Справа № 140/6370/24
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2024-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2024 року ЛуцькСправа № 140/6370/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправним рішення №24 від 14.05.2024 про відмову у призначенні пенсії по віку;

зобов`язання врахувати до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1990 по 12.04.1991, з 03.06.1991 по 05.08.1991, з 01.10.1994 по 12.03.1997, з 01.07.2000 по 06.11.2001 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії;

зобов`язання призначити та виплачувати пенсію по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення із заявою про призначення пенсії, 07.05.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.05.2024 ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення їй пенсії по віку. Відповідач прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії по віку від 14.05.2024 №24 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. При цьому за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до загального страхового стажу не зараховано період роботи:

- з 01.01.1990 по 12.04.1991 та з 03.06.1991 по 05.08.1991, оскільки звільнення завірено печаткою, що не відповідає назві при прийнятті;

- з 01.10.1994 по 12.03.1997, оскільки наявне необумовлене виправлення в даті прийняття;

- 01.07.2000 по 06.11.2001, оскільки відсутня інформація в системі персоніфікованого обліку, а також рекомендовано даний період роботи підтвердити додатковими документами чи актом перевірки.

Позивач не погоджується з прийнятим рішенням, вважає його протиправним та таким, що перешкоджає у реалізації конституційних прав на соціальний захист. При цьому вказує, що на неї не може перекладатися відповідальність за ведення трудової книжки, тягар доведення правдивості та достовірності даних, що зазначені у ній. Водночас відсутність відомостей про застраховану особу (сплату страхових внесків в ПФУ) не може бути достатнім та належним доказом відсутності трудових відносин.

З врахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.27).

У поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача позов не визнав та зазначив, що на момент звернення за призначенням пенсії позивачка досягла 60 років (21.04.1964 року народження), однак її страховий стаж склав 28 років 02 місяці 09 днів. Тому, за результатами розгляду заяви позивачки ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення від 14.05.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.01.1990 по 12.04.1991, з 03.06.1991 по 05.08.1991, з 01.10.1994 по 12.03.1997 зазначив, що у зв`язку із невідповідністю вимогам пунктів 2.4, 2.14, 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58), записи про періоди роботи з 01.01.1990 по 12.04.1991, з 03.06.1991 по 05.08.1991 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 потребують уточнення у зв`язку тим, що назва підприємства при прийнятті на роботу не відповідає назві підприємств на печатці при звільненні.

Крім того, спеціалістами ГУ ПФУ у Волинській області до трудового стажу не зараховано період роботи з 01.10.1994 по 12.03.1997 згідно до записів книжки серії НОМЕР_1 , оскільки наявне виправлення в даті прийняття на роботу, яке зроблене не належним чином, всупереч вимогам п.п. 2.4, 2.6 Інструкції №58. Для підтвердження періоду роботи позивачкою до відповідача уточнююча довідка згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) подана не була.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.07.2000 по 06.11.2001 зауважив, що вказаний період роботи відсутній в системі персоніфікованого обліку, тому підстави для його врахування відсутні.

З наведених підстав просив у задоволенні позову відмовити (а.с.29-31).

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.05.2024 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому надала відповідні документи (а.с.52).

14.05.2024 ГУ ПФУ у Волинській області прийняло рішення №24 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (а.с.6-7). Вказане рішення мотивоване тим, що до страхового стажу не враховано період роботи з 01.01.1990 по 12.04.1991 та з 03.06.1991 по 05.08.1991, оскільки звільнення завірено печаткою, що не відповідає назві при прийнятті;

- з 01.10.1994 по 12.03.1997, оскільки наявне необумовлене виправлення в даті прийняття;

- 01.07.2000 по 06.11.2001, оскільки відсутня інформація в системі персоніфікованого обліку, а також рекомендовано даний період роботи підтвердити додатковими документами чи актом перевірки.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

За правилами частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Отже, право на призначення пенсії за віком протягом 2024 року мають особи, які досягнули віку 60 років та за умови наявності у таких осіб страхового стажу не менше 31 року.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить і частина перша статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до 01.01.2004 стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Так, приписами статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших документів.

Так, спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з відмовою у призначенні пенсії з підстав не зарахування періодів роботи позивача до страхового стажу за даними трудової книжки НОМЕР_1 від 09.11.1981. Зокрема, відповідач не зарахував такі періоди:

- з 01.01.1990 по 12.04.1991 та з 03.06.1991 по 05.08.1991, оскільки звільнення завірено печаткою, що не відповідає назві при прийнятті;

- з 01.10.1994 по 12.03.1997, оскільки наявне необумовлене виправлення в даті прийняття;

- 01.07.2000 по 06.11.2001, оскільки відсутня інформація в системі персоніфікованого обліку, а також рекомендовано даний період роботи підтвердити додатковими документами чи актом перевірки.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 (а.с.35-41), слідує, зокрема, що позивач:

01.01.1990 - прийнята вихователем у дитячий садок-ясла «Весела сімейка» (запис 8);

12.04.1991 звільнена по догляду за дитиною до шкільного віку (запис 9);

03.06.1991 прийнята вихователем у дитячий садок-ясла «Весела сімейка» (запис 10);

05.08.1991 звільнена по догляду за дитиною (запис 11);

01.10.1994 прийнята за переведенням на посаду молодшого наукового співробітника науково-дослідної лабораторії світоглядної освіти учнівської молоді Інституту соціальних наук по держбюджетній темі №2-41тимчасово (запис 14);

12.03.1997 звільнена з посади за власним бажанням (запис 15);

11.08.1997 - прийнята на посаду лектора-організатора просвітницьких заходів Луцької міської організації товариства «Знання» (запис 18);

06.11.2001 звільнена з посади лектора-організатора за власним бажанням (запис 19).

Отже, записами трудової книжки підтверджується факт роботи позивача у спірні періоди з 01.01.1990 по 12.04.1991, з 03.06.1991 по 05.08.1991, 01.10.1994 по 12.03.1997, 01.07.2000 по 06.11.2001.

Щодо доводів представника відповідача про правомірність не врахування до страхового стажу періодів роботи позивача з 01.01.1990 по 12.04.1991, з 03.06.1991 по 05.08.1991 у зв`язку із тим, що звільнення завірено печаткою, що не відповідає назві при прийнятті, з 01.10.1994 по 12.03.1997 - оскільки наявне необґрунтоване виправлення в даті прийняття, то з такими суд не погоджується з огляду на таке.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції №58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до пункту 2.4 зазначеної вище Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується «05.01.1993».

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 2.27 Інструкції №58 передбачено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Враховуючи вищенаведені приписи Інструкції №58 та беручи до уваги досліджені судом письмові докази, слід дійти висновку про те, що у трудовій книжці ОСОБА_1 заповнені всі поля правильно. Так, записи в трудовій книжці про роботу позивача відповідають всім вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому та звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посади на яких працювала позивач та відбитки печаток підприємства.

Суд зазначає, що в силу пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. При цьому трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків за порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, ГУ ПФУ у Волинській області таким правом не скористалося.

Крім того, суд враховує, що позивач вжила усіх можливих заходів для підтвердження трудового стажу, звернувшись до Волинського національного університету імені Лесі Українки, який архівними довідками від 19.02.2024 №03-25/01/492 та №03-25/01/492-Д підтвердив факт роботи ОСОБА_1 на посаді молодшого наукового співробітника науково-дослідної лабораторії світоглядної освіти учнівської молоді Інституту соціальних наук з 01.10.1994 по 12.03.1997 (а.с.14-15).

Також суд зауважує, що періоди роботи з 01.01.1990 по 12.04.1991, з 03.06.1991 по 05.08.1991 позивач не зможе підтвердити будь-якими іншими документами в силу об`єктивних обставин, а саме збройної агресії російської федерації проти України, оскільки, як вбачається з трудової книжки, запис про звільнення завірений печаткою Хатангської сільської ради народних депутатів Хатангського району Таймирського автономного округу (Росія).

Таким чином, оскільки трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу у спірний період, тому, на переконання суду, є достатнім підтвердженням права на зарахування такого періоду до страхового стажу.

Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не взято до уваги, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення його трудової книжки.

Аналогічний висновок вказаний і в постановах Верховного Суду від 17 липня 2018 року у справі №220/989/17, від 19 грудня 2019 року у справі №307/541/17.

Водночас не знайшли свого підтвердження покликання представника відповідача на те, що оскільки відсутня інформація в системі персоніфікованого обліку, то період роботи позивачки з 01.07.2000 по 06.11.2001 не підлягає зарахуванню з огляду на наступне.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 1998 року №794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», встановлено, що починаючи з 1 липня 2002 року обчислення пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 року за даними системи персоніфікованого обліку.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону №1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 Закону №1058-IV, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з статтею 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до статті 14 Закону №1058-IV страхувальниками відповідно до цього Закону, зокрема є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи-підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб-підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10 статті 11 цього Закону.

Частиною шостою статті 20 Закону №1058-IV визначено, що страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг).

Таким чином, аналізуючи зазначені норми Закону №1058-IV, позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством щодо сплати страхових внесків, оскільки відповідно до статті 106 Закону №1058-IV, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство, установа - страхувальник, в якому працює позивач, так як саме воно нараховує страхові внески із заробітної плати застрахованої особи.

Така правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі №482/434/17.

Відтак, суд відхиляє доводи відповідача про те, що відповідно до даних з індивідуальних відомостей про застраховану особу відсутня інформація в системі персоніфікованого обліку.

Крім того, суд враховує, що довідкою Луцької міської організації товариства «Знання» від 20.05.2024 №8 підтверджується факт роботи позивача в даній організації в період з 11.08.1997 по 06.11.2001 (а.с.8).

Згідно з вимогами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач ГУ ПФУ у Волинській області як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що дії щодо не зарахування періодів роботи позивача, зазначених в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , до страхового стажу при призначенні пенсії за віком та відмови у призначенні пенсії за віком за вказаних обставин вчинені відповідно до норм законодавства, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для їх вчинення.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.05.2024, тобто в межах трьох місяців, особисто звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, та подала необхідні документи, що відповідачем не оспорюється.

Матеріалами справи підтверджується та обставина, що на момент подання заяви на призначення пенсії позивач досягла віку 60 років, визначений відповідачем у спірному рішенні страховий стаж становить 28 років 2 місяці 9 днів, а з урахуванням спірних періодів страховий стаж становитиме більше 31 року, що є достатнім для призначенні пенсії за віком.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд у даній справі дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 14.05.2024 №24 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком, зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити ОСОБА_1 з 22.04.2024 пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1990 по 12.04.1991, з 03.06.1991 по 05.08.1991, з 01.10.1994 по 12.03.1997, з 01.07.2000 по 06.11.2001, з 07.05.2024.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судовий збір в розмірі 1211,20 грн, сплачений згідно з квитанцією.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 14.05.2024 №24 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 з 22.04.2024 пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи: з 01.01.1990 по 12.04.1991, з 03.06.1991 по 05.08.1991, з 01.10.1994 по 12.03.1997, з 01.07.2000 по 06.11.2001.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м.Луцьк, вул.Кравчука, 22-В, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій