Справа № 160/29860/23
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2024-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 серпня 2024 року м. Дніпросправа № 160/29860/23
(суддя Кучугурна Н.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі №160/29860/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13 листопада 2023 року звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-2) згідно з яким, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 29.09.2023 року № 53 про відмову у призначенні (поновленні виплати) пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 , починаючи з 25.09.2023 року.

Позов обґрунтовано тим, що станом на дату подачі заяви про призначення пенсії позивач досягла 82 років та має достатній страховий стаж, а тому відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 29.09.2023 №53 в частині не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 12.07.1960 по 01.09.1962 та з 07.09.1962 по 03.08.1966 і в частині відмови у поновленні виплати пенсії за віком у зв`язку з відсутністю та неможливістю отримання пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення російської федерації.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди її роботи з 12.07.1960 по 01.09.1962 та з 07.09.1962 по 03.08.1966.

У задоволенні іншої частини позову - відмовив. Відмовляючи позивачу у задоволенні позову в частині призначення та виплати пенсії за віком суд першої інстанції виходив з того, що позивач має громадянство держави-окупанта, якою є російська федерація, тому підстави для поновлення (призначення) пенсії позивачу відсутні. Також, з огляду на наявність у позивача громадянства держави-окупанта, суд відмовив і у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити позивачу нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в цій частині в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції не повно дослідив обставини справи, оскільки заява в добровільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта подається лише тими громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, в той час як позивачем було подано до відповідача документи, що підтверджують факт проживання позивача в м. Марганець, Нікопольського району Дніпропетровської області.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що згідно з паспортом громадянина України, серія НОМЕР_2 , ОСОБА_1 з 08.02.2010 була прописана по АДРЕСА_2 (а.с.25-27).

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого Пенсійним фондом України 01.05.2010 року, позивачу була призначена пенсія за віком (а.с.11).

Витяг з реєстру територіальної громади від 14.09.2023 свідчить про те, що позивач з 14.09.2023 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

25.09.2023 року ОСОБА_1 звернулась до органів пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком (а.с.65).

Рішенням від 29.09.2023 №53, яке прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області (відповідач-1) позивачу було відмовлено у призначенні пенсії.

У вищезазначеному рішенні зазначено, що згідно з п.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.

Страховий стаж особи 31р. 3м. 16д.

Результати розгляду документів, долучених до звернення. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 05.06.1959: з 12.07.1960 по 01.09.1962, оскільки запис внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Мінюсту України, Мінпраці України, Міністерства соціального захисту України №58 від 29.07.1993 (до цього Порядок, затверджений постановою Держкомітету СРСР з праці та соціальних питань №162 від 20.06.1974); а саме відсутні номери договору та записки в підставі записів про прийняття та звільнення з роботи; з 07.09.1962 по 03.08.1966, оскільки запис внесено з порушенням вимог Інструкції, а саме відсутній номер наказу про звільнення.

Згідно з наданими документами прослідковується, що в заявниці зареєстроване місце проживання у м. Керч, Автономна Республіка Крим. Також заявниці призначена пенсія на території Автономної Республіки Крим у 2014 року.

Окрім того, в матеріалах справи наявне свідоцтво про реєстрацію місця перебування №1987 від 18.08.2021 року, в якому вказано, що заявниця має паспорт громадянина держави-окупанта від 25.03.2014 року.

В поновленні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» слід відмовити в зв`язку з відсутністю та неможливістю отримання пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії заявниці органами пенсійного забезпечення російської федерації та відмовити в призначенні пенсії за віком у зв`язку з наявністю громадянства держави-окупанта (а.с.12-13).

Відповідно до положень частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а тому суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції з урахуванням зазначеної норми.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 цього Закону визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Статтею 27 Закону №1058-IV встановлено, що розмір пенсії за віком визначається залежно від середньомісячного заробітку та коефіцієнту страхового стажу, обчислених за нормами статей 24, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно зі статтею 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

За приписами частини четвертої статті 42 Закону №1058-IV, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

З аналізу зазначених норм вбачається, що особі може бути призначено лише один вид пенсії, при цьому один і той самий вид пенсії може бути призначено один раз.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, позивачу вже призначалася пенсія за віком пенсійним органом України, про що свідчить копія пенсійного посвідчення на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданого Пенсійним фондом України 01.05.2010 року (а.с.11).

Зважаючи на те, що позивачу вже призначалася пенсія за віком, суд апеляційної інстанції вважає, що у відповідача не було законних підстав для повторного призначення позивачу такого виду пенсії на підставі поданої 25.09.2023 року заяви.

Між тим, судом апеляційної інстанції під час вирішення питання щодо призначення позивачу пенсії за віком на підставі поданої 25.09.2023 року заяви враховує і те, що розмір пенсії під час первинного призначення цього виду пенсії було обраховано виходячи з показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, який в свою чергу є незмінним в подальшому.

З викладеного вбачається, що в спірних відносинах виник спір щодо відмови у поновленні раніше призначеної пенсії за віком.

Частиною 1 статті 49 Закону № 1058-VI передбачені випадки, коли виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, а саме: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазначає про те, що з 1996 року по 2001 рік отримувала пенсію, що платилася державою України (а.с.64).

Тобто, обставині зупинення виплати позивачу раніше призначеної пенсії передувало рішення пенсійного органу України про припинення такої виплати, а тому позивач маючи на меті поновлення її виплати повинен був оскаржити рішення органу Пенсійного фонду про припинення виплати пенсії, або звернутися до пенсійного органу у встановленому законом порядку із відповідною заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії.

Натомість, враховуючи те, що відповідач приймаючи оскаржуване рішення не досліджував обставини за яких було припинено позивачу виплати раніше призначеної пенсії, а відмовив у її поновленні з підстав набуття позивачем іншого громадянства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваного рішення в частині відмови у поновленні виплати пенсії за віком.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не можуть бути підставою для відмови у поновленні виплати пенсії доводи відповідача про не можливість отримання пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення російської федерації, оскільки особа не може нести негативні наслідки через відсутність визначеного Державою порядку з вирішення цього питання.

Щодо висновку суду інстанції про наявність у позивача громадянства держави-окупанта, та відмови у зв`язку з цим у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити позивачу нарахування та виплату пенсії, суд апеляційної інстанції зауважує наступне.

Відповідно до підпункту 9 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації). Орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення Російської Федерації як одержувач пенсії.

Відповідно до абз.9 п.2.8. Порядку №22-1, громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, для поновлення виплати пенсії до наявних документів додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта. Орган, що призначає пенсію, здійснює поновлення виплати пенсії цим особам після надходження на запит пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення Російської Федерації.

Отже, умовою для поновлення виплати пенсії громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, є подання заяви в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта.

Як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади від 14.09.2023 року позивач з 14.09.2023 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Тобто, вищезазначена норма не поширюється на позивача.

Поряд з цим, враховуючи те, що рішення відповідача від 29.09.2023 року № 53 в частині відмови у поновленні виплати пенсії за віком є протиправним, так як відповідачем взагалі не досліджувалося питання за яких підстав було зупинено виплату позивачу пенсії та питання наявності/відсутності рішення пенсійного органу щодо зупинення позивачу виплати пенсії, як і не з`ясовувалося питання оскарження позивачем такого рішення (за його наявності), суд апеляційної інстанції вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, як органу, що прийняв оскаржене рішення повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позову щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 , починаючи з 25.09.2023 року та прийняти в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити частково, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, як орган, що прийняв рішення повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі №160/29860/23 скасувати в частині відмови у задоволенні позову щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 , починаючи з 25.09.2023 року та прийняти в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 вересня 2023 року в частині поновлення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі №160/29860/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 15 серпня 2024 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов