Справа № 560/14747/23
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2024-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/14747/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

14 серпня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 60 від 02.08.2023 про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію з 24.07.2023, зарахувавши до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Постанови КМУ від 31.03.1994 р. № 202 з повним робочим днем під землею, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , періоди роботи з 21.02.1997 по 05.11.1997, з 09.12.1998 по 27.11.1999, з 29.02.2000 по 29.11.2007, з 30.11.2007 по 24.03.2013, з 25.03.2013 по 22.01.2014, з 28.01.2014 по 24.07.2023.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року позов задоволено частково.

А саме, суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області № 60 від 02.08.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.07.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зарахувавши ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст.114 Закону №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з повним робочим днем під землею із зарахуванням до страхового та пільгового стажу, який передбачений Постановою КМУ від 31.03.1994 № 202, а саме, періоди роботи з 21.02.1997 по 05.11.1997, з 09.12.1998 по 27.11.1999, з 29.02.2000 по 29.11.2007, з 30.11.2007 по 24.03.2013, з 25.03.2013 по 22.01.2014, з 28.01.2014 по 24.07.2023, із зарахуванням також періодів відпусток без збереження заробітної плати та страйків визначених в Довідках №16 від 31.03.2021, №121 від 31.03.2021 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог судом першої інстанції відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати останнє та прийняти нову постанову, якою в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обгрунтовання доводів апеляційної скарги відповідач відзначив про порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до відповідача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. До заяви про призначення пенсії позивачем надано, зокрема, трудову книжку серії НОМЕР_1 від 15.04.1997.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 02.08.2023 №60 відмовлено позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи працівником, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних роботах не менше 25 років, передбаченого частиною третьою статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи ОСОБА_1 з 01.05.2014 по 01.05.2014, з 01.03.2015 по 04.03.2015, з 01.06.2016 по 01.06.2016, з 05.08.2016 по 05.08.2016, з 01.09.2016 по 02.09.2016, з 01.11.2016 по 01.11.2016, з 01.04.2018 по 02.04.2018 (всього 12 днів) - відпустки без збереження заробітної плати згідно із довідкою, що уточнює пільговий характер роботи, №16 від 31.03.2021 та з 18.11.1999 по 27.11.1999 (всього 10 днів) - страйк згідно із довідкою, що уточнює пільговий характер роботи, №121 від 31.03.2021.

Вважаючи порушеними свої права, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем без встановлення всіх обставин, що мали значення для прийняття законного рішення, без наведення відповідних обґрунтувань для його прийняття та з помилковим застосуванням норм матеріального права.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з пунктом 2 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом №1788-XII.

Відповідно до положень пункту 16 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Частиною 3 статті 114 Закону №1058-ІV передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує наявний трудовий стаж, є трудова книжка.

Разом з цим, постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За змістом до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку закріплено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

В той же час, Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року по справі № 490/12392/16-а звернув увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

При цьому, у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Із змісту трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.04.1997 встановлено, що позивач у період 21.02.1997 по 05.11.1997 працював учнем гірничоробочого підземного, гірничоробочий підземний; з 09.12.1998 по 27.11.1999 - машиністом підземних установок; з 29.02.2000 по 29.11.2007 - машиністом підземних установок; з 30.11.2007 по 24.03.2013 - гірничоробочий підземний; з 25.03.2013 по 22.01.2014 - гірничий майстер підземний; - 28.01.2014 по 24.07.2023 - гірничоробочий підземний.

Вказані записи в трудовій книжці не містять помилок, неточностей, підтирань чи виправлень.

Окрім того, пільговий характер роботи позивача підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями довідок ДП «Селідіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська» № 210 від 14.10.2022, ДП «Селідіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська» № 55/пер від 10.10.2022, ДП «Селідіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська» № 58-пер від 11.04.2023, ДП «Селідіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська» № 58-пер від 11.04.2023, ДП «Селідіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська» № 58-пер від 11.04.2023, ДП «Селідіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська» № 81 від 11.04.2023 та випискою з наказу №735 від 02.08.2019.

Таким чином, надані документи обгрунтовано визнані судом першої інстанції такими, що підтверджують право позивача на врахування вищевказаних періодів роботи до пільгового стажу.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 01.05.2014 по 01.05.2014, з 01.03.2015 по 04.03.2015, з 01.06.2016 по 01.06.2016, з 05.08.2016 по 05.08.2016, з 01.09.2016 по 02.09.2016, з 01.11.2016 по 01.11.2016, з 01.04.2018 по 02.04.2018 (всього 12 днів) - відпустки без збереження заробітної плати згідно із довідкою, що уточнює пільговий характер роботи, №16 від 31.03.2021 та з 18.11.1999 по 27.11.1999 (всього 10 днів) - страйк згідно із довідкою, що уточнює пільговий характер роботи, №121 від 31.03.2021, то судова колегія відзначає наступне.

Відповідно до приписів ст. 84 КЗпП України, у випадках, передбачених статтею 25 Закону України «Про відпустки», працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

В свою чергу, відпустки без збереження заробітної плати є одними із видів відпусток (ст. 4 Закону України «Про відпустки»).

Відповідно до статей 25 та 26 Закону України «Про відпустки» відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку, або за згодою сторін.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а, зазначено, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році. Відповідачі не скористались повноваженнями, передбаченими частиною 3 статті 44 Закону №1058-IV, не витребували від підприємств відповідних документів або відомостей стосовно підстав надання позивачеві відпуски без збереження заробітної плати та застосування простою, а також не зазначили про необхідність підтвердження цих відомостей позивачем.

В даному ж випадку, як достеменно встановлено судом першої інстанції, сукупна кількість днів безоплатної відпустки позивача не перевищує одного місяця в календарному році, проте, відповідач її до пільгового стажу не зарахував без зазначення причин та вчинення передбачених законом дій для з`ясування зв`язку із виробничою необхідністю.

Відтак, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача щодо незарахування цих періодів до пільгового стажу в контексті спірних правовідносин є протиправними.

Щодо періоду перебування позивача у страйку, то судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність доказів прийняття позивачем участі у страйку/страйках, визнаних незаконними у судовому порядку.

Не надано таких доказів відповідачем і до суду апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 60 від 02.08.2023.

Також судова колегія погоджується з обраним судом першої інстанції способом захисту та відновлення порушених прав позивача шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.07.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зарахувавши ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст.114 Закону №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з повним робочим днем під землею із зарахуванням до страхового та пільгового стажу, який передбачений Постановою КМУ від 31.03.1994 № 202, а саме, періоди роботи з 21.02.1997 по 05.11.1997, з 09.12.1998 по 27.11.1999, з 29.02.2000 по 29.11.2007, з 30.11.2007 по 24.03.2013, з 25.03.2013 по 22.01.2014, з 28.01.2014 по 24.07.2023, із зарахуванням також періодів відпусток без збереження заробітної плати та страйків визначених в Довідках №16 від 31.03.2021, №121 від 31.03.2021 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Матохнюк Д.Б. Гонтарук В. М.