Справа № 1.380.2019.005620
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.005620 пров. № А/857/9994/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Курильця А.Р.. Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання Прачук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року (головуючий суддя Брильовський Р.М., м. Львів) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 у справі №1.380.2019.005620 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не поновлення ОСОБА_1 пенсії;

визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у поновленні ОСОБА_1 пенсії від 27.05.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області поновити виплату пенсії позивачу з 27.08.2018 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивачем до суду першої інстанції подано заяву про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання рішення суду, в якій позивач просив: визнати протиправними дії, рішення та бездіяльність відповідача на виконання Рішення від 13.08.2020 у справі №1.380.2019.005620, а саме не виплати пенсії позивача на єдиний можливий спосіб виплати відповідно до Закону № 105 8-ІV - банківський рахунок позивача;

згідно до положень ч.ч.1-3 ст.249 КАС України постановити окрему ухвалу і направити її відповідачу для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, якщо така буде прийнята шановним судом, встановити у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить таке скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити заяву.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно із частиною другою статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(далі Закон № 1058-IV) поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Згідно з пунктом 2.8. Порядку № 22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

До припинення виплати пенсії - пенсія позивача виплачувалась на його банківський рахунок в ПриватБанку. Інформація да документи стосовно рахунку позивача в ПриватБанку містяться в його пенсійній справі.

Протиправна та дискримінаційна бездіяльність відповідача, як виявлення волі не виконувати певний обов`язок - поновити виплату пенсії на особистий рахунок позивача, вчинена ним на виконання рішення від 13.08.2020, у зв`язку із чим позивач звернувся з заявою в порядку ст. 383 КАС України.

Крім того, звертаємо увагу на те, що виконавчою службою надані документи, які свідчать про те, що рішення суду не буде виконано, та відповідач не збирається його виконувати навіть у примусовому порядку.

Звертає увагу на те, що виконання рішення суду від 13.08.2020 передбачає виконання боржником наступних кроків:

- «...поновити виплату пенсії позивачу з 27.08.2018 відповідно до

норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

1. провести «...виплату пенсії позивачу...».

25.02.2021 боржник повідомив, що на виконання рішення суду ним поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 з 27 серпня 2018 року. Розмір пенсії з 27.08.2018 становить 3000,52 грн. За період з 27.08.2018 по 28.02.2021 нараховано доплату в сумі 90499,55 грн. Також зазначено те, що нібито позивачу необхідно особисто подати заяву про виплату пенсії або грошової допомоги до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення.

Зазначена інформація підтверджується копією листа боржника від 08.03.2024 №1300-5305-8/39230, протоколом боржника №03 від 22.02.2021 та копією Заперечень Боржника на заяву від 22.03.2024 ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі № 1.380.2019.005620 в порядку ст. 383 КАС України.

Усі ці документи підтверджують лише нарахування пенсії позивачу та всюди боржник підтверджує, що заборгованість пенсії на виконання рішення суду, як і поточна пенсія, по сьогоднішній день залишається не виплаченою.

Єдиною причиною, яка перешкоджає проведенню виплати пенсії, на думку боржника є нібито неподання ОСОБА_1 заяви про проведення виплати пенсії на банківський рахунок, що не відповідає дійсності, бо боржник сам підтверджує отримання від Позивача зазначеної заяви від 08.07.2021 року, оскільки серед наданих ним документів долучив копію апостильованої та нотаріально засвідченої заяви позивача про проведення виплати пенсії на банківський рахунок з доказами її отримання через веб-портал Пенсійного фонду України, яка була подана з накладанням електронного підпису.

Тобто, з урахуванням висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладених у постанові від 24 липня 2023 року у справі №280/6637/22 та оскільки Позивач (Стягувач) постійно проживає за кордоном, єдиний можливий спосіб виплати пенсії відповідно до Закону №1058-IV - є банківський рахунок позивача, надана Позивачем заява про проведення виплати пенсії на банківський рахунок подана у відповідності до Порядку 1596 та Порядку 22-1. Перешкод для повного виконання рішення у Боржника немає.

Однак, як свідчить, надана боржником копія листа від 08.03.2024 року №1300-5305-8/39230, Боржник ігнорує подану Позивачем заяву від 08.07.2021 року та безпідставно відмовляється проводити виплату поновленої пенсії на виконання рішення суду.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 28.12.2018 №162 «Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку (IBAN) в Україні» з 13.01.2020 року змінено номери всіх банківських рахунків - як громадян, так і компаній, але в той же час зміна діючого номера рахунку за стандартом IBAN не призводить до зміни положень договору (договору банківського рахунку/розрахунково-касового обслуговування/банківського вкладу тощо).

Отже, з 13.01.2020 всі перейшли номера рахунку за стандартом IBAN у зв`язку з чим було автоматично змінено номер рахунку Позивача з № НОМЕР_1 на № НОМЕР_2 , але рахунок залишився той самий, він не новий.

Таким чином рішення суду залишається не виконаним, оскільки позивач так і не отримав пенсію починаючи з 27.08.2018 по теперішній час.

Апелянт наголошує, що «належним» виконанням рішення суду є не постановлення рішення про нарахування пенсії, а її фактична виплата пенсіонеру, у спосіб передбачений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто, фактичне здійснення виплати саме в порядок та у спосіб передбачені законом та рішенням суду.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з частиною 4 та 5 ст. 383 КАС України, заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду. У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З огляду на це, суд вірно вважав, що вказана процесуальна норма спрямована на захист прав особи-позивача щодо належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до вимог пунктів 7, 8 частини 2 статті 383 КАС України заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача щодо невиконання рішення суду має містити інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформацію про хід виконавчого провадження.

Тобто, звернення до суду із заявою відповідно до статті 383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконані в органах державної виконавчої служби.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №805/1458/17-а та від 27.06.2019 у справі №807/220/18.

Отже, звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви у порядку ст. 383 КАС України, бо повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до виконавців, а звернення до суду в порядку статті 383 КАС України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.

Крім того, суд правильно врахував, що статтею 129 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Таким чином право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

З огляду на це, суд першої інстанції слушно зауважив, що , що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого визначено у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

При цьому, судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Вказана правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31.05.2016 року у справі №К/800/40668/15.

У даній спірній ситуації суд першої інстанції зґясував, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області 01.02.2021 на виконання вказаного вище рішення суду прийняло рішення № 03 від 01.02.2021 про поновлення виплати пенсії позивачу з 27.08.2018 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно представник позивача звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про поновлення виплати пенсії на поточний банківський рахунок, а саме на рахунок «ПриватБанк» IBAN № НОМЕР_2 .

Надаючи оцінку таким діям зі сторони позивача, суд першої інстанції правильно врахував та обставину, що Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року № 662) затверджено Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках (далі Порядок №1596), який визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам, у тому числі допомоги на поховання і сум пенсій, грошової допомоги, недоотриманих у зв`язку із смертю одержувача, особам, які мають право на отримання таких виплат, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві (далі - органи Пенсійного фонду) та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення місцевих держадміністрацій, виконавчого органу міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі), а у разі їх смерті - на поточні рахунки осіб, які мають право на отримання допомоги на поховання та недоотриманої суми пенсії, грошової допомоги, в уповноважених банках.

Відповідно до пункту 16 Порядку № 1596 якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку.

У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

За змістом пункту 17 Порядку № 1596 якщо суми пенсії та грошової допомоги отримуються з використанням платіжної картки, строк дії якої перевищує один рік, і протягом року за такою платіжною карткою не проводилися видаткові операції особисто одержувачем, а банком протягом року не проводилася фізична ідентифікація особи, уповноважений банк повідомляє про це відповідному органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення. У такому разі орган Пенсійного фонду України або орган соціального захисту населення забезпечує проведення ідентифікації та верифікації особи на підставі пред`явленого (в обов`язковому порядку) одержувачем особисто паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та визначеного законодавством документа, в якому зазначено відомості про місце її проживання.

До фізичної ідентифікації прирівнюється авторизація в особистому електронному кабінеті на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України за допомогою віддаленого кваліфікованого електронного підпису Дія. Підпис (Дія ID), створеного за допомогою мобільного додатка Єдиного державного вебпорталу електронних послуг згідно з вимогами Порядку реалізації експериментального проекту щодо використання віддаленого кваліфікованого електронного підпису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2020 р. № 785 Про реалізацію експериментального проекту щодо використання віддаленого кваліфікованого електронного підпису (Офіційний вісник України, 2020 р., № 73, ст. 2321; 2021 р., № 46, ст. 2845).

Отже, вимога щодо фізичної ідентифікації (верифікації) передбачена чинним законодавством у визначених випадках.

При цьому, суд підставно зауважив, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не зобов`язувало ОСОБА_1 особисто прибути до органів Пенсійного фонду України та пройти фізичну ідентифікацію (верифікацію) для виконання рішення суду. Листом від 26.07.2021 №1300-5501-8/66494 Головне управління повідомило представника позивача, за яких умов можливе поновлення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 . При цьому зазначений лист жодним чином не впливає на примусове виконання рішення суду в порядку, визначеному законом.

Оскільки, Головне управління поновило виплату пенсії позивачу з 27.08.2018 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 у справі №1.380.2019.005620, а не перерахування коштів на банківський рахунок позивача пов`язано з недотриманням останнім зазначених вище положень, то наявні підстави стверджувати про відсутність обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції вірно вважав, що відсутні підстави для задоволення заяви позивача та відповідно з урахуванням положень частини шостої статті 383 КАС України, згідно якої за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення, суд постанови обґрунтовану ухвалу.

З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з дотримання норм матеріального та процесуального права тому її слід залити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року по справі №1.380.2019.005620 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді А.Р. Курилець

О.І. Мікула

повний текст складено 16.08.2024