Справа № 160/6302/24
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
12 серпня 2024 рокуСправа №160/6302/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Турлакової Н.В. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат по справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Державна судова адміністрація України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2024р. по справі №160/6302/24, позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Державна судова адміністрація України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетної програми КПКВ 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів", розпорядником якої є Державна судова адміністрація України (), на користь ОСОБА_1 суддівську винагороду за час вимушеного прогулу за період з 01.03.2021р. по 17.01.2024р. у сумі 2179682,49 грн., що визначена без утримання податків й інших обов`язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 звернулася до суду із письмовою заявою про ухвалення додаткового рішення по справі №160/6302/24, в якій просила: ухвалити додаткове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з наданням правової допомоги у сумі 21000 (двадцять одна тисяча) грн. 00-коп.

В обґрунтування вказаної заяви, зазначає, що 14.11.2018р. між нею та Адвокатським Бюро «Лихопьок Д.П.» укладений Договір №30/18 про надання правової допомоги та у Додатку №1 до Договору сторони узгодили види послуг та їх вартість (із розрахунку 1500,00 грн. за 1 годину). Відповідно до Додаткової угоди від 06.08.2019р. строк дії Договору продовжено до 31 грудня 2024р. та в подальшому відповідно до Додатку №1 (змінений) до Договору від 01.02.2023р. сторони узгодили види послуг та їх вартість (із розрахунку 2000,00 грн. за 1 годину). Позивач зазначає, що адвокатом Лихопьоком Д.П., була надана допомога по справі №160/6302/24 на загальну суму 21000,00 грн., яка полягала: - в складанні адміністративного позову (визначення релевантних джерел права та судової практики); - складання клопотання про заміну належного відповідача; - складання уточненого адміністративного позову, - складання пояснень від 29.07.2024р., що підтверджується Актом про надання послуг-правової допомоги від 02.08.2024р., який також містить детальний опис наданих послуг, затрачений адвокатом час та вартість таких послуг.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.08.2024р. вказана заява позивача про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат призначена до розгляду у судовому засіданні на 12 серпня 2024 року о 14:00 год.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, а саме вказана ухвала суду разом із повістками були отримані позивачем, відповідачем та третьою особою 08.08.2024р., що підтверджується відповідними Довідками про доставку електронного листа до їх електронних кабінетів.

У ч.3 ст.252 КАС України зазначено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву про прийняття додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Зокрема, згідно частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин 4 та 5 ст. 134 КАС України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно частини 3 статті 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із пунктами 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню у судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: ...На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Таким чином, суд зазначає, що на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачу необхідно було надати: договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послу у встановленому законом порядку, розрахунок таких витрат, та підтвердити зв`язок цих витрат з конкретною адміністративною справою.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, а також з огляду на принцип економії в адміністративному судочинстві, встановить що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, усі ці витрати повинні перебувати у безпосередньому причинному зв`язку із наданням правової допомоги у конкретній справі, а їх розмір повинен бути розумним.

В обґрунтування витрат на правничу допомогу, позивач посилається на те, що між нею та Адвокатським Бюро Лихопьок Д.П. укладений Договір №30/18 від 14.11.2018р. про надання правової допомоги та у Додатку №1 (змінений) до Договору від 01.02.2023р. сторони узгодили види послуг та їх вартість (із розрахунку 2000,00 грн. за 1 годину), відповідно до Додаткової угоди від 06.08.2019р. Строк дії Договору продовжено до 31 грудня 2024 року.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2024р. по справі №160/6302/24, позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Державна судова адміністрація України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетної програми КПКВ 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів", розпорядником якої є Державна судова адміністрація України (), на користь ОСОБА_1 суддівську винагороду за час вимушеного прогулу за період з 01.03.2021р. по 17.01.2024р. у сумі 2179682,49 грн., що визначена без утримання податків й інших обов`язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У позовній заяві позивачем було зазначено, що попередні витрати на правову допомогу складають 14000 грн., але витрати можуть збільшитися через участь адвоката в судових засіданнях, складання інших процесуальних документів під час розгляду в суді першої інстанції (заяв, клопотань та інш). У зв`язку з чим, у прохальній частині позовної заяви просила стягнути з Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу.

Під час розгляду справи та прийняття рішення, судом була розглянута вказана вимога про розподілу судових витрат.

Так, в мотивувальній частині рішення, суд прийшов до висновку про відмову у розподілі судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки наданими до суду, документами витрати на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі № 160/6302/24 в сумі 14000,00 грн. не підтверджено.

Суд звертав увагу, що, як позовна заява, так і заява на виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху, додаткові пояснення, клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, клопотання про призначення експертизи, клопотання про зупинення провадження у справі, клопотання про залишення без розгляду клопотання про призначення експертизи та клопотання про зупинення провадження у справі, клопотання про заміну неналежного відповідача, клопотання про уточнений адміністративний позов, заяви про уточнення позовних вимог, клопотання про долучення доказів, додаткові пояснення у справі, підписані та подані позивачкою ОСОБА_1 . В судових засіданнях 22.07.2024р., та 29.07.2024р. також брала участь безпосередньо позивач, за відсутності представника.

Разом з тим, до заяви про ухвалення додаткового рішення, позивачем додано лише Акт від 02.08.2024р. про надання послуг правової допомоги згідно з Договором №30/18 від 14.11.2018р., будь-яких інших додаткових доказів, що підтверджують обсяг часу витраченого на надання правничої допомоги адвокатом по даній справі не надано.

При цьому, суд не надає повторно оцінку обставинам та доказам, яким, яким вже надавалася під час прийняття рішення по справі під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу.

Долучений позивачем до заяви Акт від 02.08.2024р. про надання послуг правової допомоги згідно з Договором №30/18 від 14.11.2018р., суд оцінює критично, оскільки наведені в ньому надані адвокатом 4 послуги не підтверджуються матеріалами справи, зокрема: 1) складання адміністративного позову (визначення релевантних джерел права та судової практики) 7год. (14000грн.) позовна заява; 2) складання клопотання про заміну належного відповідача; 3) складання уточненого адміністративного позову; 4) складання пояснень від 29.07.2024р., оскільки підписані особисто позивачем.

Крім того, Верховним Судом неодноразово зазначалося, що визначення релевантних джерел права та судової практики не входить до витрат на правничу допомогу, при цьому спірні правовідносини не є складними, практика по даній категорії справ фактично узгоджена та не потребує вивчення якихось особливостей або тонкощів законодавства.

Таким чином, вказаний Акт від 02.08.2024р. про надання послуг правової допомоги згідно з Договором №30/18 від 14.11.2018р. не містить належних обґрунтувань та доказів, згідно яких, слід відшкодовувати витрати на правничу допомогу.

Необхідно звернути увагу, що, з матеріалів справи встановлено, що позивачка, є фахівцем у галузі права, займає посаду судді.

Таким чином, матеріали справи, не доводять факту понесення позивачем витрат за складання та подання позовної заяви до суду в адміністративній справі №160/6302/24, оскільки фактичні витрати позивача на правову допомогу не підтверджені доказами, зокрема відповідними платіжними документами, оформленими у встановленому законом порядку.

Крім того, дослідивши перелік і зміст поданих позивачем документів, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем на виконання вимог ч.4 ст. 134 КАС України не надано доказів на підтвердження сплати понесених судових витрат на правничу допомогу або розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі 21000,00 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим, у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 248, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат по справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Державна судова адміністрація України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова