Справа № 280/5484/24
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

16 серпня 2024 року Справа № 280/5484/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83 -А, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057, )

про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11.06.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 13.05.2024 за номером № 73, щодо відмови в призначені пенсії за віком ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди його роботи з 15.10.1981 по 28.08.1989 в колгоспі ім. 50 річчя СРСР Михайлівського району Запорізької області, згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 виданої 25.08.1989 року, у зв`язку із чим повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.05.2024 щодо призначення пенсії за віком.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.05.2024 позивач звернувся до управління Пенсійного фонду із заявою про призначення йому пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV). Рішенням від 13.05.2024 № 73 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 15.10.1981 по 28.08.1989 в колгоспі ім. 50 річчя СРСР Михайлівського району Запорізької області у зв`язку з відсутністю довідки про кількість вироблених трудоднів. Позивач вважає відмову протиправною та такою, що не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки трудова книжка позивача містить всі необхідні записи та підтверджує роботу позивача у вказані періоди. Просить позов задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, зокрема зазначив, що довідку про відпрацьовану кількість вихододнів, встановлений мінімум та реорганізацію позивачем надано не було, що свідчить про відсутність підстав для зарахування до стажу роботи позивача періоду роботи з 15.10.1981 по 28.08.1989 в колгоспі ім. 50 річчя СРСР Михайлівського району Запорізької області. Враховуючи наведене, Головним управлінням було встановлено, то згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача складає 17 років 7 місяців 2 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058. В задоволенні позову просить відмовити.

Представник третьої особи проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у письмових поясненнях, зокрема зазначив, що позивачем надано архівну довідку від 15.11.2022 № 0607/1311, видану Державним архівом Запорізької області, про членство в колгоспі ім. 50 річчя СРСР с. Плодородне Михайлівського району Запорізької області, в якій зазначено, що позивач прийнятий до членів колгоспу з 23.11.1984. Також у архівній довідці від 15.11.2022 зазначено, що в протоколах засідань правління та загальних зборів уповноважених членів колгоспу ім. 50 річчя СРСР за 1981 та 1989 відомості про прийняття у 1981 та виключення з членів колгоспу в 1989 ОСОБА_1 відсутні. Разом з цим архівна довідка не містить інформацію про встановлений мінімум та відпрацьовані трудодні в колгоспі, а також про реорганізацію колгоспу та звільнення з роботи. Слід зазначити, що відповідно до записів трудової книжки від 25.08.1989 НОМЕР_2 позивача прийнято до членів колгоспу 15.10.1981 та звільнено з членів колгоспу 28.08.1989. Таким чином, відсутність довідки про встановлений мінімум та відпрацьовані трудодні в колгоспі, реорганізацію колгоспу та звільнення з роботи, а також вищенаведені розбіжності позбавляють можливості відповідача зарахувати до страхового стажу позивача спірний період роботи з 15.10.1981 по 28.08.1989. Отже, позивач відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV не набув необхідного страхового стажу, тому підстави для призначення пенсії за віком відсутні.

Ухвалою суду від 17.06.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач 06.05.2024 року звернувся до Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058.

В порядку екстериторіальності заява позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області та прийнято рішення від 13.05.2024 № 73, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. В рішенні зазначено, що страховий стаж позивача складає 17 років 07 місяців 02 дні. Вік позивача на день звернення становить 61 рік 6 місяців 19 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи з 1981 по 1989 відповідно до записів трудової книжки колгоспника від 25.08.1989 серії НОМЕР_2 , оскільки відсутня довідка про відпрацьовані вихододні.

Позивач не погоджуючись з таким рішенням відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон № 1058-IV.

За приписами п.1 ч.1 ст.24 Закону № 1058-ІV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 ст.24 Закону № 1058-ІV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників визначався постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 "Про трудові книжки колгоспників" (далі - Постанова № 310).

Згідно п.п. 1, 2 Постанова № 310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Відповідно до п.п. 5, 6 Постанови № 310, до трудової книжки колгоспника заносились наступні дані, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання; причини невиконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві; на підставі чого внесено запис (дата і номер), відомості про нагородження та заохочення.

Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа (п. 13 Постанови № 310).

Згідно з пунктом 14 Постанови правління колгоспів вживають заходи щодо строгого дотримання встановленого порядку ведення трудових книжок, забезпечення кадрів працівників, які ведуть трудові книжки, підготовленими до такої роботи особами, забезпечують належне зберігання архівних документів, які стосуються трудової діяльності колгоспників.

Подібні вимоги містяться також в Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі Інструкція №162) та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за № 58 (далі - Інструкції №58) які були чинними в спірний період.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637.

Щодо не зарахованого до страхового стажу періоду роботи позивача в колгоспі з 15.10.1981 по 28.08.1989, суд зазначає таке.

Згідно із записами трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 виданої 29.08.1989 року позивач:

з 15.10.1981 року прийнятий в колгоспу ім. 50 річчя СРСР на різноробочим, відповідно наказу № 16 від 22.10.1981;

з 01.12.1981 року по 15.06.1982 рік, курси ДТСААФ водіїв у м. Оріхів, відповідно до водійського посвідчення;

з 16.06.1982 року працював водієм мсч 0081;

з 15.10.1982 року по 10.11.1984 року, служба в лавах Радянської армії, відповідно до військового квитка серії НОМЕР_3 ;

з 23.11.1984 року працював водієм авто гаражу, мсч від 14.12.1984;

з 15.05.1989 року переведений різноробочим, на підставі рішення ради авто гаражу;

з 28.08.1989 року припинав членство в колгоспі в зв`язку з виїздом, відповідно дл протоколу № 15 від 28.08.1989 року.

При цьому на аркушах 18-21 вказаної трудової книжки містяться відомості про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі позивача у громадському господарстві. До того ж, у графі 6 міститься запис про документи на підставі яких внесено відповідні записи з 1981 по 28.08.1989 рік.

Також, відомості вказані трудовій книжці колгоспника НОМЕР_2 про те що позивач в період з 15.10.1981 по 28.08.1989 рік працював в колгоспі ім. 50 річчя СРСР Михайлівського району Запорізької області, підтверджуються архівною довідкою Державного архіву Запорізької області ЗОДА № 06о7/Г-1311 від 15.11.2022 року.

Проте, вказані періоди трудової діяльності не зараховані пенсійним органом до страхового стажу позивача з підстав відсутності довідки про кількість вироблених трудоднів.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно із записами, внесеними до трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 виданої 29.08.1989 року (аркуші 18,19), наявна інформація про трудову участь позивача у громадському господарстві, зокрема:

- за 1981 рік: 31 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 40;

- за 1982 рік: 249 відроблених трудодні при встановленому мінімумі трудоднів 240;

- за 1983 рік: служба в Радянській армії з 15.10.1982 по 10.11.1984;

- за 1984 рік: 14 відроблених трудодні при встановленому мінімумі трудоднів 40;

- за 1985 рік: 253 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 260;

- за 1986 рік: 297 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 280;

- за 1987 рік: 312 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 280;

- за 1988 рік: 289 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 280;

- за 1989 рік (по 28.08.1989): 166 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 160.

Отже, позивачем надано трудову книжку колгоспника, в якій містяться відомості про трудову участь в громадському господарстві, прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі та його виконання за період 1981 1989 роки.

Суд звертає увагу на те, що вказані записи в трудовій книжці зроблено у хронологічній послідовності, відсутні ознаки підчисток та підробок, у відповідній графі наведені підставу для внесення відповідних записів.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в цій частині спірних періодів) містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому посилання відповідачів на відсутність інформації про встановлений мінімум трудової участі позивача у громадському господарстві та фактично відпрацьовані вихододні не відповідає фактичним обставинам справи.

При цьому, відсутність такої інформації саме в наданій позивачем архівній довідці № 06о7/Г-1311 від 15.11.2022 року не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означених періодів роботи позивача до стажу роботи, що враховується у призначенні (обрахунку) пенсії, оскільки інформація про встановлений мінімум трудової участі у громадському господарстві та фактично відпрацьовані вихододні наявна у трудовій книжці колгоспника позивача, а тому додаткового підтвердження уточнюючою довідкою не потребує.

Крім того, слід зазначити, що єдиною підставою для врахування до страхового стажу періоду роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин, що випливає з аналізу положень частини 1 статті 56 Закону № 1788-XII.

Водночас, у відповідному розділі трудової книжки колгоспника позивача відсутні записи про невиконання ним мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи в зарахуванні періоду роботи позивача з 15.10.1981 по 28.08.1989 в колгоспі ім. 50 річчя СРСР Михайлівського району Запорізької області до страхового стажу позивача, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, у зв`язку із чим рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 13.05.2024 №73 є протиправним та підлягає скасуванню.

За наведеного вище, суд доходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за віком, періоду роботи в колгоспі ім. 50 річчя СРСР Михайлівського району Запорізької області з 15.10.1981 по 28.08.1989, а також повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 06.05.2024 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83 -А, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057, )-задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 13.05.2024 за номером № 73.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 15.10.1981 по 28.08.1989 в колгоспі ім. 50 річчя СРСР Михайлівського району Запорізької області та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 06.05.2024.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83 -А, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 16.08.2024.

Суддя О.В. Конишева