Справа № 260/3824/24
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2024-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 серпня 2024 року м. Ужгород№ 260/3824/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, в якому просить: 1) визнати незаконними та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області №1197 від 09.05.2024 року в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 (0072656) старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області; 2) визнати незаконними та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області №97 о/с від 09.05.2024 року про звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 (0072656), старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 1 Хустського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області; 3) поновити капітана поліції ОСОБА_1 (0072656) на службі в поліції на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 1 Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області; 4) стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області середнє грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09 травня 2024 року його було протиправно звільнено зі служби в Національній поліції України за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося у грубому порушенні службової дисципліни, а саме: виявлення ознак перевищення допустимого рівня алкоголю під час несення служби. Стверджує, що зазначені у наказі обставини не відповідають дійсності, оскільки алкогольні напої не вживає взагалі через незадовільний стан здоров`я та погане самопочуття. В подальшому у зв`язку з погіршенням стану здоров`я він звернувся до закладу охорони здоров`я, де з`ясував про наявність в його організмі бактерій, які провокують запальні процеси та можуть провокувати підвищення рівня алкоголю в крові хворого. Разом з тим, вказані обставини не були взяти відповідачем при проведенні службового розслідування та прийнятті оскарженого рішення.

25 червня 2024 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву №619/106/11-2024 від 20.06.2024, відповідно до змісту якого проти задоволення позову заперечив. Так, зокрема, зазначив, що під час перевірки мобільною групою порядку несення служби поліцейськими на блокпості поліції «Торунь» за допомогою газоаналізатора «Drager-Alcotest» в позивача було виявлено перевищення допустимого розміру алкоголю в крові, а саме 0,63 проміле. Після цього позивачу було запропоновано пройти медичне освідчення в найближчому закладі охорони здоров`я, на що такий погодився. За наслідками проведення такого огляду було також виявлено алкоголь на рівні 0,38 проміле. Вказані обставини підтвердилися в ході проведення службового розслідування. Відповідач також відхиляє твердження позивача про те, що підвищений рівень алкоголю в крові був зумовлений погіршенням стану здоров`я, оскільки підозра на перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння у перевіряючих спільної мобільної групи виникла саме з візуального огляду позивача та з огляду на наявність запаху алкоголю з ротової порожнини, що було зафіксовано актом огляду. При цьому вважає, що виписки з медичної картки амбулаторного хворого не несе жодних юридичних наслідків, оскільки такі за хронологією були складені набагато пізніше події, що мала місце.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) проходив службу в Національній поліції України. Станом на день виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 перебував на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі Хустське РУП ГУНП в Закарпатській області).

Відповідно до графіку проведення додаткових заходів, спрямованих на стабілізацію оперативної обстановки на стаціонарному блок-посту при в`їзді в Закарпатську область «Торунь», затвердженого начальником відділення поліції №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області 03.05.2024, до несення служби 06 травня 2024 року з 08.00 год були залучені працівники Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Вказана обставина сторонами визнається.

06 травня 2024 року о 09 год 50 хв на підставі доручення ГУНП в Закарпатській області №56/Ка від 30.04.2024 з метою недопущення надзвичайних подій серед особового складу, попередження та виявлення фактів порушення поліцейськими службової дисципліни, мобільною групою УГІ ГУНП в Закарпатській області спільно з представниками ЗУ ДВБ Національної поліції України було здійснено виїзд на територію обслуговування відділення поліції №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Так, під час перевірки несення служби нарядом поліції на стаціонарному посту поліції «Торунь» було встановлено, що старший ДОП СП відділення поліції №1 Хустського РУП ГУНП перебував на службі в стані алкогольного сп`яніння, що в подальшому було підтверджено показниками спецприладу «Drager-Alcotest» 7510 АRRK-0001 (результат перевірки становив 0,63 проміле).

Вказана обставина була зафіксована в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 06.05.2024.

Як вбачається з такого акту, огляд ОСОБА_1 був проведений у зв`язку з виявленням різкого запаху алкоголю з порожнини рота, порушенням координації рухів, різкої зміни забарвлення шкірного покрову обличчя.

ОСОБА_1 своїм особистим підписом в акті огляду підтвердив згоду з отриманим позитивним результатом та кількісним показником спецприладу «Drager-Alcotest».

Проведений огляд зафіксовано засобами відеозйомки. Як вбачається з долученого до матеріалів справи запису відеофіксації, ОСОБА_1 жодних пояснень щодо причин виявлення підвищеного рівня алкоголю при здійсненні освідчення надати не зміг.

З огляду на вказану обставину з метою освідчення на ступінь алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було направлено до Комунального некомерційного підприємства ЛПУ «Міжгірська районна лікарня».

За результатами здійсненого 06 травня 2024 року в медичному закладі медичного огляду ОСОБА_1 , проведеного з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виявлено рівень алкоголю 0,38 проміле, про що складено висновок чергового лікаря Комунального некомерційного підприємства ЛПУ «Міжгірська районна лікарня».

З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що на запитання чергового лікаря про вживання алкогольних напоїв позивач підтвердив вживання таких напередодні. При візуальному огляді ОСОБА_1 черговий лікар констатувала хитку ходьбу.

Наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області №1172 від 06.05.2024 з метою встановлення всіх обставин за вищезазначеним фактом було призначено службове розслідування, яке доручено Дисциплінарній комісії ГУНП в Закарпатській області. На час проведення службового розслідування ОСОБА_1 було відсторонено від виконання службових обов`язків.

У поданих письмових поясненнях ОСОБА_1 вживання алкоголю заперечив та пояснив, що у зв`язку з хворобою він вживає на постійній основі лікарські засоби «Полірум».

За результатами службового розслідування за фактом виявлених мобільною групою у складі працівників УГІ ГУНП в Закарпатській області та Закарпатського управління ДВБ Національної поліції України грубих порушень службової дисципліни окремими поліцейськими відділення поліції №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області складено висновок від 08 травня 2024 року.

Відповідно до вказаного висновку комісія встановила, що відомості, що стали підставою для проведення службового розслідування, слід вважати такими, що підтвердилися. За порушення службової дисципліни, вимог п.п. 2, 5, 6, 14 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пп. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимог абз. 6 ч. 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, що виразилося у перебуванні на службі в стані алкогольного сп`яніння, старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_1 запропоновано звільнити зі служби в поліції на підставі п. 7 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Наказом ГУНП в Закарпатській області від 09 травня 2024 року №1196 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських відділення поліції №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області» за порушення службової дисципліни, вимог п.п. 2, 5, 6, 14 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пп. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимог абз. 6 ч. 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, що виразилося у перебуванні на службі в стані алкогольного сп`яніння, старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, капітана поліції ОСОБА_1 , відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, звільнено зі служби в поліції.

Відповідно до наказу ГУНП в Закарпатській області від 09 травня 2024 року №97 о/с капітана поліції ОСОБА_1 , старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», звільнено зі служби в поліції за п. 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції) з 09 травня 2024 року.

З метою захисту порушеного права на працю, що проявилося у незаконному, на думку позивача, звільненні, ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи питання законності звільнення позивача зі служби в Національній поліції, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 24 Європейської соціальної хартії, з метою забезпечення ефективного здійснення права працівників на захист у випадках звільнення сторони зобов`язуються визнати: a) право всіх працівників не бути звільненими без поважних причин для такого звільнення, пов`язаних з їхньою працездатністю чи поведінкою, або поточними потребами підприємства, установи чи служби.

Громадянам згідно ст. 43 Конституції України гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці регулюються Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст.5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон).

Згідно ст. 3 вказаного Закону у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Ст. 18 Закону регламентує основні обов`язки поліцейських, серед яких, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

За приписами ч. 1, 2 ст. 19 Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України». Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження регламентується нормами Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» №2337-VIII від 15.03.2018 (далі Дисциплінарний статут).

Так, службова дисципліна, в розумінні Дисциплінарного статуту, є дотриманням поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

В свою чергу дисциплінарним проступком згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту).

Нормами ч. 3 передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Частинами 2, 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893).

П. 1 розділу V Порядку №893 визначено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до п. 4 розділу V Порядку №893, службове розслідування має встановити, серед іншого, наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування.

Судом встановлено, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби на ОСОБА_1 було накладено за допущення грубого дисциплінарного проступку перебування на службі в стані алкогольного сп`яніння.

Вказана обставина підтверджується показником спецприладу «Drager-Alcotest» 7510 АRRK-0001 (результат перевірки становив 0,63 проміле), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 06.05.2024 та висновком щодо результатів медичного огляду, складеним черговим лікарем Комунального некомерційного підприємства ЛПУ «Міжгірська районна лікарня» (результат перевірки становив 0,38 проміле).

Суд враховує, що позивач був ознайомлений з результатами медичного огляду, що підтверджує його підпис у пункті 11 вказаного висновку від 06 травня 2024 року, та жодних заперечень щодо отриманих результатів не висловив. Більше того, ОСОБА_1 своїм особистим підписом в акті огляду підтвердив згоду з отриманим позитивним результатом та кількісним показником спецприладу «Drager-Alcotest».

В наданих черговому лікарю поясненнях позивач підтвердив вживання алкоголю напередодні, що спростовує його твердження в позовній заяві про невживання такого взагалі з огляду на незадовільний стан здоров`я.

Відповідно до абз. 2 п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 (зі змінами і доповненнями) «Про практику розгляду судами трудових спорів», нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

При цьому суд не бере до уваги надані позивачем пояснення стосовно того, що підвищення рівня алкоголю в крові позивача було зумовлено наявність в його організмі бактерій Klebsiella pneumonia, оскільки така обставина не підтверджена належними та допустимими доказами. Так, наданий позивачем лист директора КНП «Іршавська міська лікарня» №1019/05-05 від 27.05.2024 адресований адвокату Васильчуку Л.Б. та носить виключно інформативний характери. Більше того, дослідження рівня алкоголю в даному випадку було проведено за допомогою газоаналізатора шляхом вимірювання вмісту парів алкоголю.

Окрім того, стан алкогольного сп`яніння позивача під час проведеного огляду був підтверджений також іншими ознаками, зокрема: різким запахом алкоголю з порожнини рота, порушенням координації рухів, різкою зміною забарвлення шкірного покрову обличчя, що підтверджується складеним 06 травня 2024 року актом огляду. Також в ході візуального огляду позивача в закладі охорони здоров`я черговий лікар констатувала хитку ходьбу поліцейського.

Зі змістом такого акту ОСОБА_1 погодився, що підтверджується його особистим підписом на акті та висновку.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ від 09 листопада 2016 року №1179 (далі Правила етичної поведінки поліцейських), під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно пп. 6 п. 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства щодо етичної поведінки та службової дисципліни поліцейських, суд зазначає, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку.

У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Перебування поліцейського під час виконання службових обов`язків в стані алкогольного сп`яніння не узгоджується з вимогами п. 2 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, Закону №580, Дисциплінарного статуту.

Більше того, під час заступлення на добове чергування 06 травня 2024 року ОСОБА_1 була видана табельна вогнепальна зброя «ПМ» з додатковими магазином та набоями, а також автоматична зброя «АКСУ 74» з підсумком та магазинами, що підтверджується відомостями книги видачі й приймання озброєння ВнП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області. Отже, позивач фактично перебував на службі в стані алкогольного сп`яніння з табельною вогнепальною та автоматичною зброєю, що могло призвести до важких негативних наслідків.

Європейський суд з прав людини в рішення у справі «Горовенки та Бугара проти України» наголосив, що від держав очікується встановлення високих професійних стандартів у рамках їх правоохоронних систем і забезпечення того, щоб особи, які перебувають на службі в таких системах, відповідали необхідним критеріям (mutatis mutandis, рішення від 17 червня 2008 року у справі «Абдулла Їлмаз проти Туреччини» (Abdullah Yilmaz v. Turkey). Зокрема, видаючи працівникам міліції вогнепальну зброю, слід проводити не лише необхідне технічне навчання, а й особливо ретельний відбір службовців, яким дозволять носити таку вогнепальну зброю.

Враховуючи встановлені службовим розслідуванням обставини, які підтверджуються матеріалами даної адміністративної справи, зокрема, факт перебування ОСОБА_1 з табельною вогнепальною та автоматичною зброєю в стані алкогольного сп`яніння, суд вважає, що вони в достатній мірі підтверджують факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Відповідності до ст. 12 Дисциплінарного статуту, одним з видів дисциплінарного стягнення є звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно п. 6 ст. 77 Закону №580 поліцейський звільняється зі служби поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Суд також враховує, що хоча застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте вибір виду стягнення здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

У зв`язку з чим, враховуючи службу позивача в правоохоронних органах, на які законодавством покладено обов`язки щодо забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, суд дійшов висновку, що дії позивача, які виразилися в грубому порушенні службової дисципліни, а саме перебуванні на службі у стані алкогольного сп`яніння є проступком, несумісним з перебуванням на службі в поліції.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що відповідач при прийнятті спірних наказів діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Питання розподілу судових витрат зі сплати судового збору судом не вирішується у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін