Справа № 280/5549/24
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2024-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року Справа № 280/5549/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Плужника Максима Валерійовича (пр. Соборний, буд. 158, офіс 66, м. Запоріжжя, 69005), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69005) про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

12.06.2024 засобами системи «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), в особі представника адвоката Плужника Максима Валерійовича, до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним, незаконним та скасувати рішення відповідача про утримання надмірно виплачених коштів від 29.11.2023 року №337 позивачу;

стягнути з відповідача на користь позивача незаконно стягнуті кошти в розмірі 4545,74 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є батьком загиблого військовослужбовця, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію у разі втрати годувальника ОСОБА_2 . При виконанні рішення Запорізького окружного адміністративного суду №280/5841/23 від 29.09.2023 по пенсійній справі ОСОБА_3 , (який є онуком позивача) та перерахунку пенсії ОСОБА_3 від ГУ ПФУ в Запорізькій області, надійшов лист №0800-05-05-8/88420 від 01.12.2023 року, в якому було проінформовано позивача, що оскільки пенсійна справа позивача є суміжною із іншими пенсійними справами, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , то по справі позивача виникла переплата за період 01.08.2020 до 30.11.2021 року в сумі 4545,74 грн. Позивач вважає, що відповідачем неправомірно прийнято рішення про утримання надміру виплачених коштів, а в подальшому незаконно стягнутих у сумі 4545,74 грн., оскільки підставою для утримання грошових коштів стало не наявність зловживань з боку позивача, а помилка посадової (службової) особи, працівника ГУ ПФУ у Запорізькій області. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 17.06.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд справи призначено без виклику сторін.

09.07.2024 засобами системи «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив, в якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що після перерахунку пенсії на підставі рішень суду №280/5841/23, №280/8641/23 частки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 збільшилися, відповідно частка позивача ОСОБА_1 зменшилась в межах максимального встановленого постановою КМУ №674 розміру пенсії. Оскільки був проведений перерахунок за рішенням суду у позивача збільшився розмір пенсії, а також у зв`язку із суміжністю пенсійних справ з іншими пенсійними справами, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , то по пенсійній справі позивача виникла переплата за період з 01.08.2020 до 30.11.2021, про що його було проінформовано листом №0800-05-05-8/88420 від 01.12.2023. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 (батько загиблого військовослужбовця) разом з ОСОБА_3 (син загиблого військовослужбовця) та ОСОБА_4 (мати загиблого військовослужбовця) отримують пенсію в разі втрати годувальника за загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

01.12.2023 ГУ ПФУ в Запорізькій області надіслало позивачу лист (вих.№0800-0505-8/88420) яким проінформувало, що під час перевірки правильності виплати позивачу пенсії встановлено, що на виконання рішення суду по пенсійній справі ОСОБА_3 проведено перерахунок пенсії (судова справа №280/5841/23 від 29.09.2023). Оскільки пенсійна справа позивача є суміжною зі справою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виникла переплата з 01.08.2020 до 30.11.2021 в сумі 4545,74 грн. Запропоновано позивачу у місячний термін добровільно повернути надміру отримані ним суми пенсії. Також повідомлено, що у разі відмови позивача щодо повернення коштів зазначена сума переплати буде стягнута з пенсії починаючи з січня 2024 року за рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Позивач звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Запорізькій області за роз`ясненням щодо не зрозумілої йому переплати.

Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 06.02.2024 за №2105-363/З-02/8-0800/24 позивачу було повідомлено, що під час перевірки правильності виплати пенсії позивачу встановлено, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду по пенсійній справі ОСОБА_3 , відповідачем у листопаді 2023 року було проведено з 01.04.2019 перерахунок його пенсії на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» №33/28-4452 від 11.08.2023 на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/5841/23.

Оскільки пенсійна справа позивача є суміжною із іншими пенсійними справами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , то по його пенсійній справі виникла переплата за період з 01.08.2020 до 30.11.2021, про що позивача було проінформовано листом 0800-0505-8/88420 від 01.12.2023.

На виконання рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області №337 від 29.11.2023, з пенсійної виплати ОСОБА_1 в період з 01.01.2024 по 28.02.2024 проведено відрахування в сумі 4545,74 грн. (2077,69 грн. - в січні 2024 року та 2468,05 грн.- в лютому 2024 року).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ) особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до ст. 1 -1 Закону №2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Верховний Суд, зокрема у постановах від 13.02.2020 у справі №607/14668/16-а, від 27.03.2020 у справі № 607/4451/16-а, зазначив наступне:

«Відповідно до п. 38 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів; 3) перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження. Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 6), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Відтак, саме на відповідача було покладено обов`язок, при призначенні пенсії позивачу, щодо здійснення перевірки допустимості документів, поданих разом із заявою для призначення пенсії, та обґрунтованість видачі таких з метою забезпечення не лише реалізації права особи на призначення та отримання пенсії, а й контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду»

У справі, що розглядається, спірним є те, що відповідач з`ясувавши, що за період з 01.08.2020 по 30.11.2021 по пенсійній справі позивача з технічних причин (внаслідок проведення перерахунків по суміжним справам) було встановлено надмірно виплачені кошти у розмірі 4545,74 грн. здійснив відрахування на підставі рішення від 29.11.2023 №337 та утримав 4545,74 грн., у зв`язку з тим, що позивачеві вказана сума обрахована безпідставно та не належить позивачеві.

Однак, згідно п.5 Розділу ІІ Порядку №19-1 за наявності в пенсійній справі документів, які містять неточності, виправлення та/або у яких відсутні відповідні записи (відбитки печаток, штампів, підписи), з`ясовується наявність документів, що уточнюють ці обставини, або потреба у проведенні їх перевірки.

Згідно з п.2 Розділу ІІІ Порядку №19-1 у разі виявлення під час інвентаризації порушень законодавства рішення про призначення (перерахунок, утримання, відрахування) пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) переглядаються відповідно до чинного законодавства.

Отже, єдиною підставою для перегляду рішення про перерахунок пенсії під час інвентаризації є виявлення порушень законодавства.

Порядок утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій визначено ст. 50 Закону №1058-IV, згідно з ч. 1 якої суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Згідно зі статтею 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані пенсійним органом за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Правильність розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 Цивільного кодексу України майно підлягає поверненню у разі доведення цих фактів.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №487/3380/16-а та від 11.02.2020 у справі №761/41107/16-а.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 №6-4.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до ст. 50 Закону №1058-IV. Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

Для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, мав достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20.05.2019 у справі №489/205/16-а та від 03.10.2019 у справі №487/3380/16-а.

У разі припинення виплати пенсії відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону №1058-IV решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.

Таким чином, законодавець встановив наступні підстави для відрахування виплаченої надміру суми пенсії або коштів на підставі рішення пенсійного органу:

- зловживання з боку пенсіонера;

- подання страхувальником недостовірних даних.

Відповідно до ч. 3 ст. 107 Закону №1058-IV суми коштів, безпідставно стягнені органами Пенсійного фонду: юридичних і фізичних осіб, підлягають поверненню в триденний строк з дня прийняття рішення виконавчим органом Пенсійного фонду або судом про безпідставність їх стягнення: одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи з розрахунку 12 (відсотків річних облікової ставки Національного банку України.

Аналіз зазначених норм Закону №1058-IV та Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, дає підстави вважати, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов зокрема, зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.

Зловживанням з боку пенсіонера є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Таким чином, відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат, несуть пенсіонери - у разі не повідомлення органу пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, а також страхувальники - внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25.10.2016 (справа № 686/26486/14-а та постанові Верховного Суду у постанові від 25.09.2018 (справа № 340/644/15-а). Отже, в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Так відповідачем не надано доказів в підтвердження обставин, за яких допускається стягнення відповідачем з пенсіонера зайво виплачених сум пенсій, не надано доказів про вчинення саме позивачем зловживань (недобросовісності), що призвели до безпідставної виплати йому сум пенсії, то у відповідача були відсутні підстави для утримання з позивача надміру виплачених сум пенсій.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Беручи до уваги викладене вище, суд вважає, що пенсіонер не може нести відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, у тому числі довідок про заробітну плату, які видаються підприємством на виконання його повноважень, а тому на пенсіонера може бути покладений обов`язок про повернення надміру виплаченої пенсії лише у випадку встановлення і доведення об`єктивними даними зловживань з його боку, тобто наявність об`єктивно встановленої вини в наданні недостовірних даних.

Відповідачем не надано доказів зловживанням з боку позивача, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що аналогічні рішення були винесені відповідачем і по суміжним пенсійним справам стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.06.2024 у справі №280/1281/24, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.08.2024, задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 . Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області про утримання надмірно виплачених коштів від 22.02.2023 №21 ОСОБА_3 . Стягнуто з ГУ ПФУ в Запорізькій області на користь ОСОБА_3 стягнуті кошти в розмірі 5421,48 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08.2024 у справі №280/5538/24 визнано протиправним та скасовано Рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 29.11.2023 за №338 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру щодо утримання надмірно виплачених коштів ОСОБА_4 . Стягнуто з ГУ ПФУ в Запорізькій області на користь ОСОБА_4 безпідставно стягнуті кошти в сумі 4545 грн. 74 коп.

При розгляді даної справи суд бере до уваги зазначені судові рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем правомірність спірного рішення не доведено.

Аналізуючи у сукупності фактичні обставини справи та норми закону, виходячи з принципу верховенства права, з метою повного захисту порушених прав і свобод позивача, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відрахування надмірно виплачених коштів з позивача не відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, а отже є протиправним, у зв`язку зву із чим підлягає скасуванню.

Суд також звертає увагу, що Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13). При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Зокрема, вимога ефективності міститься у таких нормах Кодексу адміністративного судочинства України: частинах першій та другій статті 2 (завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень; у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, розсудливо); частині другій статті 5 (захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень); абзаці 2 частини другої статті 9 (суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень); частині четвертій статті 242 (судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень).

Отже, аналіз положень Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що ефективність судового захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві включає ефективність розгляду та вирішення справи, ефективність способу захисту, ефективність судового рішення та ефективність його виконання. Всі ці складові можна охопити єдиним терміном «ефективне правосуддя», що виступає еталоном для оцінки судової гілки влади та є запорукою довіри до неї з боку громадян, а також інших суб`єктів.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З метою ефективного відновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких позивач звернулась до суду, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача незаконно стягнуті кошти в розмірі 4545,74 грн.

Щодо інших доводів відповідача викладених в відзиві, то в даному випадку суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) заява №18390/91; пункт 29).

Інші доводи пенсійного органу не впливають на суть спору, а отже не потребують детальних відповідей.

З урахуванням викладеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

В зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», питання щодо його розподілу судом не вирішувалось.

Інші судові витрати позивачем до стягнення не заявлялись.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Плужника Максима Валерійовича (пр. Соборний, буд. 158, офіс 66, м. Запоріжжя, 69005) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69005) про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення коштів задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про утримання з ОСОБА_1 надмірно виплачених коштів від 29.11.2023 року №337.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) безпідставно стягнуті кошти в розмірі 4545,74 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок п`ять гривен сімдесят чотири копійки).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «19» серпня 2024 року.

Суддя Р.В. Кисіль