Справа № 461/3306/24
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/3306/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.,

при секретарі Штогрині В.-Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (адреса місцезнаходження: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову інспектора 1 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Чорної Іванни Богданівни серії ЕНА № 1874604 від 10.04.2024 р. про накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1700 грн. на ОСОБА_1 та закрити справу про адміністративне правопорушення, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Свої вимоги мотивує наступним. 10 квітня 2024 року інспектором 1 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Чорною Іванною Богданівною винесено постанову серії ЕНА №1874604 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП та накладено на нього стягнення у розмірі 1 700,00 грн. Позивач зазначає, що у момент вчинення дій, які стали підставою для накладення адміністративного стягнення, ОСОБА_1 на дипломатичному автомобілі, д.н.з. НОМЕР_2 , виконував функції Почесного Консула Королівства Бельгія у місті Львові, та супроводжував делегацію у складі офіцерів Генерального штабу Збройних сил Королівства Бельгії, котрі займалися важливими справами для України в умовах війни з росією. Із даною постановою серії ЕНА №1874604 від 10.04.2024р. позивач категорично не погоджується, вважає таку незаконною та необгрунтованою, оскільки в діях відсутній склад правопорушення. Стверджує, що Правила дорожнього руху України не порушувалися; працівниками поліції порушено вимоги щодо розгляду справ, де суб`єктом є консульська посадова особа, котра здійснює консульські функції; постанова не містить опису обставин справи, встановлених під час розгляду справи; до неї не додано жодних доказів, а також пояснень свідків, що свідчили би про наявність вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Тому вважає постанову незаконною та просить скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17.04.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

07.06.2024 року на адресу Галицького районного суду м. Львова від 07.06.2024 року надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість. Зазначає, що позивачем не було надано доказів в частині здійснення ним посадових обов`язків на момент зупинки працівниками поліції. Стверджує, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є законною та обгрунтованою, тому відсутні підстави для задоволення позовної заяви.

Суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання представника відповідача про витребування доказів, оскільки матеріали справи містять належні та достатні докази для винесення законного та обгрунтованого рішення.

Позивач в судове засідання з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Згідно з відзивом на позовну заяву представник відповідача просить проводити розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши подані докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Судом встановлено наступне. 10 квітня 2024 року інспектором 1 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Чорною Іванною Богданівною винесено постанову серії ЕНА №1874604 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП та накладено на нього стягнення у розмірі 1 700,00 грн.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 10.04.2024 15:03:23 с. Холодновідка, дорога М10-01 6 км 700 м водій керуючи тз рухався зі швидкістю 126 км/год при цьому перевищував встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті більше ніж на 20 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом трукам ТС 000584, чим порушив п.12.4 ПДР - порушення швид. режиму в населених пунктах.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 є Почесним Консулом Королівства Бельгія у місті Львові, що підтверджується копією посвідченням НС-0068 від 22.06.2023 року.

Позивач зазначає, що 10.04.2024 року в момент вчинення дій, які стали підставою для накладення адміністративного стягнення, він на дипломатичному автомобілі, д.н.з. НОМЕР_2 , виконував функції Почесного Консула Королівства Бельгія у місті Львові, та супроводжував делегацію у складі офіцерів Генерального штабу Збройних сил Королівства Бельгії, котрі займалися важливими справами для України в умовах війни з росією.

Згідно ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про міжнародні договори України», чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права. Згідно з принципом сумлінного дотримання міжнародних договорів Україна виступає за те, щоб й інші сторони міжнародних договорів України неухильно виконували свої зобов`язання за цими договорами.

Згідно з ч. 2 ст. 58 та ч. 1 ст. 43 Віденської Конвенції про консульські зносини від 24.04.1963 року, почесні консульські посадові особи не підлягають під юрисдикцію судових чи адміністративних органів держави перебування щодо дій, здійснюваних ними при виконанні консульських функцій.

У випадку вчинення правопорушення суб`єктом, що керував транспортним засобом із

дипломатичними номерами, представниками правоохоронних органів може бути притягнуто суб`єкт до адміністративної відповідальності виключно, якщо вони володіють доказами про те, що особа за кермом консульського транспортного засобу не здійснює свій рух з метою виконання консульських функцій.

Так, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Тобто наявність події адміністративного правопорушення є обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статям 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч. 1-3 ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зі змісту ст. 7 КУпАП вбачається, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку встановлених законом.

Ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначених вимог закону відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності не дотримано.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, на підтвердження винуватості позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.122 КУпАП, доказів суду відповідачем не надано.

Таким чином, відповідач не довів правомірності свого рішення.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Відтак, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши додані до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо складання адміністративної постанови, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а справа - закриттю.

Враховуючи наявні у справі докази, які не доводять винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, постановапро накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 1874604 від 10.04.2024 р. підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.122 КУпАП - закриттю.

Згідно із частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ч. 3 ст.243, ст. 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Задоволити позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (адреса місцезнаходження: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову інспектора 1 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Чорної Іванни Богданівни серії ЕНА № 1874604 від 10.04.2024 р. про накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1700 грн. на ОСОБА_1 .

На підставі п.3 ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (адреса: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати на оплату судового збору в розмірі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 15.08.2024 р.

Суддя В.Є. Радченко