Справа № 560/2256/24
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2024-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2256/24

Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І.С.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

15 серпня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради до управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування висновків та вимоги,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2024 року Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради звернулось до суду з адміністративним позовом до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області про визнання протиправним висновку за результатами перевірки закупівлі та вимоги про усунення виявлених порушень.

В обґрунтування позову зазначає, що за наслідками перевірки окремих закупівель Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області складено Акт №16-09/13 від 23.11.2023, яким встановлені порушення вимог ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, пункту 71 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 №224. У грудні 2023 на адресу комунального підприємства надійшла вимога про усунення виявлених порушень №132216/3214-2023 від 15.12.2023, яку позивач вважає протиправною та необґрунтованою. Вказаною вимогою Управління Західного офісу зобов`язало позивача забезпечити відшкодування завищеної вартості товарів на загальну суму 1 916 666,67 грн. відповідно до норм статей 216-217 Господарського кодексу України та статей 610-625 Цивільного кодексу України. Натомість, підприємство посилається на законність витрат, відтак вимогу вважає необґрунтованою.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10травня 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі направлень від 15.11.2023 №298, №299, №300 фахівцями Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області проведено перевірку процедури закупівлі Комунальним підприємством по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради за період з 16.11.2023 по 23.11.2023 таких предметів закупівлі: Генератор дизельний потужністю 100 кВт; Генератор дизельний потужністю 50 кВт", код ДК 021:2015:31120000-3: Генератори (номер ID: UA-2022-10-07-002814-а) та "Когенераційна установка потужністю 500 кВт на базі газового двигун-генератора, код ДК 021:2015:31120000-3: Генератори (номер ID: UA-2022-11-04-004697-а).

Під час ревізії встановлено ряд фінансових порушень, які зафіксовано в акті від 23.11.2023 №16-09/13, а саме: порушення вимог частини першої ст.193 Господарського Кодексу України, пункту 71 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224. Встановлено, що учасником господарських відносин не виконано господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, зокрема проведено нарахування податку на додану вартість без належних на то підстав, визначених Податковим Кодексом України. Перевіркою встановлено, зокрема, що КП Тепловик було зайво перераховано 1 916 666, 67 грн. сум ПДВ під час господарської операції із ТДВ Первомайськдизельмаш.

Вимогою від 15.12.2023 позивача зобов`язано забезпечити відшкодування завищеної вартості товарів на загальну суму 1 916 666,67 грн. відповідно до вимог статей 216-229 Господарського кодексу України, статей 610-625 Цивільного кодексу України. Вимога направлена на адресу Комунального підприємства листом №132216-14/3214-2023 від 15.12.2023. Позивача зобов`язано у встановлений термін усунути виявлені порушення закону.

Комунальне підприємство направило заперечення на акт перевірки, розгляд яких відбувся 14.12.2023 у приміщенні Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області. Позивач був повідомлений про дату та місце розгляду листом від 11.12.2023 №132216-14/3155-2023 Про розгляд заперечень до акту перевірки закупівлі.

За результатами розгляду заперечень Управління 15.12.2023 за №132216-14/3213-2023 Про направлення висновків на заперечення направило позивачу висновки на зауваження (заперечення) до акту перевірки закупівлі.

Не погоджуючись зі змістом вимоги та висновків, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що судом не встановлені підстави для скасування висновків перевірки, з огляду на що правомірність спірної Вимоги органу державного фінансового контролю належними доказами не спростована, протилежне суду не доведено, відтак у задоволенні позову необхідно відмовити.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади регулює Закон України "Про публічні закупівлі" №922-VIII від 25.12.2015 року (далі - Закон №922-VIII), метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Згідно пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 03.02.2016 №43 (далі - Положення №43) Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" №2939-XII від 26.01.1993 року (далі - Закон №2939-XII), головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктах господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належить суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Також, відповідно до частини 1 статті 10 Закону №2939-XII, органу державного фінансового контролю надається право, серед іншого, перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо).

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 1 Закону №922-VIII моніторинг процедури закупівлі - аналіз дотримання замовником законодавства у сфері публічних закупівель під час проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та протягом його дії з метою запобігання порушенням законодавства у сфері публічних закупівель.

За результатами моніторингу процедури закупівлі посадова особа органу державного фінансового контролю складає та підписує висновок про результати моніторингу процедури закупівлі (далі - висновок), що затверджується керівником органу державного фінансового контролю або його заступником. Такий висновок підлягає оприлюдненню в електронній системі закупівель протягом трьох робочих днів з дня його складання (ч.6 ст.8 Закону №922-VIII).

Згідно з пунктом 22 статті 1 Закону №922-VIII предмет закупівлі - товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі або в межах проведення спрощеної закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції/пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі). Предмет закупівлі визначається замовником у порядку, встановленому Уповноваженим органом, із застосуванням Єдиного закупівельного словника, затвердженого у встановленому законодавством порядку.

Стаття 22 Закону № 922-VIII передбачає, що тендерна документація повинна містити один або декілька кваліфікаційних критеріїв до учасників відповідно до статті 16, вимоги, встановлені статтею 17 цього Закону, та інформацію про спосіб підтвердження відповідності учасників установленим критеріям і вимогам згідно із законодавством. Замовник не вимагає документального підтвердження інформації про відповідність вимогам статті 17 у разі, якщо така інформація міститься у відкритих єдиних державних реєстрах, доступ до яких є вільним.

Тендерна документація може містити також іншу інформацію відповідно до законодавства, яку замовник вважає за необхідне до неї включити.

Тендерна документація може містити опис та приклади формальних (несуттєвих) помилок, допущення яких учасниками не призведе до відхилення їх пропозицій.

Формальними (несуттєвими) вважаються помилки, що пов`язані з оформленням тендерної пропозиції та не впливають на зміст пропозиції, а саме - технічні помилки та описки.

Тендерна документація не повинна містити вимог, що обмежують конкуренцію та призводять до дискримінації учасників.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції у своєму рішенні приходить до висновку, що Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2020 № 224 затверджено Перелік товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, та які звільняються від сплати ввізного мита.

Відповідно до Переліку №224 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №1288 від 16.11.2022) звільняються від оподаткування ПДВ операції з поставки Систем безперебійного електроживлення за кодом УКТ ЗЕД 8501. 8502 та електрогенераторні установки за кодом УКТ ЗЕД 8502.

Режим звільнення від оподаткування ПДВ, визначений пунктом 71 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, застосовується до тих операцій з постачання товарів, що включені до Переліку №224 постановами Кабміну №1260 та №1288, дата здійснення яких («перша подія», визначена відповідно до пункту 187.1 статті 187 Розділу V Кодексу) припадає на період, в якому існують підстави для застосування такого режиму звільнення від оподаткування ПДВ. Постановою №224 в редакції від 16.11.2022 визначено, що звільнення від оподаткування ПДВ та сплати ввізного мита поширюється на будь-які операції (відповідно Переліку №224) з ввезення та/або постачання товарів на митній території України.

Отже, оскільки договір №2111 на поставку когенераційної установки було укладено 21.11.2022 у період дії постанови №224 в редакції від 16.11.2022, та у цій редакції для звільнення від оподаткування ПДВ не вимагалось нанесення позначок про відповідність технічним регламентам, тоді як оплата за товар здійснювалась та видаткова накладна на поставку товару видавалась у період після 16.11.2022, вказана операція звільнялась від оподаткування ПДВ.

З огляду на це перевіркою встановлено, що підприємством проведено сплату податку без наявності на це підстав, визначених Податковим Кодексом України, тобто зайво перераховано ТДВ "Первомайськдизельмаш" суму ПДВ у розмірі 1 916 666,67 грн.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правила формування податкових зобов`язань і податкового кредиту з ПДВ та складання податкових накладних і їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) встановлено статтями 187, 198 і 201 розділу V ПК України.

Згідно з пунктами 201.1 статті 201 розділу V ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з отриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п.201.3 статті 201 розділу V ПК України, у разі звільнення від оподаткування у податковій накладній робиться запис «Без ПДВ» з посиланням на відповідні пункти (підпункти), статті, підрозділи, розділи цього Кодексу та/або міжнародного договору, яким передбачено звільнення від оподаткування податком.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) особою, яка здійснює постачання товарів/послуг, на особу, якій здійснюється постачання товарів/послуг, та лише за умови, що така господарська операція мала місце або було здійснено перерахування авансу в рахунок оплати вартості товарів/послуг, постачання яких буде здійснено у майбутніх звітних періодах.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі, здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг (підпункт «а» пункту 198.1 статті 198 розділу V ПК України).

Згідно пункту 198.5 статті 198 розділу V ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації.

Реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1165 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно зазначеного Порядку під час реєстрації податкових накладних здійснюється автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, тобто здійснюється сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації.

Податкові накладні/розрахунки коригування (крім розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, складеної на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості хоча б одного з товарів/послуг їх постачальнику, та розрахунків коригування, складених на неплатника податку, за винятком розрахунку коригування, визначеного підпунктом 7 цього пункту), що подаються для реєстрації в Реєстрі, перевіряються щодо відповідності таким ознакам безумовної реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування (далі - ознаки безумовної реєстрації, зокрема, коли податкова накладна, яка не підлягає наданню отримувачу (покупцю) та/або складена за операцією, звільненою від оподаткування.

У відповідності до вимог Податкового Кодексу ТзДВ "Первомайськдизельмаш" було зареєстровано Податкові накладні, проте реєстрація цих накладних була зупинена уповноваженим органом.

З метою підтвердження правильності реєстрації податкової накладної на зазначений товар ТДВ "Первомайськдизельмаш" було подано до органу ДПС відповідні документи та пояснення щодо законності реєстрації податкових накладних на загальну суму ПДВ у розмірі 1 916 666,67 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку І коригування в Реєстрі прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної від 03.01.2023 № 8012206/00210996 та від 20.12.2022 №7902429/00210996, що остаточно підтверджує факт правомірності нарахування ПДВ під час здійснення цієї операції з постачання когенераційної установки на базі газового двигун-генератора.

Тобто, органом ДПС, який згідно постанови КМУ від 06.03.2019 № 227 та Наказу ДПС України від 09.06.2023 № 446 є контролюючим органом саме з питань перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість, підтверджено факт достовірності та обґрунтованості нарахування ПДВ в розмірі 1 916 666,67 грн при здійснені закупівлі когенераційної установки на базі газового двигун-генератора відповідно до видаткової накладної № 98 від 05.12.2022.

ТУ ДПС своїми рішеннями, підтвердило, що податкові накладні складені та зареєстровані ТДВ «Первомайськдизельмаш» правомірно, що слугувало підставою для КП по експлуатації теплового господарства «Тепловик» для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Про підтвердження правомірності і достовірності включення до податкового кредиту КП «Тепловик» сум податку на додану вартість по податкових накладних, отриманих з ЄРПН свідчить і лист ГУ ДПС у Хмельницькій області від 18.01.2024 № 342/6/22-01-04-02-10 та індивідуальна податкова консультація надана ГУ ДПС у Миколаївській області 30.01.2024 за № 488/ІПК/14-29-04-03-07.

А відтак ці обставини підтверджують правомірність сплати КП "Тепловик" податку на додану вартість за придбання когенераційної установки згідно Договору № 2111 від 21.11.2022.

У оскаржуваній Вимозі зазначено, що КП "Тепловик" зайво перерахував ТДВ "Первомайськдизельмаш" суму ПДВ у розмірі 1 916 666, 67 гривень не врахувавши вимоги ч.1 ст.193 ГК України, п.71 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, та Переліку № 224 (і змінами, внесеними Постановою КМУ № 1288 від 16.11.2022) про те, що звільняються ПДВ операції з поставки Систем безперебійного електроживлення за кодом УКТ ЗЕД 8501, 8502 та Елекрогенераторні установки* за кодом УКТ ЗЕД 8502.

Колегія суддів вважає таке твердження помилковим, з огляду на наступне:

Придбана згідно Договору № 2111 Когенераційна установка за своїм визначенням та призначенням не може бути віднесена до категорії "Електрогенераторних установок", оскільки вона по своєму функціоналу та особливостях функціонування суттєво ширша за електрогенераторну установку.

Так, визначення терміну "Когенераційна установка" наведено відразу у двох нормативно-правових актах, зокрема, в Законах України "Про теплопостачання" та "Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу" наступним чином:

Когенераційна установка - комплекс обладнання (привідний двигун, генератор, системи теплообмінників відбору температури масла, охолоджуючої води та вихлопних газів, газове устаткування, шафи керування, компресор, балони запуску), що працює за способом комбінованого виробництва теплової і електричної енергії або перетворює скидний енергетичний потенціал технологічних процесів в електричну та теплову енергію. Когенераційна установка встановлюється стаціонарно, на фундамент і виробляє теплову енергію (типу котельні) або ТЕЦ.

Натомість Електрогенераторна установка визначається як установка, що виробляє виключно електричну енергію. Електрогенераторна установка складається із силового агрегату - двигуна, і вузла, який перетворює момент, що крутить, в електрику.

Саме тому (з причини більш повного використання енергії) Когенераційні установки мають ефективність використання палива на 30% - 40% вище, ніж електрогенераторне устаткування, що виробляє лише електроенергію. Тобто когенераційна установка виконує функцію виробництва не тільки електричної енергії, а й теплової енергії. Інакше кажучи, когенераційна установка дозволяє використовувати як електричну, так і теплову енергію від спаленого в ній палива (газу), тоді як електрогенераторна установка виробляє лише електричну енергію (від спаленого дизельного палива чи бензину), а теплову енергію вона просто втрачає (нагріваючи навколишнє повітря).

Докорінно відрізняються когенераційна та електрогенераторні установки за своєю складністю (а, відповідно, і за вартістю та поширеністю).

Так, електрогенераторна установка є відносно нескладною в експлуатації та невеликою за розмірами, її використання та експлуатація не потребує отримання жодних дозвільних документів, придбати її може кожен охочий в численних спеціалізованих господарських магазинах, а ціни починаються з 10 тис. грн. Натомість Когенераційна установка є стаціонарною (великою за розмірами) виключно газовою установкою, і при введені її в експлуатацію необхідне отримання спеціальних дозволів. Ця техніка є складною, не призначеною для широкого використання в побуті, її виробництвом та продажем в Україні займаються лише одиничні підприємства, а порядок цін починається із 10 млн. грн.

Відмінності когенераційної установки від електрогенераторної викладені в листі виробника ТВД "Первомайсьдизельмаш" від 04.01.2024 року № 61/2 та листі Державного агентства енергоефективності та енергозбереження України (Держенергоефективності).

Крім того, докорінно різниться вплив на екологію від експлуатації Когенераційної установки та Електрогенераторної установки.

Так, виходячи із норм Податкового кодексу України, Когенераційна установка відповідно є стаціонарним джерелом забруднення (підпункт 14.1.230 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу). Тому, виходячи з норм ПКУ, підприємство Позивача є платником екологічного податку та сплачує відповідний податок на підставі ст.240 ПКУ, оскільки здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарним джерелом забруднення (Когенераційною установкою).

Навпаки, відповідно до пункту 47 Підрозділу 5 "Особливості справляння акцизного податку та екологічного податку" ПК України, не вважаються стаціонарними джерелами забруднення у значенні, наведеному у підпункті 14.1.230 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, електрогенераторні установки, що класифікуються за кодом 8502 згідно з УКТ ЗЕД.

Таким чином, Когенераційна установка на базі газового двигуна-генератора відрізняється від Електрогенераторної установки не тільки самою назвою товару, а й за своїм функціональним призначенням, принципом дії та впливом на екологію.

А тому Когенераційна установка ніяк не може бути віднесена до Електрогенераторних установок, навіть якщо при складанні УКТЗЕД її код 8502 20 92 00 чимось схожий на код всієї групи Електрогенераторних установок 8502.

За логікою побудови Переліку Постанови КМУ від 20.03.2020 № 224 основним при визначенні пільги з ПДВ тієї чи іншої групи товарів є назва товару, а ніяк не його код УКТЗЕД (згідно примітки цей код наводиться довідково).

Відтак є цілком очевидним, що визначальним при наданні чи ненаданні пільги з ПДВ є саме назва товару, яка є унікальною, а не код УКТ ЗЕД. які повторюються, дублюються, перетинаються та не визначають унікальну товарну позицію в цьому переліку, щодо якої слід застосовувати пільгу при нарахуванні ПДВ.

Назва товару "Когенегаційнаї установка" відсутня в Переліку згідно Постанови № 224, тоді як є лише назва Електрогенераторні установки з кодом УКТ ЗЕД.

Такі твердження апелянта підтверджуються листами спеціалізованих організацій, які слугують роз`ясненням технічних аспектів цього питання, що є доказами у справі, зокрема:

Лист ТДВ "ПервомайськДизельМаш" від 09.01.2024 р. № 61/6, який робить висновок, що когенераційні установки принципово відрізняються за своїми функціональними та технічними параметрами від електрогенераторних установок, але при цьому "на сьогоднішній день для когенераційних установок так і не сформований спеціальний код в класифікаторі УКТЗЕД, тому ми, як постачальник цього обладнання, вибираємо код найбільш ідентичної продукції, що постачається, та який максимально відповідає функціональним характеристикам товару". Тобто постачальник прямо стверджує, що установки - зовсім різні за своїм функціоналом, а код УКТЗЕД для когенераційної установки не визначений, а тому він змушений просто підбирати найбільш близький. Не дійсно вірний, а саме найбільш близький.

Лист Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України за підписом Голови Ганни Замазєєвої, в якому робиться наступний висновок: "відмінністю між когенераційною установкою і електрогенератором є різне цільове призначення цих установок. Враховуючи вказане вище, якщо установка при виробництві електроенергії виробляє теплову енергію для відпуску споживачу або власного споживання, вона є когенераційною. Якщо установка виробляє лише електроенергію вона є електрогенеруючою".

Лист Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України за підписом заступника Міністра Олександра Бутенко, в якому описано норми Деректив Європейського Парламенту та Європи, а також національного законодавства України якими регулюються питання когенерацій та їх застосування. В зазначеному листі Міністерства також робиться висновок, що КГУ та електрогенератор є абсолютно різними, та саме основною відмінністю є їх різне цільове призначення цих установок та що установка, яка при виробництві електроенергії виробляє теплову енергію для відпуску споживачу або власного споживання, вона є когенераційною. Якщо установка виробляє лише електроенергію вона є електрогенеруючою".

Лист Асоціації декарбонізації Коген Україна за підписом Президента Асоціації Владислава Ворони, (Асоціація здійснює розвиток когенерації, задля досягнення енергонезалежності та цілей сталого розвитку енергетичних стратегій і реалізації національних планів країн-членів щодо виконання їх зобов`язань за Кіотським протоколом) в якому також зазначений висновок щодо різного цільового призначення когенераційних установок та електрогенераторних установок А також те, що коли установка при виробництві електроенергії виробляє теплову енергію для відпуску споживачу або власного споживання, вона є когенераційною. Якщо установка виробляє лише електроенергію вона є електрогенеруючою". Тобто якщо КГУ виробляє одночасно і теплову і електричну енергію, то вона НЕ МОЖЕ БУТИ ЕЛЕКТРОГЕНЕРАТОРНОЮ УСТАНОВКОЮ.

Правомірність заявлених позовних вимог та тверджень апелянта підтверджується і Висновком експерта за результатами проведення судової економічної експертизи №162/24- 22 від 21.03.2024, наданої позивачем в якості доказу та наявної в матеріалах справи, який залишився поза увагою суду першої інстанції. У проведеній експертизі експерт дійшов висновку про те, що документально та нормативно підтверджується сплачена сума податку на додану вартість в розмірі 1 916 666,67 гривень по договору №2111 від 21.11.2022, укладеного між Комунальним підприємством по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради та Товариством з додатковою відповідальністю "ПЕРВОМАЙСЬКДИЗЕЛЬМАШ" щодо поставки когенераційної установки на базі газового двигуна-генератора Дв ГА-500. Документально та нормативно не підтверджуються висновки Акту №16-09/13 від 23.11.2023 року перевірки закупівель комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради викладені в п.3.2 Акту в частині "Когенераційна установка потужністю 500 кВт на базі газового двигуна-генератора", код ДК 021:2015:31120000-3: Генератори (номер ТО: ІІА-2022-11-04-004697-а) що КП "Тепловик", в недотримання вимог ч.1 ст.193 Господарського Кодексу України, пункту 71 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, постанови КМУ від 20.03.2020 №224, в частині того, що учасником господарських відносин не виконано господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, зокрема проведено нарахування податку на додану вартість без наявності належних на це підстав визначених Податковим Кодексом України та те, що КП "Тепловик" зайво перераховано ТДВ "ПЕРВОМАЙСЬКДИЗЕЛЬМАШ" суму ПДВ у розмірі 1916666,67 гривень. Ці обставини підтверджуються і листом Регіональної Торгівельно-Промислової палати Миколаївської області №223/04 від 06.06.2024 який КП "Тепловик" отримав від ТОВ "ПЕРВОМАЙСЬКДИЗЕЛЬМАШ" 06.06.2024 року, а тому був позбавлений можливості надати цей доказ до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Аналіз вищенаведених норм та доказів, наявних в матеріалах справи, висновків судової економічної експертиз свідчить на користь висновку про те, що визначальним при наданні чи ненаданні пільги з ПДВ є саме назва товару, яка є унікальною, а не код УКТ ЗЕД, які повторюються, дублюються, перетинаються та не визначають унікальну товарну позицію в цьому переліку, щодо якої слід застосовувати пільгу при нарахуванні ПДВ.

Підсумовуючи, все вищевикладене, є очевидною законність нарахування КП «Тепловик» сум податку, що відносяться до податкового кредиту та правильності реєстрації податкових накладних на загальну суму ПДВ у розмірі 1 916 666,67 грн, що свідчить про неправомірність Вимоги про усунення виявлених порушень №132216/3214-2023 від 15.12.2023, та про неправильне застосування Хмельницьким окружним адміністративним судом норм матеріального права при постановлені рішення.

У відповідності до приписів статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволенні адміністративного позову.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору при зверненні до суду як першої, так і апеляційної інстанції, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати висновки Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області за результатами перевірки закупівлі Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради про порушення КП "Тепловик" вимог частини першої статті 193 Господарського кодексу України, пункту 71 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення Податкового кодексу України, постанови КМУ від 20.03.2020 № 224 про проведення нарахування податку на додану вартість без наявності належних на це підстав визначених Податковим кодексом України при виконання Договору № 2111 від 21.11.2020 (викладені у п.3.2 Акту перевірки № 16-09/13 від 23.11.2023).

Визнати протиправною та скасувати Вимогу Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області про усунення виявлених порушень № 132216/3214-2023 від 15.12.2023 за результатами перевірки окремих закупівель Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області на користь Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради витрати зі сплати судового збору у сумі 12112 (дванадцять тисяч сто дванадцять) грн. 00 коп. (3028, 00 грн. за звернення до суду першої інстанції та 9084,00 грн. за звернення до суду апеляційної інстанції).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.