Справа № 500/3018/24
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2024-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3018/24

14 серпня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 18.04.2024 № 57 про відмову ОСОБА_1 у в призначенні пенсії по віку відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати з 25.02.2024 ОСОБА_1 до страхового стажу відповідно до ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди роботи з 05.03.1983 по 04.04.1983 та з 08.04.1983 по 30.06.1989 в Усінському управлінні технологічного транспорту № 3 об`єднання "Комі нафта" з розрахунку за 01 рік роботи 01 рік і 06 місяців до страхового стажу; та з 27.10.2008 по 01.12.2008 в МПП "Зелена Липа";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплатити з 25.02.2024 ОСОБА_1 пенсію по віку відповідно до частини 2 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач 10.04.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії по віку.

19 квітня 2024 року за № 1900-0205-5/19314 позивач отримав лист Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, до якого було долучено копію рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 18.04.2024 № 57 про відмову у призначенні пенсії по віку.

У рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 18.04.2024 № 57 зазначено, що страховий стаж становить 17 років 11 місяців 20 днів; до страхового стажу не зараховано періоди:

отримання допомоги по безробіттю з 10.12.2003 по 08.03.2004, оскільки згідно відомостей з наказів від 10.03.2021 № 1601/85 виплату допомоги за вказаний період скорочено;

роботи протягом жовтня-грудня 2008 року згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 28.01.1982, оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про нарахування доходу та сплату страхових внесків;

період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 05.03.1983 по 04.04.1983, з 08.04.1983 по 30.06.1983, з 01.07.1988 по 30.06.1989 зараховано до страхового стажу в одинарному розмірі згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 28.01.1982. Наявні довідки від 15.07.2008 № 03/465-р та № 03/466-р, від 22.03.2021 № 08/48-р та № 08/49-р про роботу в районах Крайньої Півночі з 05.03.1983 по 04.04.1983, з 08.04.1983 по 30.06.1989 та про заробітну плату від 22.03.2021 № 08/31-3, № 08/32-з, № 08/33-3 за період протягом березня 1983 року-червня 1989 року, видані та засвідчені установою російської федерації, дані яких не прийнято до уваги, оскільки в документах не проставлено апостиль компетентним органом держави.

Вказує, що також у вказаному рішенні зазначено, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. У зв`язку із цим, до страхового стажу зараховується період роботи на території РРФСР по 31.12.1991. Документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31 грудня 1991 року, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Одночасно у вищезазначених документах про роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, не зазначено про користування заявником відповідних пільг, передбачених Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, від 26.09.1967. Наявна інформація про укладення строкового трудового договору лише з 01.07.1988.

Тому, у зв`язку із відсутністю у позивача, необхідного 21 року страхового стажу для призначення пенсії по віку, йому відмовлено у призначенні такого виду пенсії.

Проте позивач не погоджується із вказаним рішенням, вважає його протиправним, що і слугувало підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

Ухвалою судді від 15.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

31.05.2024 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог та вказує, що 10.04.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

18.04.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Миколаївській області, за принципом екстериторіальності, прийнято рішення № 57 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Вказує, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи протягом жовтня 2008 року - грудня 2008 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про нарахування доходу та сплату страхових внесків.

Крім того зазначає, що до заяви про призначення пенсії позивачем надано, зокрема, довідки від 15.07.2008 № 03/465-р, № 03/466-р, від 22.03.2021 № 08/48-р, № 08/49-р про роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 05.03.1983 по 04.04.1983, з 08.04.1983 по 30.06.1989 та про заробітну плату від 22.03.2021 № 08/31-з, № 08/32-з, № 8/33-з за період протягом березня 1983 року по червень 1989 року, видані та засвідчені установою російської федерації.

Проте, зауважує, що оскільки на вищезазначених довідках не проставлено апостіль компетентним органом держави, тому відсутні правові підстави для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 05.03.1983 по 04.04.1983, з 08.04.1983 по 30.06.1989 в полуторному розмірі (один рік роботи за один рік і шість місяців).

Зазначає, що за наданими для призначення пенсії документами встановлено, що страховий стаж позивача склав 17 років 11 місяців 20 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058.

Відзиву у встановлений строк від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до суду не надходило.

Ухвалою суду від 12.07.2024 продовжено процесуальний строк розгляду справи №500/3018/24.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.04.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вказану заяву та додані до неї документи, за принципом екстериторіальності, передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

За результатом розгляду сказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області 18.04.2024 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії №57 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 21 рік.

Як слідує зі змісту даного рішення, до страхового стажу не зараховано періоди:

отримання допомоги по безробіттю з 10.12.2003 по 08.03.2004, оскільки згідно відомостей з наказів від 10.03.2021 № 1601/85 виплату допомоги за вказаний період скорочено;

роботи протягом жовтня-грудня 2008 року згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 28.01.1982, оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про нарахування доходу та сплату страхових внесків;

період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 05.03.1983 по 04.04.1983, з 08.04.1983 по 30.06.1983, з 01.07.1988 по 30.06.1989 зараховано до страхового стажу в одинарному розмірі згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 28.01.1982.

Наявні довідки від 15.07.2008 № 03/465-р та № 03/466-р, від 22.03.2021 № 08/48-р та № 08/49-р про роботу в районах Крайньої Півночі з 05.03.1983 по 04.04.1983, з 08.04.1983 по 30.06.1989 та про заробітну плату від 22.03.2021 № 08/31-3, № 08/32-з, № 08/33-3 за період протягом березня 1983 року-червня 1989 року, видані та засвідчені установою російської федерації, дані яких не прийнято до уваги, оскільки в документах не проставлено апостиль компетентним органом держави.

З 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. У зв`язку із цим, до страхового стажу зараховується період роботи на території РРФСР по 31.12.1991.

Документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31 грудня 1991 року, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Одночасно у вищезазначених документах про роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, не зазначено про користування заявником відповідних пільг, передбачених Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, від 26.09.1967. Наявна інформація про укладення строкового трудового договору лише з 01.07.1988.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Відповідно до частини 2 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі відсутності, починаючи 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктами 17-18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Відповідно до записів № 5-13 трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , дата видачі 28.01.1982, позивач з 05.03.1983 по 04.04.1983 працював водієм третього класу на автомобілі Краз-256 в Усінському управлінні технологічного транспорту № 3 об`єднання "Комі нафта". З 08.04.1983 по 30.06.1989 позивач працював на посадах водія 3 класу, водія а/кари, водія 2 класу, завідуючого спортзалом, контролером технічного стану автомобіля в Усінському управлінні технологічного транспорту № 3 об`єднання "Комі нафта".

Зазначений період трудової діяльності також додатково підтверджується архівними довідками № 08/48-р від 22.03.2021, № 08/49-р від 22.03.2021, які видані Нафтовою компанією "Лукойл" у відповідності із Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 № 148 та від 26.09.1967 № 1908-VII.

Так, позивач стверджує, що у вказаних довідках зазначено, що за періоди його роботи з 05.03.1983 по 04.04.1983 та з 08.04.1983 по 30.06.1989, стаж для призначення пенсії підлягає зарахуванню із розрахунку за 1 рік роботи - 1 рік і 6 місяців.

Крім того, зазначає, що у поданих для призначення пенсії довідках про заробітну плату за періоди роботи з 05.03.1983 по 04.04.1983 та з 08.04.1983 по 30.06.1989 від 22.03.2021 № 08/31-з, № 08/32-3 та № 08/33-з зазначено, що фактичні суми обчислені в рублях з врахуванням районного коефіцієнта і північної надбавки.

Натомість Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області вказує на те, що до заяви про призначення пенсії позивачем надано, зокрема, довідки від 22.03.2021 № 08/48-р, № 08/49-р про роботу в районах Крайньої Півночі з 05.03.1983 по 04.04.1983, з 08.04.1983 по 30.06.1989 та про заробітну плату від 22.03.2021 № 08/31-з, № 08/32-з, № 8/33-з за період протягом березня 1983 року по червень 1989 року, видані та засвідчені установою російської федерації. Оскільки на вищезазначених довідках не проставлено апостіль компетентним органом держави, тому відсутні правові підстави для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 05.03.1983 по 04.04.1983, з 08.04.1983 по 30.06.1989 в полуторному розмірі (один рік роботи за один рік і шість місяців).

Щодо наведеного суд зазначає наступне.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Отже, з огляду на наведене, для обчислення пільгового стажу за період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Відповідно до пункту 110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590, робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року зараховується в стаж в полуторному розмірі за умови, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 і від 26.09.1967 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року № 1029 Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 "Про розширення пільг осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі та у місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі" (в редакції постанови Ради Міністрів СРСР від 03.01.1983 № 12).

Відповідно до пункту "д" статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 № 1908-VII "Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, а саме зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах з п`яти до трьох років.

Пунктом третім постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 01.03.1960 зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 01.03.1960 за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Згідно з пунктом 1, 2 Розділу 1 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Президії Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967 № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" і від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин:

1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях;

2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10.02.1960 та від 29.09.1967 та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

При цьому основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях, є її трудова книжка. Також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема архівною довідкою.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 27.07.2022 у справі № 560/755/19, від 17.10.2022 у справі № 592/5589/17.

При цьому, Верховний Суд зазначив, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Відтак суд доходить до висновку про достатність одного із перерахованих документів, а не їх сукупності.

Як зазначено вище, записами трудової книжки позивача підтверджується його робота з 05.03.1983 по 04.04.1983 та з 08.04.1983 по 30.06.1989 в районі Крайньої Півночі.

Крім того, в матеріалах адміністративної справи містяться архівні довідки № 08/48-р від 22.03.2021, № 08/49-р від 22.03.2021, які видані Нафтовою компанією "Лукойл" у відповідності із Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 № 148 та від 26.09.1967 № 1908-VII, які підтверджують роботу позивача в районі Крайньої Півночі та в них зазначено, що особа користується пільгами, які поширюються на осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі.

З огляду на викладене, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови у зарахуванні позивачу до стажу роботи в районі Крайньої Півночі з 05.03.1983 по 04.04.1983 та з 08.04.1983 по 30.06.1989 на пільгових умовах, тобто один рік роботи за один рік та шість місяців, суд вважає протиправними.

Щодо посилань представника Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на те, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді від 13.03.1992, тому до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РФСР по 31.12.1991 і документи, необхідні для призначення пенсії, про стаж роботи до 31.12.1991 враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостилю компетентним органом держави, в якій документ був складений, суд зазначає наступне.

Після зупинення дії Конвенція від 22.01.1993 не застосовуватиметься у відносинах з російською федерацією. Таким чином, документи, видані компетентними органами росії приймаються на території України виключно за умови легалізації, в даному випадку, проставлення апостилю.

Проте, відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 № 107 "Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав", під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24.02.2022 такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Враховуючи, те, що станом на час видачі позивачі довідок № 08/48-р від 22.03.2021, № 08/49-р від 22.03.2021 діяла Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, якою не передбачено обов`язку проставляти апостиль на документах про стаж роботи на території російської федерації, суд дійшов висновку, що такі документи не потребують спеціального посвідчення апостилем.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача для призначення пенсії періоду роботи з 27.10.2008 по 01.12.2008 у зв`язку із несплатою роботодавцем страхових внесків, суд зазначає наступне.

Згідно із записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 28.01.1982, позивач з 27.10.2008 по 01.12.2008 працював на посаді різноробочого в МПП "Зелена Липа".

Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника таких внесків. Тому позивачка не може нести відповідальність у вигляді позбавлення на включення періоду роботи за який відсутні відомості про сплату страхових внесків до страхового стажу, оскільки згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за їх несплату несе підприємство-страхувальник.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 11.10.2023 в адміністративній справі №340/1454/21.

Тому, незарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області страхового стажу за період роботи з 27.10.2008 по 01.12.2008, оскільки відсутня сплата страхових внесків до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування є безпідставним.

Тому, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в частині незарахування до страхового стажу позивача періоди роботи в районі Крайньої Півночі з 05.03.1983 по 04.04.1983 та з 08.04.1983 по 30.06.1989 з розрахунку один рік роботи за один рік та шість місяців та періоду роботи з 27.10.2008 по 01.12.2008 в МПП "Зелена Липа".

З урахуванням наведеного, похідна позовна вимога про зобов`язання відповідача зарахувати періоди роботи в районі Крайньої Півночі з 05.03.1983 по 04.04.1983 та з 08.04.1983 по 30.06.1989 до страхового стажу ОСОБА_1 з розрахунку один рік роботи за один рік та шість місяців та зобов`язання відповідача зарахувати період роботи з 27.10.2008 по 01.12.2008 в МПП "Зелена Липа" до страхового стажу ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Поряд із цим, суд не уповноважений встановлювати наявність чи відсутність всіх підстав для призначення чи відмови у призначенні пенсії, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

При цьому, у відповідності до ч.4 ст.245 у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У зв`язку з відсутністю в рішенні відповідача висновку щодо інших обставин (умов) призначення/перерахунку пенсії, навіть враховуючи стаж який підлягає зарахуванню, суд приходить до висновку, що слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву позивачу від 10.04.2024, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Обраний спосіб захисту є належним та достатнім для ефективного відновлення порушеного права позивача.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (як суб`єкта рішення якого визнано протиправним та скасовано) судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 18.04.2024 №57, в частині незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в районі Крайньої Півночі з 05.03.1983 по 04.04.1983 та з 08.04.1983 по 30.06.1989 з розрахунку один рік роботи за один рік та шість місяців.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати періоди роботи в районі Крайньої Півночі з 05.03.1983 по 04.04.1983 та з 08.04.1983 по 30.06.1989 до страхового стажу ОСОБА_1 з розрахунку один рік роботи за один рік та шість місяців.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 18.04.2024 №57, в частині незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 27.10.2008 по 01.12.2008 в МПП "Зелена Липа".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати період роботи з 27.10.2008 по 01.12.2008 в МПП "Зелена Липа" до страхового стажу ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.04.2024, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 14 серпня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, );

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001, );

Головуючий суддя Баб`юк П.М.