Справа № 320/3882/22
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3882/22 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Аліменка В.О., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Баришівська зернова компанія" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Баришівська зернова компанія" до Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2022 року позивач - ТОВ "Баришівська зернова компанія" звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті, яким просив визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 25 січня 2022 року №326404, винесену в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті Бобко І.А., якою на позивача накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, без врахування доводів та аргументів позивача.

Апелянт наголосив, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що позивачем здійснювалось перевезення власного вантажу для власних потреб, жодних послуг з перевезення вантажів стороннім особам не надавав, а тому водій не зобов`язаний мати протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

Зверну увагу суду на те, що у водія під час проведення перевірки була наявна індивідуальна контрольна книжка, проте оскільки інспектором вона не запитувалась то водій її не надавав під час перевірки.

Додатково зазначив про те, що суд першої інстанції в супереч нормам ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року №207 помилково поклав обов`язок на позивача щодо надання посадовим особам відповідача протоколу перевірки та адаптації тахографа.

Також зазначив про те, що відповідач надав невірну кваліфікацію порушенню, яка нібито мало місце, та неправомірно наклав адміністративно-господарський штраф.

Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки під час здійснення перевірки посадовою особою Укртрансбезпеки було виявлено, що на момент проведення перевірки відсутні документи передбачені ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме не оформлено протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

Додатково зазначив про те, що в товарно-транспортній накладній перевізником вказано ТОВ "Баришівська зернова компанія", що спростовує доводи позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ТОВ "Баришівська зернова компанія" є власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача МАN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 повною масою 18000 кг та напівпричепу WIELTON NS34K, реєстраційний номер НОМЕР_2 повною масою 39000 кг, що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 та серія НОМЕР_4 відповідно (а.с. 28-29).

Зазначеними транспортними засобами під керуванням водія ОСОБА_1 (а.с. 106-107), на підставі товарно-транспортної накладної від 20 грудня 2021 року № 000000003 (а.с. 19) позивачем здійснено перевезення вантажу - засобів захисту рослин вагою нетто 21000 кг за маршрутом м. Березань Київська область - м. Кропивницький.

20 грудня 2021 року посадовими особами Укртрансбезпеки на підставі направлення на рейдову перевірку від 20 грудня 2021 року № 009988 (а.с. 86) на автомобільній дорозі Н01 Київ-Знам`янка 241 км + 800 м проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, про що складено акт № 318434 (а.с.84).

Відповідно до акта від 20 грудня 2021 року № 318434 під час перевірки виявлено порушення, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", яке полягало у перевезенні вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

Повідомлення про дату та місце розгляду справи про вказане правопорушення позивач отримав 18 січня 2022 року рекомендованим листом № 329 (а.с.87-89).

На розгляд справи по акту від 20 грудня 2021 року № 318434 позивач чи уповноважена особа не прибули. Письмових пояснень чи заперечень надано не було.

За результатами розгляду справи щодо акту від 20 грудня 2021 року № 318434 в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Укртрансбезпеки Бобко І.А. виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 25 січня 2022 року № 326404, якою за допущену відсутність на момент проведення перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу позивача притягнуто до відповідальності, передбаченої абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" у вигляді адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн. (а.с. 83).

Вважаючи протиправною оскаржувану постанову від 25 січня 2022 року №326404 позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що доводи позивача про відсутність обов`язку ведення та пред`явлення під час рейдової перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографу до транспортного засобу під час здійснення внутрішнього перевезення вантажу для власних потреб транспортним засобом вагою понад 3,5 тонни, оскільки такі доводи суперечать нормам Положення № 340.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року №2344-ІІІ.

Згідно з ст. 18 Закону України "Про автомобільний транспорт" з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник повинен зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства, забезпечувати безпеку дорожнього руху.

Частиною 2 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567) рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктом 15 Порядку № 1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до п. 20 Порядку № 1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Відповідно до п. 1.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340 (далі - Положення № 340) вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Пунктом 6.1 Положення № 340 встановлено, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Положеннями п.п. 1.2, 1.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом міністерства транспорту та зв`язку України від 24червня 2010 року № 385 (далі - Інструкція № 385) встановлено, що ця Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів та поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Згідно з п.п. 3.3, 3.5, 3.6 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом зокрема: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом. У разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв). Перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами, а також, наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.

Отже перевізник, який здійснює перевезення вантажним автомобілем з повною масою понад 3,5 тонн, повинен обладнати автомобіль діючим та повіреним тахографом, у разі використання аналогового тахографа, водій транспортного засобу використовує тахокарти, своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; має при собі: заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (протягом робочої зміни та попередні 28 дні).

Відповідно до правових висновків Верховного Суду викладених постанові від 11 лютого 2020 року по справі № 820/4624/17 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі заповнені тахокарти, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, а у разі керування транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Як встановлено актом перевірки від 20 грудня 2021 року № 318434, в ході перевірки дотримання позивачем законодавства про транспорт 20 грудня 2021 року встановлено відсутність документів визначених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: протоколу перевірки та адаптації тахографа.

Згідно з відміткою водій з актом перевірки ознайомлений від надання пояснень та підпису відмовився.

Доводи апелянта про те, що водій під час проведення перевірки мав індивідуальну контрольну книжку водія, водночас не пред`явив її інспектору оскільки останнім вона не вимагалась, колегія суддів оцінює критично, оскільки ст. 49 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено обов`язок водія транспортного засобу мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Крім того колегія суддів звертає увагу, що позивач не був позбавлений права надати письмові пояснення та копію індивідуальної контрольної картки водія під час розгляду справи про порушення вимог законодавства по акту від 20 грудня 2021 року №318434, про яку був належним чином повідомлений, водночас зазначеним правом не скористався.

За відсутності документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, передбачених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" зокрема, для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

При цьому, до переліку інших документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, передбачених законодавством віднесено, зокрема, в даному випадку, картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом (п. 3.3 Інструкції № 385).

Непред`явлення під час проведення перевірки, зазначених у ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", на підставі яких здійснюються внутрішні перевезення вантажів, свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

При цьому Законом України "Про автомобільний транспорт" передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 12 жовтня 2023 року по справі №120/554/23 та від 12 жовтня 2023 року по справі 280/3250/22.

Отже станом на час проведення перевірки ТОВ "Баришівська зернова компанія" у водія був відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа, що є порушенням вимог Закону України "Про автомобільний транспорт".

Доводи апелянта про те, що він здійснював на власному автомобілі некомерційне (безоплатне) перевезення власного вантажу, а тому до спірних правовідносин підлягають застосування виключно положення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та Постанова Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року №207, що не передбачають необхідність надання протоколу перевірки та адаптації тахографа, колегія суддів вважає помилковими, з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 (далі - Правила № 363) перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Пунктом 11.1 Правил № 363 визначено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постанові від 12 жовтня 2023 року по справі №280/3520/22, правила перевезення вантажів автомобільним транспортом України, а також Постанова Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року № 207, якою затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, визначають що товарно-транспортна накладна (ТТН) обов`язково повинна оформлятися, якщо перевезення вантажу здійснюється автомобільним транспортом на договірних умовах (тобто коли є послуга перевезення вантажу).

Згідно з товарно-транспортною накладною від 20 грудня 2021 року №000000003, автомобільним перевізником є ТОВ "Баришівська зернова компанія", замовником - ТОВ "Баришівська зернова компанія", вантажоодержувач - ПрАТ "Агропромтехпостач".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах позивач є автомобільним перевізником, водночас згідно з ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" адміністративно-господарський штраф застосовується саме до автомобільного перевізника.

Враховуючи вищевикладене та встановлення порушення позивачем вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", суд приходить до висновку про правомірність постанови від 25 січня 2022 року №326404.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Баришівська зернова компанія" залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 липня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді В.О. Аліменко

Є.В. Чаку