТАЛЬ-ЕНЕРГО» у якості Довірителя.
Відповідно до п. 1.1 укладеного Договору, Довіритель доручає, а Повірений зобов`язується за винагороду, від імені та за рахунок Довірителя виконувати ряд юридично значимих дій, зокрема: оформляти вантажні митні декларації в митних органах України та інші документи необхідні для митного оформлення вантажу (товару).
Як зазначив позивач, при заповненні періодичної декларації була допущена технічна помилка, а саме: термін переміщення товару був обмежений груднем 2023 року.
17.01.2024 року ТОВ «ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА» було подано декларацію щодо фактичних обсягів імпорту електроенергії у грудні 2023 року у кількості 3 077 тис. кВт*г.
29.02.2024 року позивачем було отримано Картку відмови в прийнятті в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №903020/2024/000113.
Однак, внаслідок технічної помилки термін переміщення, відповідно до гр.31 п.4 декларації, був обмежений груднем 2023 року.
Листом від 29.05.2024 року №7.6-1/28-01-01/13/2682 Енергітична митниця повідомила позивача про те, що: «Згідно з пунктом 33 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2015 № 450 (далі - Положення), за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені в поданій митному органу митній декларації, можуть бути змінені.
У заяві за формою згідно з додатком 3 до Положення, підписаній декларантом або уповноваженою ним особою, зазначаються, зокрема, причини зміни.
Враховуючи викладене, відомості в митній декларації можуть бути змінені після отримання від декларанта або уповноваженої ним особи заяви за формою, затвердженої згідно з додатком 3 до Положення.».
Не погодившись із карткою відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 903020/2024/000113, вважаючи її протиправною, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 246 Митного кодексу України (далі - МК України), метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частинами 1, 2 статті 318 МК України визначено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.
Згідно з частинами 1-4 статті 337 МК України, перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Формато-логічний контроль - це автоматизована перевірка правильності заповнення даних митних декларацій та повернення результатів перевірки,- перевірка митних декларацій та інших документів на достовірність та законність; здійснення статистичного, валютного контролю нарахованих митних платежів, контролю правильності застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Контроль співставлення - це автоматизоване порівняння даних, які містяться в митних деклараціях або інших документах, поданих для митного контролю або митного оформлення, з даними, які містяться в електронних копіях митних декларацій та інших документах, що надходять з митних та правоохоронних органів суміжних держав,- в уніфікованих електронних дозвільних документах, що надходять з інших державних органів, інших електронних документах, пов`язаних з перевіркою достовірності даних, що перевіряються.
Контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань митної справи.
Відповідно до положень ч. 1. ст. 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У силу норм ч. 2. ст. 256 МК України, у рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Згідно з ч.4 ст. 260 МК України, періодична митна декларація може подаватися на регулярне переміщення через митний кордон України товарів однією і тією ж особою на одних і тих же умовах та підставах протягом не більше 180 днів та під зобов`язання про подання додаткової декларації на товари, переміщені за періодичною митною декларацією протягом попереднього календарного місяця, у порядку та на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ч.1 ст. 261 МК України, у разі подання відповідно до статей 259-260-1 цього Кодексу попередньої, тимчасової, спрощеної або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати митному органу додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою, спрощеною або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.
Відповідно до Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації за формою єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 (надалі Порядок № 631), митний орган відмовляє у прийнятті МД виключно з таких підстав: МД не містить усіх відомостей або подана без рахунка або іншого документа, який визначає вартість товару та у випадках, встановлених Кодексом, ДМВ; ЕМД не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; графа 40 ЕМД містить помилки у реквізитах попереднього документа або до цієї графи внесено відомості про попередній документ, що стосується інших товарів, чи митного режиму, іншого ніж попередній, чи режиму або процедури, яку не було завершено належним чином у встановлених законодавством випадках; МД подано з порушенням інших вимог, встановлених Кодексом.
Відповідно до п. 7.1 Порядку № 631, у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.
Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою органу доходів і зборів, якою прийнято рішення про відмову.
Згідно з п. 7.2. Порядку № 631, у картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, ситного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.
Картка відмови, оформлена як електронний документ, або електронний примірник картки відмови на паперовому носії надсилається Декларанту електронним повідомленням, засвідченим НЦП посадової особи органу доходів і зборів, яка прийняла рішення про відмову.
Для підтвердження отримання електронного примірника картки відмови програмним забезпеченням робочого місця Декларанта в автоматизованому режимі направляється до органу доходів і зборів відповідне електронне повідомлення із зазначенням дати й часу отримання картки відмови.
МД 1503 подано для митного оформлення в митному режимі IM 40 (випуск у вільний обіг) товару «Електроенергія за січень 2024 кількість 1785 тис.кВт*г.» (далі товар ).
За результатами опрацювання МД 1503 встановлено наступні відомості про товар: код УКТЗЕД - 27160000 (графа 33); митна вартість - 216810, 3800 EUR; 8860693,33 грн (графи 42,45); метод 1 - за ціною контракту (графа 43).
Так, на виконання приписів ст. 256 МК України та Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, митницею було винесено картку відмови в прийнятті МД №UA 903020/2024/000113 відповідно до встановленої форми.
Як вже було зазначено, за результатами митного контролю товару посадовою особою митного органу встановлено, що на дату подання митної декларації декларант не подав попередню митну декларацію на переміщення електроенергії у січні 2024 року.
Відповідно до класифікатора типів декларацій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011, попередня митна декларація це декларація з обсягом даних, необхідним для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення.
Порядком заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, передбачено, що Графа 40 «Загальна декларація / попередній документ» заповнюється, якщо поданню МД передувало оформлення тимчасової, попередньої, періодичної, спрощеної МД, МД, за якою ці товари поміщувалися в останній митний режим, що передує заявленому, або іншого документа, який при оформленні товару в митний режим, що передує заявленому, використовувався замість МД.
Окрім цього, суд звертає увагу на те, що згідно з МК України, до періодичних митних декларацій подаються додаткові митні декларації (ІМ ДР), однак, позивачем було подано іншу декларацію згідно із класифікатором типів митних декларацій, а тому, посилання в 40 графі МД 1503 на періодичну митну декларацію суд вважає недоречним.
При цьому, під час судового розгляду справи представником позивача не зазначено, з яких підстав Товариством з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОСТАЛЬ-ЕНЕРГО» не було подано попереднью митну декларацію як це передбачено чинним законодавством.
Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що митницею було дотримано вимоги МК України щодо винесення картки відмови та порядку здійснення митного контролю, посадові особи митниці діяли згідно з чинним законодавством України, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 903020/2024/000113.
Отже, оскаржувана картка про відмову в прийнятті митної декларації є законною та не підлягає скасуванню, при цьому, інші позовні вимоги є похідними від вимоги про визнання протиправним та скасування картки відмови, а тому, також не підлягають задоволенню.
З урахуванням встановлених судом фактичних обставин, перевірених доказами, та аналізу норм чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Керуючись статтями 139, 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОСТАЛЬ-ЕНЕРГО» до Енергетичної митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації №UA 903020/2024/000113, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Розподіл судових витрат у справі не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 31.07.2024 року.

Суддя В.В. Кальник