Справа № 200/11305/21
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2024-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року справа №200/11305/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року у справі № 200/11305/21 (головуючий І інстанції Ушенко С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на військовій службі, стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ), в якому просив суд:

-визнати протиправною бездіяльність щодо ненадання 56 днів для відпочинку у інший робочий день за час виконання службових обов`язків у вихідні, святкові та неробочі дні, які не використані під час участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в період з 05 лютого 2021 року по 26 липня 2021 року;

-зобов`язати нарахувати та виплатити грошову компенсацію за 56 вихідних, святкових та не робочих днів, які не використані під час участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в період з 05 лютого 2021 року по 26 липня 2021 року;

-визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у безпідставному та невмотивованому ненаправлені на обстеження військово-лікарською комісією у зв`язку зі звільненням з військової служби;

-визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у не проведенні розрахунку вислуги років та не виплати надбавки за вислугу років та надбавки за особливості проходження служби в повному обсязі за період служби з лютого 2021 по серпень 2021 року;

-зобов`язати провести розрахунок вислуги років та ухвалити відповідний наказ, в якому зазначити календарну та пільгову вислугу років станом на час звільнення з військової служби 05 серпня 2021;

-зобов`язати нарахувати та виплатити недонараховане внаслідок невірного розрахунку надбавки за вислугу років та надбавки за особливості проходження служби грошове забезпечення за період служби з лютого 2021 по серпень 2021 року;

-визнати протиправним та скасувати наказ від 05 серпня 2021 № 211-РС в частині звільнення з військової служби розвідника розвідувального взводу 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 ;

-визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (по стройовій частині) від 05 серпня 2021 № 211 в частині виключення розвідника розвідувального взводу 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення;

-поновити на військовій службі на посаді розвідника розвідувального взводу 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 ;

-зобов`язати нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.08.2020 до дня фактичного поновлення на роботі, виходячи з приписів постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, та виходячи з грошового забезпечення з посади розвідника розвідувального взводу 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 станом на день звільнення з військової служби, 05 серпня 2021 року;

-визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати у зв`язку зі звільненням з військової служби 05 серпня 2021 року: грошового забезпечення за період з 01 липня 2021 року по 05 серпня 2021 року; винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я військовослужбовцям, які беруть участь в заходах ЗНБО, виконують обов`язки за посадою (в тому числі тимчасово ) за період з 01 липня 2021 року по 26 липня 2021 року; винагороди за безпосередню участь в Операції об`єднаних сил за період з 01 липня 2021 року по 26 липня 2021 року; коштів на відрядження у сумі 293,56 грн.; матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у сумі 600,00 грн.; грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік у сумі 10691,85 грн.; компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2021 рік в кількості 13 днів; грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021 рік в кількості 14 днів; індексації грошового забезпечення за період з 05.02.2021 по 05.08.2021;

-зобов`язати нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період з 01 серпня 2021 року по 05 серпня 2021 року;

-зобов`язати нарахувати та виплатити компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2021 рік в кількості 13 днів, виходячи з приписів постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, та виходячи з грошового забезпечення розвідника розвідувального взводу 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 станом на день звільнення з військової служби, 05 серпня 2021 року;

-зобов`язати нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021 рік в кількості 14 днів, виходячи з приписів постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, та виходячи з грошового забезпечення розвідника розвідувального взводу 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 станом на день звільнення з військової служби, 05 серпня 2021 року;

-стягнути з Військової частини НОМЕР_1 матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у сумі 600,00 грн.;

-стягнути з Військової частини НОМЕР_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік у сумі 10691,85 грн.;

-стягнути з Військової частини НОМЕР_1 кошти на відрядження у сумі 293,56 грн.;

-зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 05 лютого 2021 року по 05 серпня 2021 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - жовтень 2020 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року позов задоволено частково, а саме суд:

Визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо видачі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) направлення на обстеження військово-лікарською комісією у зв`язку зі звільненням з військової служби.

Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) підготувати та направити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) направлення на обстеження військово-лікарською комісією у зв`язку зі звільненням з військової служби.

Визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо проведення розрахунку вислуги років та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) надбавки за вислугу років і надбавки за особливості проходження служби в повному обсязі за період служби з лютого по серпень 2021 року.

Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) провести розрахунок вислуги років ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) та ухвалити відповідний наказ, в якому зазначити календарну та пільгову вислугу років станом на час звільнення з військової служби 05 серпня 2021 року згідно висновків суду.

Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) недонараховане внаслідок невірного розрахунку надбавки за вислугу років та надбавки за особливості проходження служби грошове забезпечення за період служби з лютого по серпень 2021 року.

Визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) коштів на відрядження у сумі 293 (двісті дев`яносто три) гривні 56 копійок.

Стягнув з Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) кошти на відрядження у сумі 293 (двісті дев`яносто три) гривні 56 копійок.

Визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо неврахування вимог абзаців четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку № 1078 при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) індексації грошового забезпечення в період з 05.02.2021 по 26.07.2021.

Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) індексації грошового забезпечення за період з 05.02.2021 по 26.07.2021 із врахуванням абзаців четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку № 1078.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задавлені позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач був виключений із списків особового складу військової частини згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2021 №221 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2021 №211-РС та рапорту старшого солдата ОСОБА_1 ( вх.№8141 від 19.07.2021).

Кошти на відрядження не виплачувались, оскільки позивач не звертався до командира військової частини із посвідченням про відрядження та квитки на потяг до фінансово-економічної служби не надавалися, тобто не здійсненні усі необхідні дії з метою отримання відшкодування у зв`язку з відрядженням.

Також позивач відповідно до рапорту від 10.07.2021 (вх.№8141 від 19.07.2021) бажання направлятися на обстеження військово - лікарською комісією в разі звільнення не висловлював.

Крім того у військової частини НОМЕР_1 на даний час відсутні законні підстави на направлення на обстеження військово- лікарською комісією у зв`язку зі звільненням позивача з військової служби так як даний військовослужбовець звільнений 05.08.2021.

Також скаржник не погоджується з рішенням суду щодо перерахунку позивачеві вислуги років. Військовою частиною НОМЕР_1 було правильно розраховано вислугу років. Тому підстав для перерахунку років відсутні.

Скаржник не погоджується з рішення суду щодо проведення індексації, оскільки підвищення постійних складових грошового забезпечення позивача, у тому числі розміру посадового окладу, відбулося у березні 2018 року. Отже, місяць березень 2018 року є базовим для обчислення індексу споживчих цін. При цьому, обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з наступного місяця, тобто з квітня 2018 року.

Відповідно до даних Держстату індекс споживчих цін з лютого 2021 року по липень 2021 року не перевищував 103%. Таким чином у позивача відсутні права на отримання індексації за період з 05.02.2021 року до 26.07.2021 року.

Окрім того, відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з лютого 2021 року індекс споживчих цін не перевищував 103%, а тому передбачені Законом № 1282-XII підстави для індексації грошового забезпечення позивача за вказаний період були відсутні.

За таких обставин, оскільки за період з 05.02.2021 до 26.07.2021 грошове забезпечення позивача індексації не підлягало, тому військова частина НОМЕР_1 діяла у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

З вищезазначеного вбачається, що в даному випадку відсутні підстави для визнання дій Відповідача щодо безпідставної не виплати індексації грошового забезпечення протиправними, оскільки Відповідач у своїх діях керувався вимогами чинного законодавства, розпорядженнями Міністерства оборони України та виконав їх в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач з 2017 року є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

На підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 36 від 05.02.2021 старшого солдата ОСОБА_1 , прийнятого на військову службу за контрактом на 6 (шість) місяців та призначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 36-рс від 05 лютого 2021 року на посаду номера обслуги гранатометного взводу 2 механізованого батальйону, зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення.

У наказі зазначена календарна вислуга років - 03 роки 07 місяців 11 днів, пільгова вислуга років 00 років 00 місяців 00 днів.

В якості підстави для прийняття наказу зазначено припис військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.02.2021 № 119 та наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 36-рс від 05.02.2021.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 № 984 від 05.08.2021 позивач в період з 05.02.2021 по 26.07.2021 безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення.

З опису вкладення у цінний лист вбачається, що 05.07.2021 позивач засобами поштового зв`язку направив командиру ВЧ НОМЕР_1 :

- рапорт на виплату індексації грошового забезпечення за весь період проходження військової служби із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) жовтень 2020 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (лист Мінсоцполітики від 23.06.2020 №76/0/214-20);

- рапорт на виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік;

- рапорт на виплату коштів на оздоровлення за 2021 рік без надання відпустки;

- рапорт на виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2021 року відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 № 325 Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань;

- рапорт про надання розрахунків нарахування: допомоги на оздоровлення за 2021; матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік; грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021 рік в кількості 14 днів; індексації грошового забезпечення за весь період проходження військової служби із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) жовтень 2020 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078; розрахунку середньоденного грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100; грошового атестату; довідки про безпосередню участь в ООС; рапорту про повернення довідок про безпосередню участь в АТО та ООС; рапорту щодо змісту довідки про безпосередню участь в ООС.

Вище зазначені рапорти отримано відповідачем 12.07.2021.

10.07.2021 позивач подав рапорт командиру РВ 2 МБ з проханням клопотати перед командуванням частини про звільнення з військової служби у запас, відповідно до статті 26 частини 5 пункту 2 підпункту а Закону України Про військовий обов`язок та військову службу у зв`язку із закінченням строку контракту.

16.07.2021 позивач звернувся із рапортом про виплату грошової компенсації за 58 вихідних, святкових та неробочих днів, які він не використав під час виконання завдань у зоні проведення Операції об`єднаних сил з 05.02.2021 по 05.08.2021. Рапорт надіслано засобами поштового зв`язку цінним листом із описом вкладення № 624 і повідомленням про вручення та отримано відповідачем 20.07.2021.

Листом від 27.07.2021 № 1/37/2303 відповідач повідомив, що у відповідності до наказу Міністерства оборони України від 19.01.2016 № 27 Про затвердження Інструкції про організацію у Збройних Силах України соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та членів їхніх сімей, працівників Збройних Сил України грошова компенсація за невикористані вихідні, святкові та неробочі дні не передбачена. Зазначено, що при звільненні, у відповідності до вищенаведеного наказу Міністерства оборони України, буде виплачена грошова компенсація за всі дні невикористаної щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 211 від 26.07.2021 старшого солдата ОСОБА_1 , розвідника розвідувального взводу 2 механізованого батальйону, прийнято вважати таким, що 26 липня 2021 року вибув зі складу сил та засобів Військової частини НОМЕР_1 до пункту постійної дислокації Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 .

02.08.2021 позивач звернувся із рапортами про компенсацію витрат на відрядження та про надання відпустки за невикористані вихідні, святкові та неробочі дні. Цінний лист 160 отримано відповідачем 05.08.2021.

04.08.2021 позивач засобами поштового зв`язку також подав рапорт про його направлення на проходження Військово-лікарської комісії, який отримано відповідачем 05.08.2021.

З 05 серпня 2021 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) старшого солдата ОСОБА_1 , звільненого наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 05.08.2021 № 211-РС з військової служби в запас за підпунктом а пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у зв`язку із закінченням строку контракту), прийнято вважати таким, що справи та посаду здав, і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказаним наказом встановлено, що календарна вислуга років позивача у Збройних Силах України на день звільнення складає 04 роки 01 місяців 11 днів, пільгова - 00 років 11 місяців 12 днів, і наказано виплатити: щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 130% від посадового окладу; надбавку за особливості проходження військової служби в розмірі 65% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку в кількості 13 діб; грошову компенсацію за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій, тривалістю 14 календарних діб на рік, за 2021 рік; грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2021 рік у сумі 10691,85 грн.; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерством оборони України від 07 червня 2018 року №260 за 2021 рік у сумі 600,00 грн.

Згідно розрахунку при звільненні № 221 від 05.08.2021 позивачу нараховані кошти у сумі 22075,51 грн., які були виплачені на його картковий рахунок, відкритий 07.09.2021 у Приватбанк. Зазначена сума складається: оклад за військовим званням 96,77 грн., посадовий оклад 440,32 грн., надбавка за вислугу років 30% 161,13 грн., надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 453,85 грн., премія 130% - 572,42 грн., грошова компенсація за відпустку 2021 рік 4483,68 грн., грошова компенсація за відпустку УБД 2021 рік 4483,68 грн., допомога на оздоровлення за 2021 рік 10691,85 грн., матеріальна допомога за 2021 рік 600,00 грн., індексація 83,11 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2232 військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Закону № 2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно пп. а і б п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ (звільнення з військової служби) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах:

2) під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації):

а) у зв`язку із закінченням строку контракту;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби;

Частиною 7 статті 26 Закону № 2232-XII встановлено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Частиною 3 ст. 24 Закону № 2232-XII визначено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Статтями 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо). Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Пунктом 1 Розділу І Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення №1153/2008) передбачено, що цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

За пунктом 113 Положення №1153/2008, переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку.

Відповідно до абз. 2 п. 12 Положення, право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 233 Положення, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.

Відповідно до підпункту 2 пункту 225 Положення, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною 3 , пунктом 2 частини 4, пунктом 3 частини 5 та пунктом 3 частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу":

у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

у військових званнях до полковника (капітана 1 рангу) включно за всіма підставами - командувачами видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_4 , начальником Генерального штабу Збройних Сил України, керівником служби персоналу Міністерства оборони України, начальником Національного університету оборони України імені Івана Черняховського;

у військових званнях до бригадного генерала (коммодора) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військових звань включно за всіма підставами - Головнокомандувачем Збройних Сил України;

у військових званнях до генерал-лейтенанта (віце-адмірала) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військових звань включно за всіма підставами - Міністром оборони України;

у військових званнях генерала (адмірала) та прирівняному до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військовому званні - Президентом України.

Розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірка документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170, уточняються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

Згідно із абзацом 2 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції № 170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

За п. 4.15 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170, переміщення по службі в іншу місцевість військовослужбовців, які мають потребу за станом свого здоров`я або за станом здоров`я членів сімей змінити місце служби і проживання, а також за сімейними обставинами та з інших поважних причин, або на нижчу на один ступінь посаду за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені військові звання старший лейтенант або молодший сержант (старшина 2 статті)) провадиться на особисте прохання відповідно до підпунктів 2, 3 пункту 82 Положення за рапортом військовослужбовця, поданим за підпорядкуванням.

Крім рапорту військовослужбовця, підставами для прийняття рішення щодо його переміщення за станом здоров`я, сімейними обставинами чи з інших поважних причин є постанова (висновки) військово-лікарської та лікарсько-консультативної комісій, акт обстеження сімейного стану, документи, що підтверджують наявність і вік дітей, наявність житла, розміри доходів тощо.

За п. 8.14 Інструкції , у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Після закінчення встановленого безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою військовослужбовець підлягає обстеженню військово-лікарською комісією для визначення придатності до військової служби.

Визначення придатності за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) визначення необхідності і умов застосування медико-соціальної реабілітації допомоги військовослужбовцям забезпечується військово-лікарською експертизою, основні засади функціонування якої визначено Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402.

Згідно з п. 1.1 розділу I Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення) військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 1.2 глави 1 Розділу І указаного Положення військово-лікарська експертиза - це визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Згідно п. 2.1 глави 2 Розділу І Положення № 402 постанови ВЛК оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв колишнього військовослужбовця. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

Питання проведення медичного огляду військовослужбовцями врегульовано главою 6 Постанови № 402, п. 6.1 якої передбачено, що направлення на медичний огляд військовослужбовців (крім військовослужбовців строкові служби) проводиться прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Згідно п. 6.4. вказаної Постанови у разі виявлення під час обстеження або лікування у військовому лікувальному закладі у військовослужбовця захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють у мирний час непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатність до військової служби у мирний час, обмежену придатність у воєнний час, у воєнний час - непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, ці особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеню придатності до військової служби за рішенням начальника військового лікувального закладу на підставі подання начальника лікувального відділення, у якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис в історії хвороби, який завіряється підписом начальника військового лікувального закладу.

Аналіз наведеним норм свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, та які забажали звільнитися з військової служби, у тому числі, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або обмежену придатність до військової служби….. І ЩО? Визначення придатності за станом здоров`я до військової служби військовослужбовців забезпечується військово-лікарською експертизою, направлення на яке видається, у тому числі, командирами військової частини.

Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 затверджено Інструкцію з діловодства у Збройних Силах України, яка встановлює загальні вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами у військових частинах (установах) Збройних Сил України, штабах угруповань військ, (далі військові частини, установи), включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік, зберігання і контроль за виконанням (далі Інструкція № 124).

За п. 1.3 Інструкції відповідальним за організацію діловодства у військовій частині (установі) є командир (керівник).

Пунктом 2.1.6. Інструкції № 124 визначено, що у Збройних Силах України створюються такі види документів (далі документи): наказ, директива, розпорядження, бойовий наказ, бойове розпорядження, окреме доручення (доручення), рішення, протокол, положення, постанова, інструкція, історичний формуляр, формуляр, правила, план, звіт, доповідь, донесення, доручення, акт, звуко- та відеозаписи, програма, алгоритм, рапорт, заява, телеграма, телефонограма, факсограма, службовий лист, довідка, методичні рекомендації, доповідна та пояснювальна записки, протокол, припис, посвідчення про відрядження, відпускний квиток, графік відпусток, обхідний лист та інші документи, розроблені в установленому порядку.

Рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Наказ командира (керівника) основний розпорядчий документ командира (керівника) військової частини (установи), виданий на правах єдиноначальності; рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

За п. 2.8.20.1 Інструкції, погодження може здійснюватися як у військовій частині (установі) посадовими особами, які відповідно до їх компетенції вирішують питання, порушені в проекті документа (внутрішнє погодження), так і за її межами іншими заінтересованими установами (зовнішнє погодження).

Внутрішнє погодження проектів документів, що розробляються на виконання завдань, визначених у розпорядчих документах та дорученнях вищих органів військового управління, проводиться не пізніше ніж у дводенний термін після завершення їх розроблення безпосереднім виконавцем. Проекти таких документів розглядаються командиром (керівником) військової частин (установи) невідкладно.

Зовнішнє погодження зазначених проектів документів проводиться не пізніше ніж у триденний термін після їх реєстрації у військовій частині (установі), до якої проект надсилається для розгляду.

Інші проекти документів посадові особи зобов`язані розглядати в першочерговому порядку, але не пізніше ніж у 10-денний термін.

Посадова особа, якій надано документ на погодження, проводить його погодження лише в межах своїх повноважень, без внесення коригувань до змісту документа.

Відповідно до п. 2.2.4. Інструкції № 124, у військових частинах (установах) Збройних Сил України, зокрема, видаються: накази командира (керівника) військової частини (установи) (по стройовій частині).

Згідно п.2.3.4. Інструкції № 124, накази по стройовій частині видаються з питань, зокрема, щодо: перебування на лікуванні та повернення на службу з лікувального закладу; звільнення від виконання службових обов`язків за станом здоров`я і виходу на службу після хвороби; призначення, переміщення та звільнення працівників Збройних Сил України (крім державних службовців); вибуття у відрядження, відпустку, на навчання, прибуття з відрядження, відпустки, навчання (крім державних службовців) .

Пунктом 2.9.1.6. Інструкції № 124 визначено, що накази підписуються командиром (керівником) військової частини (установи), а в разі його відсутності посадовою особою, яка виконує його обов`язки згідно з письмовим наказом.

Також згідно з пунктом 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.

Аналіз положень законодавства свідчить, що, командир військової частини за результатами розгляду рапорту (заяви) позивача - військовослужбовця, зобов`язаний був протягом місяця розглянути рапорт (заяву) військовослужбовця та надати відповідь по суті порушених питань.

Так, матеріали справи містять докази направлення позивачем на адресу відповідача рапорту командиру Військової частини НОМЕР_1 на проходження військово-лікарської комісії. Зазначений рапорт направлено цінним листом 137 з описом вкладення та отримано відповідачем 05.08.2021.

Отже, військова частина повинна була виконати свій обов`язок, а саме розглянути рапорт військовослужбовця по суті та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

Посилання скаржника на те, що позивачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження факту подання рапорту в офіційному порядку, спростовуються матеріалами справи, які підтверджують направлення рапорту.

Відповідач будь-яких пояснень з приводу розгляду рапорту позивача на проходження військово-лікарської комісії від 04.08.2021, не надав, що свідчить про допущення ним протиправної бездіяльності по відношенню до позивача, який не отримав направлення на проходження військово-лікарської комісії.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду в частині задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо видачі позивачеві направлення на обстеження ВЛК у зв`язку зі звільненням з військової служби.

Проте, суд вважає помилковими висновки суду в частині зобов`язання відповідача підготувати і направити таке направлення на адресу позивача.

Так, суд першої інстанції мотивував своє рішення в цій частині тим, що у даному випадку, виходячи із фактичних обставин конкретних правовідносин, є лише один варіант правомірної поведінки - видати позивачу направлення на проведення обстеження військово-лікарською комісією у зв`язку зі звільненням з військової служби.

Разом з цим, матеріли справи свідчать, що старшого солдата ОСОБА_1 звільнено наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 05.08.2021 № 211-РС з військової служби в запас за підпунктом а пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Ураховуючи наведене, не зважаючи на наявність рапортів позивача про направлення на ВЛК та звільнення, відповідач мав право звільнити його з військової служби за рішенням командування військової частини у зв`язку із закінченням дії контракту, оскільки позивач не виявив бажання продовжити військову службу.

Отже, на теперішній час (прийняття рішення судом першої інстанції) незважаючи на наявність вищезазначених нерозглянутих рапортів позивача, він вважається звільненим з військової служби, не є діючим військовослужбовцем, був виключений із списків особового складу військової частини згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2021 №221 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2021 №211-РС та рапорту старшого солдата ОСОБА_1 ( вх.№8141 від 19.07.2021).

При цьому, колегія суддів зазначає, що за положенням п. 5.1, 5.2 глави 5 Розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд резервістів проводиться, зокрема, з числа військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби за рішенням командира військової частини, - гарнізонною, госпітальною ВЛК.

При повторному огляді перед укладанням чергового контракту, якщо резервіст визнаний таким, що потребує лікування, то за поданням військового комісаріату, начальника ТЦК він направляється на лікування до відповідного цивільного лікувального закладу. Після закінчення лікування резервіст оглядається ВЛК військового комісаріату, ВЛК ТЦК.

Отже, після звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту у відповідача не виникає обов`язок направляти особи до ВЛК.

Таким чином, суд дійшов до висновку щодо невірного застосування судом норм матеріального права з цього питання, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 підготувати та направити ОСОБА_1 направлення на обстеження військово-лікарською комісією у зв`язку зі звільненням з військової служби.

Щодо рішення суду в частині проведення розрахунку вислуги років на час проходження служби та на час звільнення, виплати надбавки за вислугу років і надбавки за особливості проходження служби за період служби з лютого по серпень 2021 року, недонарахованого внаслідок невірного розрахунку надбавки за вислугу років та надбавки за особливості проходження служби грошове забезпечення за період служби з лютого по серпень 2021 року, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів. Змістом статті 1-2 цього Закону передбачено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ст. 2 Закону № 2011 передбачено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України. У відповідності до частини 1 статті 9 зазначеного Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Згідно частини 4 даної статті грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

За ч. 2 ст. 9 Закону № 2011, до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Так на час підписання контракту, прийняття на службу та її проходження, звільнення зі служби діяв Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260.

За п.2 розділу І Порядку № 260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

Розділ IV Порядку № 260 визначає порядок виплати надбавки за вислугу років.

Так, за п.1-3, 6, 7 розділу IV Порядку № 260, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах: від 1 до 5 років - 25 відсотків; від 5 до 10 років - 30 відсотків; від 10 до 15 років - 35 відсотків; від 15 до 20 років - 40 відсотків; від 20 до 25 років - 45 відсотків; від 25 і більше років - 50 відсотків.

Вислуга років для виплати надбавки обчислюється з дня початку до дня закінчення проходження військової служби відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Для виплати надбавки за вислугу років зараховуються періоди: зазначені в постанові Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (зі змінами); проходження військової служби, які зараховуються на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця на посадах, передбачених у штатах кораблів, катерів, морських суден або самохідних рейдових суден (далі - кораблі (судна)), у тому числі, які ремонтуються, а також на посадах, передбачених в управліннях груп, ланок, загонів, дивізіонів, бригад і центрів, до складу яких входять кораблі (судна), які постійно розміщені на кораблях (суднах); проходження військової служби під час виконання обов`язків у складі національного контингенту і національного персоналу, які зараховуються на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три місяці.

Для виплати надбавки за вислугу років військовослужбовцям, призваним або прийнятим на військову службу із запасу, зараховуються всі періоди попередньої служби.

Періоди служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у пільговому порядку, обчислюються відповідно до чинного законодавства України.

Періоди служби, обчислені на пільгових умовах відповідно до раніше встановленого порядку, перерахунку в бік зменшення не підлягають.

Для виплати надбавки за вислугу років командир військової частини щорічно станом на 01 січня оголошує наказом вислугу років військовослужбовців.

Наказ видається на підставі особових справ військовослужбовців та інших документів (за їх наявності), що підтверджують проходження військової служби. Календарна та пільгова вислуга років зазначаються окремо.

Оголошення вислуги років для командира військової частини здійснюється наказом вищого командира за підпорядкованістю.

Військовослужбовцям, які прибули до військової частини для подальшого проходження служби, виплата надбавки за вислугу років здійснюється на підставі інформації про вислугу років, зазначеної у грошовому атестаті.

Після надходження до військової частини особової справи військовослужбовця вислуга років для виплати йому надбавки оголошується наказом командира військової частини.

Отже. законодавством передбачено розрахунок вислуги років діючим військовослужбовцям окремо у календарному та пільговому обчисленні.

При цьому, за вищевказаними нормами прямо передбачено для виплати надбавки за вислугу років зарахування певних періодів у тому числі на пільгових умовах, зокрема, зазначені в постанові Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393.

На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України затверджено постанову від 17.07.1992 № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей (далі - Порядок № 393).

Постанова №393 визначає перш за все порядок обчислення стажу (вислуги років) для вказаних категорій осіб, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Проте, положення Розділу IV Порядку № 260 прямо визначають зарахування періодів зазначених в Постанові № 393.

Суд зазначає, що вказаною Постановою передбачена необхідність пільгового обчислення вислуги років на посадах згідно з переліком, а також час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Розділ VI Порядку № 260 визначає порядок виплати надбавки за особливості проходження служби.

Так, за п.1-3, 5 розділу VI Порядку № 260, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків.

Виходячи з наявного фонду грошового забезпечення на відповідний рік надбавка за особливості проходження служби окремим категоріям військовослужбовців збільшується на відповідний коефіцієнт згідно з Переліком окремих категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків (додаток), або може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України у фіксованому розмірі до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років.

Розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби розраховується від мінімального розміру цієї надбавки, який встановлюється Міністром оборони України, у відсотках для осіб офіцерського складу та окремо для осіб рядового, сержантського та старшинського складу виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Надбавка за особливості проходження служби у встановлених розмірах виплачується щомісяця з дня вступу до виконання обов`язків за посадою, у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадою, до дня звільнення від виконання обов`язків за посадою, яка передбачає цю надбавку.

Виплата надбавки за особливості проходження служби здійснюється на підставі наказу командира про встановлення цієї надбавки.

Отже, розмір надбавки за вислугу років прямо впливає на грошове забезпечення позивача та відповідно на розмір надбавки за особливості проходження служби.

Під час укладання контракту з Військовою частиною НОМЕР_1 позивачем надавалися, а військовим комісаріатом надсилалися документи, які свідчать, що позивач мав пільгову вислугу років, а саме: довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України ВЧ НОМЕР_5 від 22.09.2018 № 1051 за період з 12.05.2016 по 30.04.2018; довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України ВЧ НОМЕР_5 від 22.09.2018 № 1052 за період з 30.04.2018 по 08.09.2018; довідка про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення ВЧ НОМЕР_6 від 09.10.2019 № 715 за період з 21.05.2019 по 11.08.2019; довідка про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення ВЧ НОМЕР_7 від 28.09.2020 № 1942 за період з 19.06.2020 по 09.07.2020.

Матеріали справи містять, посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_8 , видане 25.04.2017, також особова справа позивача має містити всі дані про його безпосередню участь у проведенні антитерористичної операції.

Отже, під час укладання Контракту пільгова вислуга років позивача не могла бути 00 років 00 місяців 00 днів, а з урахуванням матеріалів справи пільгова вислуга позивача складала більше п`яти років. Відповідно і на день звільнення зі служби пільгова вислуга не могла складати 00 років 11 місяців 12 днів.

Отже, за період з лютого 2021 по серпень 2021 року надбавка за вислугу років повинна була нараховуватись позивачу з розрахунку його пільгової вислуги років у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах на місяць: від 5 до 10 років - 30%.

Матеріали справи свідчать, що позивач отримав надбавку за вислугою років у розмірі меншому за розміри, що належать йому до сплати.

На підставі викладено, колегія суддів погоджується з висновки суду першої інстанції, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення коштів на відрядження, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 6, 9 ст. 14 Закону Закон № 2011, при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з відрядженням в інші населені пункти, військовослужбовцям відшкодовуються витрати на відрядження в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Витрати, пов`язані з перевезенням військовослужбовців та членів їх сімей, їх особистого майна залізничним, повітряним, водним і автомобільним (за винятком таксі) транспортом, бронюванням місць у готелях при направленні військовослужбовців у відрядження, відшкодовуються за рахунок коштів Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 13 Постанови Кабінету Міністрів України Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів від 02.02.2011 № 98, особливості направлення у відрядження військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, які проходять службу в органах і підрозділах цивільного захисту, працівників Національного антикорупційного бюро, працівників Державного бюро розслідувань визначаються за погодженням з Міністерством фінансів відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Національним антикорупційним бюро, Державним бюро розслідувань, Управлінням державної охорони, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Наказом Міністерства оборони України від 20 лютого 2017 року № 105 затверджено Інструкцію про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2 Інструкції, відрядження - направлення військовослужбовців Збройних Сил України (далі - військовослужбовці) за наказом командира (начальника, керівника) на певний строк в іншу місцевість для виконання службових завдань поза місцем постійної (тимчасової) дислокації військової частини (підрозділу).

Згідно із п.п. 4, 5 Інструкції, строк відрядження визначається командиром (начальником, керівником), але не може перевищувати в межах України 30 календарних днів з урахуванням часу перебування в дорозі (крім випадків, коли інші строки відрядження визначаються законодавчими та іншими нормативно-правовими актами).

Військовослужбовці для виконання службових завдань можуть направлятися у відрядження до Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України та інших органів військового управління строком не більше 5 днів, не враховуючи часу перебування в дорозі, за письмовим рішенням відповідного командира (начальника, керівника) вищого рівня.

Військова частина (установа, організація), що відряджає військовослужбовця, забезпечує його коштами для здійснення поточних витрат під час відрядження (авансом). Аванс відрядженому військовослужбовцю може видаватися готівкою або перераховуватися в безготівковій формі на відповідний рахунок для використання із застосуванням платіжних карток (п. 6 Інструкції).

Відповідно до п.п. 9-11 Інструкції підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг та Податкового кодексу України.

Окремим видом витрат, що не потребують спеціального документального підтвердження, є добові витрати (витрати на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи, понесені у зв`язку з таким відрядженням).

Добові витрати відшкодовуються в єдиній сумі незалежно від статусу населеного пункту.

За кожний день (включаючи день вибуття та день прибуття) перебування військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) у відрядженні в межах України, враховуючи вихідні, святкові й неробочі дні та час перебування в дорозі (разом з вимушеними зупинками), йому виплачуються добові в межах сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року № 98.

Згідно Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 року №98 станом на момент виникнення спірних правовідносин сума добових витрати в межах України складала 60 гривень.

Матеріали справи свідчать, що на підставі наказу Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 211 від 26.07.2021 позивачу вручили припис та наказали вибути до пункту постійної дислокації Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 .

За поясненнями позивача, які не спростовані відповідачем, позивачу вручили припис о 19:00 год. 26.07.2021 та наказали вибути до ППД міста Біла Церква.

Відповідно до проїзного квитка від 27.07.2021 вартістю 173,56 грн. позивач перебував у дорозі дві доби, оскільки потяг прибув до м. Київ 28.07.2021.

Так, 02.08.2021 позивач направив на адресу відповідача засобами поштового зв`язку рапорт щодо компенсації витрат на відрядження. Цінний лист 160 отримано відповідачем 05.08.2021.

Отже, відповідач з урахуванням Інструкції № 124 зобов`язаний був розглянути вказаний рапорт та прийняти рішення по суті.

За наведених обставин, з урахуванням підтвердження позивачем витрат на відрядження, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у Військової частини НОМЕР_1 були відсутні підстави для відмови позивачу у відшкодуванні добових витрат на відрядження та суми цих витрат підлягають стягненню з військової частини на користь позивача.

Щодо позовних вимог в частині виплати індексації грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 3 пункту 10-1 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу (в редакції чинній до 01 грудня 2015 року). Для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації( п.10-2 Порядку 1078).

Абзац пункту 10-1 Порядку № 1078 застосований в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року № 526, яка була чинна до 01 грудня 2015 року.

Отже, порядок №1078 у редакції, яка застосовувалася до 01 грудня 2015 року, містив поняття «базовий місяць». Базовим місяцем вважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати). Базовий місяць визначали окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової.

09 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України видав постанову №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - «Постанова №1013»).

Цією постановою були внесені зміни до Порядку №1078.

Після 01 грудня 2015 року до Порядку № 1078 внесено зміни та, зокрема, змінено редакцію пункту 10-2, згідно з яким змінилися правила індексації оплати праці (грошового забезпечення) для працівників.

Внаслідок цих змін Порядок №1078 у редакції, що застосовується з 01 грудня 2015 року, не містить поняття «базовий місяць» і передбачає уніфікований механізм визначення індексації у разі підвищення заробітної плати.

Для проведення індексації з 01 грудня 2015 року замість терміну «базовий місяць» використовується поняття «місяць підвищення доходу», яке має інший зміст.

На відміну від правил визначення "базового місяця" (яким вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати) та який визначався у разі, коли збільшувалася заробітна плата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати), "місяцем підвищення доходу" є місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) і визначається він тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). При цьому, за новими правилами зростання зарплати за рахунок інших постійних складових зарплати (без підвищення тарифної ставки чи окладу) не впливає на індексацію та не призводить до зменшення суми індексації.

Термін "підвищення тарифних ставок (окладів)" для працівників бюджетної сфери за змістом запроваджених нововведень застосовується у розумінні підвищення, що здійснюється відповідно до законодавства, а не у розумінні підвищення тарифної ставки (окладу) кожному працівнику індивідуально (зокрема, у зв`язку з призначенням на посаду чи переведенням на іншу посаду), як це було передбачено попереднім механізмом індексації. Тобто за новими правилами місяць підвищення тарифних ставок (окладів) для кожного окремого працівника не визначається індивідуально.

Отже, за новим правилом обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року, здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

На підставі пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Із системного тлумачення пункту 5 Порядку №1078 у редакції з 01 грудня 2015 року, висновується, що місяць підвищення доходу - це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Водночас вилучення терміну «базовий місяць» та запровадження поняття «місяць підвищення доходу» не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Як у «базовому місяці», так і у «місяці підвищення доходу» індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця.

Отож, з 01 грудня 2015 року відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.

Крім цього, Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці». Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.

Згідно з п.14 Порядку №1078 роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.

Мінсоцполітики в листі від 28.04.2016 № 201/10/1.37-16 надало роз`яснення щодо індексації заробітної плати, яке полягає в наступному: "Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року, здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. Враховуючи викладене та наведені у листі дані, для працівника, який працює з лютого 2014 року, обчислення індексу споживчих цін має здійснюватись з місяця підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. Якщо останнє підвищення окладу за посадою відбулося у квітні 2012 року, то для визначення суми індексації такому працівнику з грудня 2015 року має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з травня 2012 року".

При цьому, збільшення грошового забезпечення не за рахунок зростання тарифної ставки (окладу), а завдяки додатковим видам грошового забезпечення, не дає підстав вважати відповідний місяць базовим для подальшої індексації.

Зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 цієї постанови установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Таким чином, постановою Кабінету Міністрів України № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.

03 листопада 2020 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 28.10.2020 року № 1038, якою внесено зміни до постанови № 704. Згідно з вказаною постановою затверджено з 01 жовтня 2020 року нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, а також нові схеми тарифних розрядів та тарифних коефіцієнтів, тобто відбулось наступне підвищення посадових окладів військовослужбовців, які діяли з березня 2018 року.

Отже, березень 2018 року є місяцем підвищення тарифних ставок (посадових окладів), а тому, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, березень 2018 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців з 01 березня 2018 року.

При цьому, аналіз пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення свідчить про те, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пов`язується з місяцем підвищенням тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець.

Згідно з абзацами 4-5 пункту 5 Порядку №1078 якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Відповідно до абзацу 1 пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Таким чином, враховуючи те, що підвищення посадового окладу позивача з березня 2018 року відбулося у зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України 30 серпня 2017 року постанови № 704, якими змінено (підвищено) розміри окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців саме березень 2018 року в контексті застосування у спірних правовідносинах норми абзацу 1 пункту 5 Порядку № 1078 є місяцем підвищення доходів позивача (базовим місяцем), а тому значення індексу споживчих цін у цьому місяці приймається за 1 або 100 відсотків.

Згідно із абзацом 2 пункту 5 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%.

Разом з тим, у контексті спірних правовідносин необхідно звернути увагу на те, що питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078.

Відповідно до абзаців 3-6 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Аналізуючи вищевказані положення спеціального підзаконного нормативно-правового акта, суд вважає за необхідне зазначити, що підвищення посадового окладу у певному місяці не тягне за собою безумовне припинення виплати індексації у подальших періодах.

Порядок № 1078 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2018 № 141, яка набула чинності 15.03.2018), не пов`язує проведення нарахування індексації доходів громадян із визначенням базового місяця. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.04.2021 у справі № 380/1513/20, від 28 вересня 2022 року у справі № 400/1119/21.

При цьому, для правовідносин, пов`язаних з нарахуванням індексації, визначальним є також факт підвищення саме грошового доходу, а не лише тарифних ставок (окладів). Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.05.2022 у справі № 380/11404/21, від 28 вересня 2022 року у справі № 400/1119/21.

У даному випадку, суб`єкту владних повноважень необхідно вираховувати розмір підвищення доходу і визначати різницю між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідної особи.

Тобто, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.

Якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку № 1078.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку № 1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця.

Колегія суддів наголошує, що відповідач не спростовує той факт, що при визначенні права позивача на індексацію та її розрахунку за спірний період ним не застосовано положення абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Отже, для вирішення заявлених позовних вимог позивача має значення розмір індексації грошових доходів, який обчислюється з урахуванням базового місяця та міг би бути виплачений останньому у лютого та березні 2018 року.

Для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, ураховуючи спосіб застосований Верховним Судом у справі №400/3826/21, потрібно установити:

- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) (визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року);

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).

- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б) (визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078));

- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Такий правовий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 420/11424/21, від 20 квітня 2023 року у справі № 320/8554/21, від 11 травня 2023 року у справі № 260/6386/21, від 31 січня 2024 року у справі № 320/12968/21, від 05 лютого 2024 року у справі № 360/383/23 із подібними правовідносинами.

Згідно із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, для належного та ефективного захисту прав та інтересів позивача судам необхідно було перевірити обґрунтованість нарахованих позивачем сум індексації, розрахувати їх і, відповідно, у судовому рішенні вказати конкретні суми (індексації грошового забезпечення), на які позивач має право та які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити.

У цій постанові Верховний Суд зазначив, що застосований судами спосіб захисту не вносить юридичної визначеності у спірні правовідносини та не забезпечує ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача, оскільки суди попередніх інстанцій в ухвалених рішеннях не розрахували та не визначили конкретних сум індексації грошового забезпечення які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити позивачу, не перевірили розраховану позивачем суму індексації.

При цьому, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон № 2011-ХІІ, відповідно до якого, щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця, яка не має разового характеру, що відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17, постанові Верховного Суду від 26.01.2022 по справі № 520/8887/2020.

Крім цього, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 7 серпня 2019 року у справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Як свідчать матеріали справи, звернення позивача відбулось у тому числі з підстав невірного визначення відповідачем базового місяця для проведення індексації та без урахування абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, тобто у тому числі незгодою з сумою та розрахунком проведеної індексації.

Отже, відповідач у межах спірних правовідносин безпідставно оминув норми абзацу 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації його грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу.

Указаний висновок відповідає правовій позиції і підходу, які застосував Верховний Суд у постанові від 12 травня 2022 року у справі № 580/3335/21.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить висновку про наявність підстав задоволення позову в цій частині.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, суд першої інстанції внаслідок часткового порушення норм матеріального права, частково неправильно вирішив справу що суті спору, внаслідок чого рішення суду підлягає скасуванню у відповідній частині, з прийняттям нової постанови в цій частині про відмову у задоволенні вимог.

Керуючись ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року у справі № 200/11305/21 - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року у справі № 200/11305/21 - скасувати в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) підготувати та направити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) направлення на обстеження військово-лікарською комісією у зв`язку зі звільненням з військової служби.

Прийняти нове судове рішення в цій частині яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року у справі № 200/11305/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст складений та підписаний 14 серпня 2024 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.Д. Компанієць

І.В. Геращенко