Справа № 420/925/24
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2024-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/925/24
14 серпня 2024 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бутенко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Військової академії (м. Одеса) про відстрочення виконання рішення суду від 12.03.2024 року по справі № 420/925/24, -
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання протиправними бездіяльність.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 року позов ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання протиправними бездіяльність задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) щодо невиплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Стягнуто з Військової академії (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 06.04.2019 року по 05.10.2019 року в сумі 24 910,32 грн.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2024 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року змінено.

Абзац третій резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року викладено в наступній редакції:

«Стягнути з Військової академії (м. Одеса) () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 06.04.2019 року по 18.07.2022 року, з 19.07.2022 року по 21.12.2023 року за шість місяців у сумі 86342,60 грн., з відрахуванням податків та зборів.».

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року залишено без змін.

09.07.2024 року до суду від представника Військової академії (м. Одеса) надійшла заява про відстрочення виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 року по справі № 420/925/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання протиправними бездіяльність, яке змінене Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2024 року на 60 днів, з моменту винесення ухвали суду.

В обґрунтування наявності підстав для задоволення вказаної заяви представник відповідача вказав, що академією було направлено до вищого штабу клопотання на виконання вказаного рішення суду, з метою перевірки вжиття всіх заходів, а також виділення коштів, відповідно розрахунку доданого до клопотання. Станом на день подання вказаного клопотання, виділені кошти на рахунку академії відсутні, що призводить до неможливості виконання вказаного рішення станом на зараз. Через те, що Військова академія є розпорядником коштів третього рівня та фінансується забезпечувальним фінансовим органом, яким є Сухопутні війська Збройних Сил України, тому 01.07.2024 року академією направлено клопотання до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України на отримання письмової згоди на виконання вказаного рішення суду. Станом на момент подання заяви про відстрочення виконання рішення суду, академія досі не отримала відповіді від Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України на вищевказане клопотання, а також отримання коштів не відбулось.

У зв`язку із знаходженням судді ОСОБА_2 у відпустці, заява розглядається 14.08.2024 року.

Відповідно до ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Частиною 1 ст.378 КАС України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до ч.2 ст.378 КАС України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Частинами 3, 4 ст.378 КАС України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Поряд з цим, ч.5 ст.378 КАС України визначено, що відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Аналіз наведених норм права вказує, що суд за заявою сторони у справі може розстрочити виконання судового рішення. При цьому, таке розстрочення здійснюється виключно у виняткових випадках, за умови, якщо суд встановить наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо). Необхідною умовою для розстрочення виконання рішення суду є наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, підставою для розстрочення виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим у строк встановлений судом, тому всі ці обставини повинні бути доведені заявником.

Так, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 2а/0570/6531/2011, відстрочення виконання судового рішення в розумінні зазначеної процесуальної норми є відкладенням чи перенесенням дати виконання рішення на новий строк, який визначається адміністративним судом, та допускається у виняткових випадках, залежно від обставин справи. Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо розстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 819/150/17.

Як вбачається з поданої Військовою академією (м. Одеса) заяви про розстрочення виконання рішення суду основною обставиною, що ускладнює виконання судового рішення, на яку посилається заявник є те, що на рахунку академії відсутні кошти, що призводить до неможливості виконання рішення суду.

В той же час, суд зазначає, що інформація викладена у заяві про розстрочення виконання рішення суду не може вважатись обставиною, що істотно ускладнює виконання рішення або роблять його неможливим, оскільки не є доказом щодо відсутності руху коштів на рахунках заявника на момент подання заяви до суду.

В свою чергу, Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року №11-рп/2012).

Водночас відсутність у на рахунках боржника коштів, не є тією виключною підставою (непереборною обставиною), з якою законодавець пов`язує можливість розстрочення виконання судового рішення.

Суд вважає, що тяжке фінансове становище не є винятковим випадком, що давало б суду правові підстави для розстрочення виконання рішення.

У ході розгляду заяви заявником не доведене існування передбачених ст. 378 КАС України виняткових обставин, які ускладнюють можливість виконання судового рішення.

Відтак, враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що зазначені заявником у заяві обставини, не є обставинами, які ускладнюють виконання рішення суду.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи, що представником Військової академії (м. Одеса) не наведено обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим та не надано доказів на підтвердження існування обставин, які ускладнюють виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для прийняття рішення про розстрочення виконання рішення від 12.03.2024 року по справі № 420/925/24.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 378 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Військової академії (м. Одеса) про відстрочення виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 року у справі № 420/925/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання протиправними бездіяльність відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко