Справа № 160/16854/24
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 серпня 2024 року Справа № 160/16854/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

28.06.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему Електронний суд надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 28.01.2024 року по 14.03.2024 року в розрахунку до 30000 грн. на місяць;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 28.01.2024 року по 14.03.2024 року в розрахунку до 30000 грн. на місяць.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху та позивачеві надано строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із позовними вимогами до Військової частини НОМЕР_1 щодо визнання протиправної бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 28.01.2024 року по 31.01.2024 року в розрахунку до 30 000 грн. на місяць та щодо зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 28.01.2024 року по 31.01.2024 року в розрахунку до 30 000 грн. на місяць, із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин.

На виконання вимог вказаної ухвали суду 03.07.2024 року позивачем 30.07.2024 року подано клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом, в якому позивач просить суд поновити йому строк звернення до адміністративного суду та прийняти адміністративний позов до розгляду, посилаючись на те, що 28 січня 2024 року на невизначений термін позивач та інші військовослужбовці у складі зведеного підрозділу військової частини НОМЕР_1 "ХЕРСОН-11" були відряджені до міста Херсон з метою виконання бойового розпорядження командира 26 обр №10т від 27.01.2024 року, що підтверджується Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №28 від 28 січня 2024 року, водночас, під час перебування у відрядженні позивач у лютому 2024 року помітив, що суми грошового забезпечення, які йому виплачувались, не відповідали його підрахункам, але подумав, що додаткову винагороду виплатять пізніше, оскільки вже раніше були затримки у зв`язку із проблемами фінансуванням, проте в подальшому, йому була нарахована та виплачена з затримкою додаткова винагорода за період з 24 січня 2024 року по 27 січня 2024 року за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно бойового розпорядження №13дск від 25.01.2024 року, бойового розпорядження №14дск від 27.01.24 року, бойового наказу №2дск від 27.01.2024 року у розрахунку 30 000 грн на місяць, що підтверджено довідкою про доходи позивача, поданою разом із первісним позовом. Отже, позивач вважав, що в силу нестабільності виплат грошового забезпечення, в тому числі і додаткової винагороди, він не міг дізнатись, що йому не буде виплачена додаткова винагорода за вказаний спірний період.

Відповідно до п.8 ст.171 КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

З урахуванням того, що з 29.07.2024р. по 06.08.2024р., включно, суддя Турова О.М. перебувала у щорічній відпустці, а з 07.08.2024р. по 12.08.2024р. включно, суддя Турова О.М. була тимчасово непрацездатна питання про відкриття провадження у справі розглянуто та постановлено відповідну ухвалу - першого робочого дня.

Дослідивши подану заяву позивача про поновлення процесуального строку, суд повторно наголошує, що відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

При цьому абз.1 ч.2 ст.122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас ч.3 ст.122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За змістом приписів п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, військова служба є різновидом служби публічної.

При цьому, як слідує з аналізу наведених вище приписів ст.122 КАС України, шестимісячний строк звернення до суду в адміністративному судочинстві є загальним і застосовується, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншими законами, водночас, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Разом з тим, положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Так, у п.2.1. мотивувальної частини рішення від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 (справа №1-13/2013) Конституційний Суд України дійшов висновку, що поняття заробітна плата і оплата праці, які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків.

Верховний Суд, надаючи оцінку поняттям грошова винагорода, одноразова грошова допомога при звільненні та оплата праці і заробітна плата, які використовується у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, виснував, що вказані поняття є рівнозначними.

Під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Приписами частин третьої і п`ятої статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи №280/6779/22, Верховний Суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 06 квітня 2023 року у справі № 260/3564/22, від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21, від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22 та інших справах за подібних правовідносин.

Також слід врахувати вказані у пунктах 44-45 постанови Верховного Суду у справі №280/6779/22 висновки про подовження на підставі пункту першого глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України строків, визначених статтею 233 цього Кодексу, на строк дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року №383 Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 червня 2023 року.

Постановою КМУ від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином, зі скасуванням карантину встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) відпали підстави для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України.

Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

З огляду на викладене, та враховуючи, що про порушення своїх прав оскаржуваною бездіяльністю відповідача щодо не нарахування і невиплати позивачеві у спірний період додаткової винагороди у розмірі до 30000,00грн. щомісячно позивач міг та повинен був дізнатися саме при отриманні щомісяця виплати свого грошового забезпечення, до складу якого таку додаткову винагороду включено не було, суд зазначає, що з позовними вимогами щодо оскарження такої бездіяльності відповідача та зобов`язання останнього нарахувати та виплатити позивачеві додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розрахунку до 30000 грн. на місяць позивач мав звернутись до суду: за січень 2024 року (зважаючи, що заробітна плата (грошове забезпечення) за попередній місяць виплачується у наступному місяці) до травня 2024 року; за лютий 2024 року до червня 2024 року; за березень 2024 року до липня 2024 року.

При цьому, до суду позивач звернувся з цією позовною заявою лише 28.06.2024р., тобто з пропуском строку звернення до суду щодо частини позовних вимог, які стосуються нарахування і виплати додаткової винагороди за січень 2024 року.

Разом з тим, зважаючи на те, що, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р., затвердженим Законом України від 24.02.2022р. №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який триває до сих пір, а матеріалами позовної заяви підтверджується те, що 28 січня 2024 року на невизначений термін позивач та інші військовослужбовці у складі зведеного підрозділу військової частини НОМЕР_1 "ХЕРСОН-11" були відряджені до міста Херсон з метою виконання бойового розпорядження командира 26 обр №10т від 27.01.2024 року, що підтверджується Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №28 від 28 січня 2024 року, що, в свою чергу, об`єктивно чинило перешкоду дотриманню позивачем строків звернення до суду з цим позовом, при цьому, позивачем без зайвих зволікань за наявності такої можливості реалізовано право на звернення до суду з цими позовними вимогами, суд доходить висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з цією позовною заявою в частині позовних вимог за період з 28.01.2024 року по 31.01.2024 року, та вважає за необхідне задовольнити клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду і поновити йому пропущений процесуальний строк.

За наведених обставин, підстави для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження у справі відсутні.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Частиною 3 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п.20 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин - є адміністративною справою незначної складності (малозначною справою).

З урахуванням наведеного та з огляду на те, що ця справа є справою незначної складності, для якої пріоритетним є її швидке вирішення, враховуючи характер спірних відносин, склад учасників та предмет доказування, що не вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд вважає за можливе розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

При цьому, в позовній заяві представником позивача заявлене клопотання про витребування у відповідача додаткових доказів у справі, а саме: належним чином завірених копій всіх бойових наказів (бойових розпоряджень) стосовно ОСОБА_1 , зокрема, але не виключно, бойового розпорядження командира 26 обр №10т від 27.01.2024 року, - відомості про те, чи була включена тактична група, до якої входив позивач, до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави та до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних дій на території Херсонської області в період з 28.01.2024 року по 14.03.2024 року та витребувати копії відповідних документів, якщо не включались, то надати причини та документальне підтвердження цього; відомостей про те, чи направлялись керівниками органів військового управління, штабу угруповання військ, штабу тактичної групи на території Херсонської області на адресу військової частини НОМЕР_1 повідомлення про виконання ОСОБА_1 бойових (спеціальних) завдань у період з 28 січня 2024 року по 14 березня 2024 року, що було б підставою для нарахування та виплати йому додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану" в розмірі до 30 000 грн, і якщо направлялися, то витребувати копії відповідних документів; відомостей про те, чи надходили на адресу військової частини НОМЕР_1 рапорти (донесення) начальника командира підрозділу, в якому проходить службу позивач, про виконання ним бойових (спеціальних) завдань в період з 28.01.2024 року по 14.03.2024 року із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі, і якщо надходили, то витребувати копії відповідних рапортів; відомостей про те, чи видавались органом військового управління, штабу угруповання військ, штабу тактичної групи на території Херсонської області довідки про виконанням позивачем бойових (спеціальних) завдань або участь у бойових діях в період з 28.01.2024 року по 14.03.2024 року і якщо так, то чи відповідали встановленій формі (у цьому разі витребувати такі довідки); відомостей про те, чи надходили на адресу військової частини НОМЕР_1 витяги із записів журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового журналу) із записами про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії або виконанні бойових (спеціальних) завдань за період з 28 січня 2024 року по 14 березня 2024 року (у разі якщо такі записи не велися, то вказати причини цього).

Вирішуючи означене клопотання про витребування доказів, суд зважає на таке.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За приписами ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Згідно з ч.3 ст.80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Водночас, частиною четвертою статті 9 КАС України встановлено обов`язок суду вжити визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Зважаючи на те, що предметом спору у цій справі є визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 28.01.2024 року по 14.03.2024 року в розрахунку до 30000 грн. на місяць, то, суд з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, доходить висновку, про часткове задоволення означеного клопотання та вважає за необхідне витребувати у Військової частини НОМЕР_1 :

- належним чином завірені копії бойових наказів (бойових розпоряджень) стосовно ОСОБА_1 , що стосуються періоду його військової служби з 28.01.2024 року по 14.03.2024 року, в тому числі копії бойового розпорядження командира 26 обр №10т від 27.01.2024 року;

- належним чином завірених копій витягів із записів журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового журналу) із записами про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії або виконанні бойових (спеціальних) завдань за період з 28 січня 2024 року по 14 березня 2024 року;

- відомості відносно того, чи надходили на адресу Військової частини НОМЕР_1 рапорти (донесення) начальника командира підрозділу, в якому проходить службу ОСОБА_1 , про виконання ним бойових (спеціальних) завдань в період з 28.01.2024 року по 14.03.2024 року із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі, і якщо надходили, то копії відповідних рапортів;

- належним чином завірені копії довідок про виконанням ОСОБА_1 бойових (спеціальних) завдань або участь у бойових діях в період з 28.01.2024 року по 14.03.2024 року, якщо такі видавалися;

оскільки вони є належними доказами у цій справі, бо містять інформацію щодо предмета доказування.

Керуючись статтями 171, 257, 259-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі №160/16854/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами з 13.09.2024 року у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: 49089, м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4, зала судових засідань №11.

Здійснювати розгляд адміністративної справи одноособово суддею Туровою О.М.

Встановити відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів, а також зобов`язати відповідачів надати до суду разом із відзивом на позов документи, що підтверджують надання відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов, а також зобов`язати позивача надати до суду разом із відповіддю на відзив документи, що підтверджують надання відповіді на відзив і доданих до неї доказів іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив, а також зобов`язати відповідачів надати до суду разом із запереченням на відповідь на відзив документи, що підтверджують надання заперечень на відповідь на відзив і доданих до неї доказів іншим учасникам справи.

Клопотання позивача про витребування доказів - задовольнити частково.

Витребувати у Військової частини НОМЕР_1 :

- належним чином завірені копії бойових наказів (бойових розпоряджень) стосовно ОСОБА_1 , що стосуються періоду його військової служби з 28.01.2024 року по 14.03.2024 року, в тому числі копії бойового розпорядження командира 26 обр №10т від 27.01.2024 року;

- належним чином завірених копій витягів із записів журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового журналу) із записами про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії або виконанні бойових (спеціальних) завдань за період з 28 січня 2024 року по 14 березня 2024 року;

- відомості відносно того, чи надходили на адресу Військової частини НОМЕР_1 рапорти (донесення) начальника командира підрозділу, в якому проходить службу ОСОБА_1 , про виконання ним бойових (спеціальних) завдань в період з 28.01.2024 року по 14.03.2024 року із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі, і якщо надходили, то копії відповідних рапортів;

- належним чином завірені копії довідок про виконанням ОСОБА_1 бойових (спеціальних) завдань або участь у бойових діях в період з 28.01.2024 року по 14.03.2024 року, якщо такі видавалися.

У задоволенні іншої частини клопотання позивача про витребування доказів відмовити.

Інформацію щодо даної адміністративної справи учасники справи можуть отримати на офіційному порталі судової влади України у мережі Інтернет (веб-адреса сторінки: http://adm.dp.court.gov.ua/sud0470/gromadyanam/csz/).

Копію ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі, відповідачу разом з ухвалою надіслати копію позовної заяви.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Турова