Справа № 340/5024/24
Суддя: Л.І. ХИЛЬКО
Дата ухвалення: 2024-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/5024/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Хилько Л.І. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Кропивницької митниці (відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суду визнати протиправним та скасувати наказ начальника Кропивницької митниці Державної митної служби України від 13.03.2024 р. № 4-ДС "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ", яким оголошено догану.

Ухвалою суду від 31.07.2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.

Вказаною ухвалою судом поновлено позивачу строк для звернення до суду.

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржуваний наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності прийнято протиправно, оскільки висновок дисциплінарної комісії, яким рекомендовано розглянути питання щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани є необґрунтованим та безпідставним. Позивач зазначає, що ним були здійснені усі передбачені чинним законодавством вимоги, а також у повному обсязі виконані його посадові обов`язки.

Представник відповідача подав відзив, у якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вказаної позиції відповідач вказує, що встановлені ними фактичні обставини свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме: неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Вказує, що згідно з частиною 3 статті 66 Закону України «Про державну службу» у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону України «Про державну службу», суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

На підставі матеріалів дисциплінарного провадження, керуючись пунктами 5 частини 2 статті 65 та пунктом 2 частини 1 статті 66 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, наказом начальника Кропивницької митниці від 13 березня 2024 року № 4-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » було оголошено догану позивачу, головному державному інспектору відділу митного оформлення № 1 митного поста «Кропивницький» Кропивницької митниці за неналежне виконання службових обов`язків.

Відповідач у відзиві вказує, що при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності були дотримані норми Закону України «Про державну службу».

Таким чином, на думку представника відповідача, оскаржуваний наказ митниці видано у відповідності до норм чинного законодавства.

Дослідивши подані сторонами документи, судом встановлено наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно з наказом Кропивницької митниці Державної митної служби України від 13.03.2024 року № 4-ДС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » позивачу головному державному інспектору відділу митного оформлення № 1 митного поста «Кропивницький» Кропивницької митниці ОСОБА_2 було оголошено догану за неналежне виконання службових обов`язків.

Підстава: подання дисциплінарної комісії від 05.03.2024 року.

Так, згідно матеріалів справи, підставою для видання оскаржуваного наказу стали матеріали дисциплінарного провадження, згідно висновків яких, посадовими особами відповідача було встановлено про неналежне виконання позивачем своїх службових обов`язків.

Підставою для порушення дисциплінарного провадження став наказ Кропивницької митниці від 06.02.2024 №1-ДС «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_3 », виданий за результатом фактичної перевірки дотримання вимог законодавства України посадовими особами Кропивницької митниці під час здійснення митного оформлення товару «труби сталеві прецизійні порожнисті безшовні холоднотягнуті, круглого поперечного перерізу» за ЕМД від 20.11.2023 №23UA65U8 (Акт про результати проведення фактичної перевірки від 05.02.2024 №7.22-25/1).

Комісією було встановлено такі порушення позивачем норм чинного законодавства, а саме:

-вимоги п. 4.5.5 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації за формою єдиного адміністративного документу, затв. наказом Мінфіну від 30.05.2012 №631

-п. 3 розд. VII Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для вивчення форм та обсягів митного контролю, затв. наказом Мінфіну від 31.07.2015 №684

-вимог абз. 3 п.2 розд. І Загальні положення, п. 2 розд. ІІ «Контроль правильності класифікації товарів. Прийняття Рішень та порядок взаємодія з ПМО» та п. 4.7 Порядку роботи митних органів при вирішені питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затв. наказом Мінфіну від 30.05.2012 №650:

-посадових обов`язків, відповідно до вимог пп.2,4 та 5 розд. ІІІ посадової інструкції головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 МП «Кропивницький» Кропивницької митниці, затв. начальником митниці 01.11.2023.

Вказані порушення, на думку комісії, зумовлені наступними обставинами.

При здійсненні митного оформлення за МД від 20.11.2023 № 23UA65U8 за результатами застосування автоматизованої перевірки МД автоматизованою системою митного оформлення було згенеровано необхідність виконання додаткових митних формальностей, зокрема по товару №1,2,3,4,5 за кодом « 107-3» - «контроль правильностi класифiкацiї товарiв згідно з УКТ ЗЕД

Відповідно до Пояснень щодо обставин порушення дисциплінарного провадження відносно головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Кропивницький» ОСОБА_1 , наданих на вимогу Голови дисциплінарної комісії заступником начальника митного поста «Кропивницький» - начальником ВМО 1 ОСОБА_4 в окремих документах, наданих до митного оформлення, містяться окремі розбіжності, а саме: в сертифікаті про походження товару від 08.09.2023 №23C700000664/02526 його описова частина відносить товар до прецензійних труб з нержавіючої сталі, при цьому наводиться код товару , який в УКТ ЗЕД використовується для прецензійних труб виготовлених із заліза або нелегованої сталі.

Окрім того, відповідно до інформації, наявній у контракті від 20.07.2023 №200723, специфікації від 20.07.2023 №1 до контракту від 20.07.2023 №200723, додатковій угоді від 03.11.2023 №2 до контракту від 20.07.2023 №200723, комерційних інвойсах від 22.08.2023 PI-W1-58 та від 07.11.2023 №FS 23/11/114, сертифікаті якості виробника від 22.08.2023 б/н, пакувальному листі від 07.11.2023 б/н об`єктом купівлі продажу є безшовні прецизійні труби з нержавіючої сталі 310S (EN 1.4845).

Згідно стандарту EN 1.4845 марка сталі 310S це легована нержавіюча сталь, легована нікелем(Ni) та хромом(Cr)

При цьому, заявлений у графі 33 ЕМД код товару згідно УКТЗЕД відноситься до безшовних прецензійних труб виготовлених із заліза або нелегованої сталі.

Документальне підтвердження щодо спростування чи підтвердження наявних невідповідностей, відсутнє, а саме: - згідно даних, які містяться в АСМО, електронне повідомлення декларанту про необхідність надання додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД, не направлялось. Поле «Примітки/Обґрунтування» не заповнене, що свідчить про відсутність виявлених невідповідностей / розбіжностей/ правопорушень.

- інформація щодо передання виконання митної формальності щодо перевірки правильності класифікації товарів за митною декларацією до спеціалізованого підрозділу відділу митних платежів контролю митної вартості та митно тарифного регулювання ЗЕД відсутня. В АСМО інформація щодо запиту для вирішення складного випадку класифікації відсутня.

Перелічені обставини свідчать про неналежне виконання головним державним інспектором Волобоєвим І.В. перелічених вище вимог Порядку №631, Порядку №684 та його посадових обов`язків.

Відповідач дослідивши та надавши оцінку поясненням позивача, дійшов до висновку про те, що їх зміст жодним чином не спростовує факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Таким чином, відповідач дійшов до висновку щодо наявності у діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме: неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Отже, враховуючи наведене, на підставі матеріалів дисциплінарного провадження, керуючись пунктами 5 частини 2 статті 65 та пунктом 2 частини 1 статті 66 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, наказом Кропивницької митниці від 13 березня 2024 року № 4-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » було оголошено догану ОСОБА_2 , головному державному інспектору відділу митного оформлення № 1 митного поста «Кропивницький» Кропивницької митниці за неналежне виконання службових обов`язків.

Позивач, не погодившись з наказом, звернувся до суду з цим позовом про його скасування.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Спеціальним законом, що регулює відносини, які виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, є Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

У розумінні статті 1 Закону № 889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Відповідно до частини першої статті 64 Закону № 889-VІІІ за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 65 Закону № 889-VІІІ підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Згідно з частиною другою цієї ж статті дисциплінарними проступками, зокрема є: 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Відповідно до частини першої статті 67 Закону № 889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

За змістом статті 69 Закону №889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Згідно частини першої статті 71 Закону №889-VIII порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення дисциплінарного провадження визначає, зокрема: 1) повноваження та порядок роботи дисциплінарної комісії; 2) порядок формування дисциплінарної комісії; 3) порядок здійснення дисциплінарного провадження у разі неможливості утворення або функціонування дисциплінарної комісії у державному органі.

За правилами частини першої статті 73 Закону №889-VIII з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Частиною другою статті 73 Закону №889-VIII обумовлено, що дисциплінарна справа повинна містити: 1) дату і місце її формування; 2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження; 3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; 4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; 6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження та/або акт про відмову від надання таких пояснень; 7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності); 9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 12) пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; 13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Приписами статті 74 Закону № 889-VIII передбачено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

Процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців визначає Порядок здійснення дисциплінарного провадження, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року №1039 (далі - Порядок №1039).

Згідно із пунктом 2 Порядку №1039 процедура здійснення дисциплінарного провадження передбачає: прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження; формування дисциплінарної комісії та її склад; визначення повноважень дисциплінарної комісії; визначення основних засад роботи дисциплінарної комісії; формування дисциплінарної справи; прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи.

Вказана процедура є обов`язковою, а вказаний у ній перелік є обов`язковим та не підлягає розширеному тлумаченню.

Пунктом 13 Порядку №1093 передбачено, що дисциплінарна комісія у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, що регулюють питання здійснення дисциплінарних проваджень, і цим Порядком.

Згідно із пунктом 24 Порядку №1039 з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

У відповідності до пункту 25 Порядку №1039 дисциплінарна справа повинна містити: дату і місце її формування; підстави для відкриття дисциплінарного провадження; характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та/або акт про відмову від надання таких пояснень; пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності); належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

У відповідності до п. 32 Порядку № 1039, про дату, час і місце засідання Комісії, дисциплінарної комісії державному службовцю повідомляється шляхом вручення інформації чи документів або надсилання їх поштою за адресою місця проживання/перебування чи на його адресу електронної пошти, або з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними.

Таке повідомлення здійснюється не менш як за п`ять календарних днів до дня проведення засідання Комісії, дисциплінарної комісії.

У разі коли державний службовець не прибув на засідання або не повідомив про поважні причини своєї відсутності, а також не надав письмові пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, Комісія, дисциплінарна комісія складає акт про відмову від надання пояснень.

Відсутність державного службовця на засіданні Комісії, дисциплінарної комісії не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження.

Пунктом 33 Порядку №1039 визначено, що комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.

Дисциплінарна комісія повинна встановити: чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби; чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності; який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.

Досліджуючи наведені норми права суд зазначає, що для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника. Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами спеціального законодавства про працю, які регламентовані зокрема Законом №889-VII, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень роботодавця, уповноваженої ним адміністрації.

Подібні за своїм змістом правові висновки сформовано Верховним Судом у постановах від 16 березня 2021 року у справі №140/2819/19, від 26 січня 2021 року у справі №420/2949/19, від 04 вересня 2020 року у справі №826/6165/17 тощо.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.03.2021 року у справі №140/2819/19, суд дійшов висновку, що для накладення дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність протиправної поведінки державного службовця, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених Законом №889-VIII та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення. Також необхідно враховувати інші обставини, що мають значення: характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Виходячи з суті спірних правовідносин і предмету доказування у цій справі, судом підлягає дослідженню правомірність висновків стосовно вчинення позивачем дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених Законом України «Про державну службу» та іншими нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що у спірних правовідносинах дисциплінарне стягнення у вигляді догани до позивача було застосовано за порушення нею п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону №889-VIII.

У той же час, суд звертає увагу на те, що за наведеною нормою підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їх повноважень.

Так, згідно положень ч. 1 та ч. 2 ст. 75 Закону України «Про державну службу», перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.

Так, встановлено, що у поданні за результатом розгляду дисциплінарної справи зазначено, що зміст наданих ОСОБА_1 пояснень жодним чином не спростовує факт вчинення ним дисциплінарного проступку.

Однак, ні в поданні, ні в спірному наказі відсутні жодні обґрунтовані пояснення відповідача, та відповідно, з яких правових підстав, вони не беруться до уваги та чим вони спростовуються.

Позивач, заперечуючи допущені порушення вказав, що митне оформлення товару №1 (Труби сталеві прецизійні порожнисті безшовні холоднотягнуті. Круглого поперечного перерізу, проводилось позивачем за митною декларацією 20.11.2023 року. (Всього в декларації було заявлено шість товарів). Митне оформлення товарів здійснювалось в рамках зовнішньоекономічного контракту від 20.07.2023 № 200723 та доповнення до нього від 03.11.2023 №?2 та специфікації від 20.07.2023 №?1, від 26.04.2022 №?12 між ДІ «ЗАВОД ЕКОЕНЕРГІЯ» ТОВ «ПОЛВАКС-Україна» та JB TRADE Bogusz Jagodzinski.

Позивач вказує, що при здійсненні митного оформлення АСУР згенеровано наступні форми митного контролю:

101-1.Витребування оригіналів документів, зазначених у митній декларації, або засвідчених в установленому порядку їх копій, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів;

- 103-1 Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄЛІС Держмитслужби.

105-1. Контроль правильності визначення митної вартості товарів;

107-3. Контроль правильності класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД:

202-1.По товару N3-Проведення часткового митного огляду - з розкриттям до 20 відсотків пакувальних місць і вибірковим обстеженням транспортного засобу, з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів і транспортних засобів даним, зазначеним у митній декларації;

902-1. По товару №3- Застосування ваговимірювальних пристроїв;

911-1. По товару №3- Здійснення фото та/або відео фіксації виконання митних формальностей.

Так, позивач зазначає, що в процесі митного оформлення, він дотримувався положень МК України, відповідно до яких:

- митний контроль передбачає виконання мінімальних митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (частина перша-третя статті 318 Митного кодексу України);

- форми та обсяги виконання митних формальностей обирається за результатами застосування АСУР (ст. ст..246, 320 МК України);

- декларант несе юридичну відповідальність за достовірність заявлених у митній декларації відомостей (п.4 ст.264 МКУ);

- мета митного оформлення-засвідчення заявлених декларантом відомостей та процедур митного контролю у мінімально можливих обсягах ( ст..246, МК України).

Позивач зазначив, що при оформленні МД автоматичною системою управління ризиками /АСУР/ не було згенеровано жодних ризиків щодо неправильної кваліфікації товару №1 в частині його віднесення до категорії товарів, на які встановлено антидепінгове мито.

Наявна база класифікаційних рішень по заявленому декларантом коду товару також не містила випадків зміни його класифікаційного коду. При перевірці митної декларації на наявність помилок та ризиків у програмі «Інспектор» було зазначено тільки про необхідність посилення контролю за рівнем митної вартості товару.

Наявна в EAIC інформація щодо митного оформлення ідентичних та подібних товарів в інших митницях свідчить про наявність фактів митного оформлення прецизійних труб в товарної підпозиції 7304 31 20 00. В процесі здійснення митного огляду товару №3, позивач звернув увагу що ці труби належать до категорії прецизійних, а саме: наявність мастила по усій довжині, синявий відтінок сірого кольору, висока якість обробки поверхні, зовнішній вид не виглядав як виріб з нержавіючої сталі.

Класифікацію зазначених труб згідно УКТ ЗЕД, на переконання позивача слід було проводити виходячи із такого принципу як функціональне призначення, а саме «Прецизійність». Саме така характеристика труб як прецизійність зазначена у контракті та товаросупровідних документах Сертифікаті про походження, митній декларації КНР, незалежному висновку Торгівельної промислової палати України підготовленому на підставі характеристики товару, галузі застосування, кінцевого використання в технологічному процесі виробника та інших документах.

Позивач вказує, що висновок комісії був винесений на підставі думки одного члена комісії, який визначив неправильно класифікацію зазначеного товару, посилаючись на одні товаросупровідні документи, і не звертаючи уваги на інформацію, що містять інші документи (Сертифікат походження), при тому, що акт митного огляду здійснювався лише відносно товару №3 в МД (ніхто із комісії не бачив ці труби, окрім позивача і декларанта), лабораторні дослідження по цих видах труб не здійснювались, рішення по визначенню коду товару спеціалізованим підрозділом митниці не приймалось, орієнтування інших державних органів по цьому товару не було, комісією не проведено всебічної перевірки обставин митного оформлення, а саме: не проведено опитування представників підприємства декларанта, не здійснено запит до країни відправлення для перевірки чи витребування декларації відправника та інших документів, не проведено інших заходів, які б допомогли всебічно перевірити заявлені відомості про товар, можливо комісія була у змозі перевірити зазначені характеристики товару за допомогою експертних організацій.

На заяву позивача про проведення додаткової перевірки, Кропивницька митниця відповіла відмовою (а.с.18, зв. бік).

Класифікаційні рішення про зміну коду товару №1 по системі взагалі не приймались. Перевірка комісією була здійснена формально, фактично лише по опису товару в МД.

Зазначені твердження відповідачем не спростовано.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Таким чином, дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується певним органом до працівника, який порушив трудову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок. При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку: об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення (ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника, тощо).

Однак, відповідач не довів, що в діях позивача при здійсненні митних формальностей містилися ознаки суб`єктивної сторони складу дисциплінарного проступку, а саме вини.

Відповідач, застосовуючи до позивача дисциплінарне стягнення, зокрема, виходив з того, що вчинення позивачем протиправних дій при здійсненні митних формальностей призвело до зменшення надходжень до державного бюджету.

Судом встановлено, що ввезений товар на митну територію України випущений у вільний обіг. Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували винесення податкових повідомлень-рішень щодо донарахування несплачених платежів за таким товаром.

Крім того, відповідно до статті 28 Митного кодексу України Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, має право в порядку контролю за діяльністю підпорядкованих митних органів або їх посадових осіб скасовувати або змінювати їхні неправомірні рішення, а також вживати передбачених законом заходів за фактами неправомірних рішень, дій або бездіяльності зазначених органів або осіб.

Тобто, при виявленні порушень виконання митних формальностей за митними деклараціями, відповідач зобов`язаний був скасувати або змінити неправомірні рішення.

Однак, прийняті позивачем рішення не ставилися під сумнів та не були скасовані чи змінені, що у свою чергу ставить під сумнів неправомірність дій ОСОБА_1 .

Враховуючи наведені положення, слід дійти до висновку, що дисциплінарна справа була розглянута без врахування всіх приписів та вимог, передбачених Законом України «Про державну службу» та Порядком здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 р. № 1039.

Підсумовуючи викладене вище, суд зазначає, що матеріалами дисциплінарної справи щодо позивача не підтверджено наявність у діях позивача усіх складових дисциплінарного проступку: протиправних дій (бездіяльності) позивача у зв`язку з неналежним виконанням покладених на неї посадових обов`язків; вини позивача. Не враховано ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника. Недоведеність цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку, а відтак і підстави для дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що, приймаючи оскаржуваний наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідач не врахував усі дійсні обставини справи при проведенні дисциплінарного провадження, результати якого стали підставою для видання оскарженого наказу.

Як наслідок, відповідач дійшов помилкового висновку про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку, і відповідно про наявність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, відповідач не довів правомірність оскаржуваного наказу від 13.03.2024 р. №4-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі дотримані, відповідач діяв на підставі та у спосіб, що визначені законами України, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дій.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги мають бути задоволені.

Стосовно відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, у розмірі 20000,00 грн., суд зазначає наступне.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд виходить з того, що статтею 132 КАС України встановлено вичерпний перелік видів судових витрат.

Так, згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати на професійну правничу допомогу та витрати по підготовці справи до розгляду.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з частинами першою - третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Частиною сьомою статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Суд зазначає, що позовна заява подана через підсистему «Електронний суд» від імені позивача ОСОБА_1 .

Будь яких доказів на підтвердження витрат, понесених на правничу допомогу позивачем не надано.

З наданих до матеріалів справи документів не вбачається, які саме дії виконував адвокат під час підготовки позовної заяви та супроводженні справи.

Отже, розглянувши вищевказану заяву позивача, враховуючи заяву представника відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що понесені витрати позивача на правничу допомогу не підтверджені належним чином, а тому у вказаній частині слід відмовити.

З огляду на звільнення позивача від сплати судового збору, судові витрати у відповідності до вимог статті 139 КАС України відповідно розподілу та присудженню не підлягають.

Керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Кропивницької митниці Державної митної служби України № 4-ДС від 13.03.2024 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. ХИЛЬКО