Справа № 160/5922/24
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2024-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 160/5922/24

адміністративне провадження № К/990/30648/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Блажівської Н.Є., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 квітня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" (далі також - Позивач, ТОВ «АК «Дніпро») звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі також - Відповідач) від 7 лютого 2024 року №5680/04-36-09-01/36710304, яким застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 2 049 433,64 грн, та від 7 лютого 2024 року №5676/04-36-09-01/ НОМЕР_1 , яким застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 4 281 552,32 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2024 року, позов задоволено.

Ухвалюючи рішення у справі, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що рішення про застосування штрафних санкцій за реалізацію пального не відповідають вимогам частини другої статті 2 КАС України, оскільки:

- всі рішення відповідача, якими анульовано ліцензії позивача та які згадані як анульовані у акті фактичної перевірки, скасовано рішеннями судів, які набрали законної сили;

- у матеріалах справи відсутні належні, допустимі, достовірні, достатні докази, які б вказували, що Позивач здійснив виготовлення алкогольних напоїв. Відповідач не надав належних доказів, які б вказували на протиправність дій позивача, а саме виробництва алкогольних напоїв без наявності ліцензії.

- за змістом товарно-транспортної накладної, за наслідками дослідження якої контролюючий орган вважав доведеним факт реалізації Позивачем алкогольних напоїв Позивачем, у ній статус «Відправника» та «Одержувача» визначений для однієї особи - ТОВ «АБК Дніпро», «Пункт навантаження» та «пункт розвантаження» визначений також щодо однієї особи: ТОВ «АБК Дніпро». Урахуванням цього суди вважали, що Відповідач не перевірив факт здійснення чи не здійснення фактичної діяльності з оптової торгівлі алкогольними напоями.

6 червня 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 квітня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2024 року у якій скаржник просить скасувати оскаржувані рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Якщо касаційна скарга подається на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги Відповідач покликається на пункт 3 частини другої статті 328 КАС України й стверджує про відсутність правового висновку щодо застосування статей 2 та 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в контексті застосування до суб`єкта господарювання штрафних (фінансових) санкцій у разі скасування розпоряджень про анулювання ліцензій.

У касаційній скарзі Відповідач стверджує, що:

- при вирішенні спору суди не врахували обставин щодо забезпечення позовів у справах за позовами ТОВ «АК «Дніпро» про скасування розпоряджень щодо анулювання відповідних ліцензій;

- ТОВ «АК «Дніпро», маючи анульовані ліцензії, свідомо та умисно продовжувалози здійснювати господарську діяльність у вигляді виготовлення та оптової торгівлі алкогольними напоями.

Саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Також, слід зауважити, що правові висновки Верховний Суд формулює лише щодо конкретно визначених правовідносин, а не висновок, який на думку скаржника буде підставою для відкриття касаційного провадження.

Однак обґрунтування касаційної скарги не дає можливості встановити взаємозв`язок наведених доводів скаржника до зазначеної ним підстави касаційного оскарження.

Так, відповідні твердження щодо необхідності формування правового висновку Відповідач обґрунтовує обставинами дії заходів забезпечення позову, однак, ухвалюючи рішення у справі, суди попередніх інстанцій виходили не з цього; суди, зокрема, формували висновки, за наслідками дослідження та аналізу встановлених окремими судовими рішеннями обставин протиправності розпоряджень, якими були анульовані відповідні ліцензії Позивача.

Відповідач не спростовує усіх висновків, покладених в основу задоволення позовних вимог й не обґрунтовує належним чином, яке правове значення для цілей цих правовідносин мають обставини забезпечення позову у разі скасування відповідних розпоряджень про анулювання ліцензій на підставі судових рішень, що набрали законної сили.

Також колегія суддів вважає підкреслити, що подібні за змістом питання, які описує Відповідач у касаційній скарзі, вже були предметом аналізу Верховним Судом, зокрема у справі №380/16375/21.

Зазначене у сукупності свідчить про те, що наведені скаржником у касаційній скарзі доводи не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття Суд звертає увагу скаржника, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 квітня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Є. Блажівська