Справа № 645/4338/24
Суддя: Спесивцев О. В.
Дата ухвалення: 2024-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/4338/24
Провадження № 2-а/645/43/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Спесивцева О.В.

за участю секретаря судового засідання Асєєвої К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- скасувати постанову №ВВ05/1417 від 12.07.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП) та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000;

- закрити справу про адміністративне правопорушення ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно позивача;

- стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп.

В обґрунтування позовних вимог посилається не протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі оскаржуваної постанови, оскільки жодного повідомлення та повістки про необхідність прибути 24.06.2024 року о 09:00 до ІНФОРМАЦІЯ_2 він завчасно не отримував, тому не мав можливості прибути у визначений строк. Зазначив, що лише 12.07.2024 року після отримання повістки майора поліції ДОП ВП №2 ХРУП №2 ГУ НП в Харківській області Шаргана О. він у супроводі поліцейського добровільно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у відношенні нього було складено оскаржувану постанову. Зазначив, що розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 №475/МВ від 17.06.2024, яке було направлено до ХНАДУ, де позивач працює на посаді «сторож», з вимогою здійснити оповіщення призовників, у т.ч. позивача, було направлено поштою разом із супровідним листом начальника військово-мобілізаційного підрозділу лише 06.07.2024 року та отримано позивачем 15.07.2024 року. Наголошує, що жодного наміру ухилятися від визначеного законодавством обов`язку не мав, оскільки добровільно вживав заходи щодо перевірки облікових даних, зокрема, у травні 2024 року пройшов військово-лікарняну комісію у ІНФОРМАЦІЯ_3 та у липні 2024 року оновив дані у ЦНАП м.Харкова. Додатково вказує, що є особою з інвалідністю ІІ групи, що ним також повідомлялось співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач надав письмовий відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову.

Вказує, що Розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 №475/МВ від 17.06.2024 року надійшло до ХНАДУ 17.06.2024 року. Відповідно до наказу ректора ХНАДУ від 18.06.2024 року №16/13 позивач не прибув до військово-мобілізаційного підрозділу для ознайомлення з наказом під підпис, про поважні причини неприбуття не повідомив. 24.06.2024 позивач також не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 09.07.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було подано звернення до ВП №2 ХРУП №2 ГУ НП в Харківській області щодо доставлення громадянина, який вчинив адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП та позивача 12.07.2024 року було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що оскільки позивач не повідомив про поважні причини неявки, його правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі оскаржуваної постанови.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у визначеному законом порядку.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 17.06.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 на адресу керівника Харківського національного автомобільно-дорожнього університету (ХНАДУ) направлено Розпорядження №475/МВ від 17.06.2024 року, відповідно до якого, з метою перевірки (уточнення) облікових даних, приведення у відповідність до вимог чинного законодавства військово-облікового документу та проходження військово-лікарської комісії, зобов`язано ХНАДУ здійснити оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на військовому обліку, у т.ч. ОСОБА_1 про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 24.06.2024 року о 09:00. Про результати виконання розпорядження проінформувати 24.06.2024 року (а.с. 25).

Згідно зі штампом вхідної кореспонденції, ХНАДУ отримало вказане розпорядження 17.06.2021 за вх. № 329.

Наказом ректора ХНАДУ від 18.06.2024 року №16/13, у звязку з надходженням 17.06.2024 року розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 та з метою доведення інформації про виклик на 09 годину 00 хвилин 20 червня 2024 року та 24 червня 2024 року до кабінету №26-А за адресою АДРЕСА_1 , було наказано співробітникам, у т.ч. ОСОБА_1 (п.п. 3 абз.2 п. 1 наказу), виконати розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 і прибути у визначений строк до 24.06.2024 року.

12.07.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №ВВ05/1417, якою до позивача накладено штраф за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у розмірі 17000 грн. (а.с. 13-14).

Згідно вказаної постанови, 12.07.2024 о 10 год. 10 хвилин було встановлено факт порушення законодавства про мобілізаційну підготовку і мобілізацію. Відповідно до Указу президента України від 24.02.2022 № 69 "Про загальну мобілізацію", №272/2024 від 06.05.2024 "Про продовження строку проведення загальної мобілізації". Так, Начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено розпорядження №475/МВ від 17.06.2024 керівнику ХНАДУ з метою уточнення облікових даних та оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 . В подальшому наказом керівника «ХНАДУ» "Про оповіщення працівників щодо виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 " було оповіщено громадянина ОСОБА_3 про обов`язкову явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 24.06.2024 о 9:00 год. У вказаний час громадянин ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про поважні причини неявки не повідомив, чим порушив Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до ст. 35 КУпАП не виявлено, обставиною, що пом`якшує відповідальність відповідно до ст. 34 КУпАП є шире розкаяння громадянина. (дата, час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення).

Не погодившись із правомірністю притягнення до адміністративної відповідальності на підставі вказаної постанови, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Перевіряючи правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд зазначає, що за змістом ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), згідно зі ст. 235 КУпАП, розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд зазначає, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період.

Згідно ч. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно зі ст. 1 вищезазначеного Закону, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.

Частиною 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно із п. 14 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі Порядок №13), керівники підприємств, установ, організацій з отриманням розпорядження відповідного голови (начальника) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) або відповідного керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування:

видають наказ керівника підприємства (установи, організації) про проведення оповіщення резервістів та військовозобов`язаних, у якому зазначаються підстава та мета видання, перелік осіб, які підлягають оповіщенню, дата, час та місце їх прибуття, способи доставки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який надіслав розпорядження, відповідальні особи за здійснення оповіщення, порядок здійснення контролю за оповіщенням та прибуттям військовозобов`язаних, інші питання;

організовують через відповідальних осіб здійснення оповіщення у робочий час працівників підприємства (установи, організації) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис;

здійснюють на підприємстві (в установі, організації) інформаційне забезпечення призову резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації;

повідомляють письмово у триденний строк районному (міському) територіальному центру комплектування та соціальної підтримки про результати оповіщення та виконання резервістами та військовозобов`язаними вимог законодавства;

забезпечують прибуття резервістів та військовозобов`язаних шляхом їх перевезення від підприємства (установи, організації) до пунктів збору районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або військових частин чи звільнення їх від виконання обов`язків з урахуванням часу, необхідного для прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та у разі потреби часу на зворотній шлях;

невідкладно інформують відповідний районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про працівників, які відмовилися від отримання повісток, та працівників, які написали заяви про звільнення.

Відповідно до п. 41 Порядку № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідно до ч. 5 ст. 33 "Про військовий обов`язок і військову службу", військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Таким чином, Порядок №560 є нормативно-правовим актом, який входить в систему законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Тобто, діючим законодавством про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію чітко визначено умови, за яких особа вважається належним чином повідомленою про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази вручення позивачу повістки про виклик або поштові повідомлення, які б підтверджували факт його завчасного оповіщення про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 24.06.2024 року.

При цьому, суд зауважує, що отримання роботодавцем (ХНАДУ) розпорядження відповідача від 17.06.2024 року не є беззаперечним підтвердженням належного оповіщення позивача про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 24.06.2024 року, оскільки особа не може нести відповідальність за неналежне виконання роботодавцем обов`язку щодо належного його оповіщення.

Так, згідно наказу ректора ХНАДУ від 18.06.2024 року №16/13 було зобов`язано довести під розпис інформацію до підлеглих працівників зазначених у пункті 1 цього наказу і прибути разом із співробітниками до військово-мобілізаційного підрозділу (каб.402 АГК) для ознайомлення з наказом під особистий підпис до 20 червня 2024 року, а у разі виконання такими працівниками дистанційної, надомної роботи, у період їх тимчасової непрацездатності, перебування у відпустці або у відрядженні - рекомендованим поштовим відправленням, поштовим відправленням з оголошеною цінністю з описом вкладення у частині, що стосується їх прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений строк (п. 2.1 наказу).

Згідно п.п.3.1-3.6 п. 3 наказу, начальнику військово-мобілізаційного підрозділу ОСОБА_5 наказано:

вручити під розпис співробітника, зазначеним у пункті 1 цього наказу повістки про явку за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

невідкладно повідомити ІНФОРМАЦІЯ_4 про співробітників, зазначених у підпункті 1 цього наказу, які відмовилися від підпису про ознайомлення з наказом чи відмовились від отримання повісток та/або написали заяви про звільнення;

письмово повідомити ІНФОРМАЦІЯ_4 з наданням підтверджувальних документів про працівників, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні;

надіслати до ІНФОРМАЦІЯ_2 не пізніше 20 червня 2024 року копію цього наказу та підтвердну інформацію або документи про здійснення оповіщення працівників, зазначених у пункті 1 цього наказу;

забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям співробітників, зазначених у пункті 1 цього наказу, до ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом отримання від них документів, що підтверджують відвідування відповідного ІНФОРМАЦІЯ_6 , або отримання відповідного рапорту (пояснювальної записки) працівника та провести звіряння особистих військово-облікових документів з даними справ військово-мобілізаційного підрозділу;

письмово повідомити ІНФОРМАЦІЯ_4 про співробітників, які не виконали цей наказ про оповіщення і не прибули за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, вищевказаним наказом ректора ХНАДУ також передбачено визначений перелік дій роботодавця щодо оповіщення співробітників, спосіб їх оповіщення, а також повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 про осіб, які не виконали наказ про оповіщення і не прибули за викликом.

Натомість, позивач в позовній заяві заперечував факт завчасного отримання ним розпорядження та/або повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 24.06.2024 року.

При цьому, суд відхиляє посилання відповідача на факт належного ознайомлення позивача з наказом ректора ХНАДУ від 18.06.2024 року №16/13, з посиланням на надану до відзиву на позовну заяву копію листа ознайомлення з наказом ректора, оскільки вказаний лист містить лише інформацію про співробітників (у т.ч. позивача), які не прибули до військово-мобілізаційного підрозділу для ознайомлення з наказом ректора під підпис з невідомих причин.

Натомість, ані вказаний лист, ані інші надані відповідачем документи не підтверджують, що позивачу було завчасно доведено відповідне розпорядження про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 24.06.2024 року або він відмовився від отримання вказаних документів.

Крім того, позивач наголошував, що лист за підписом начальника військово-мобілізаційного підрозділу ХНАДУ про направлення копії розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 було надіслано йому поштою лише 06.07.2024 року, на підтвердження чого надав копію поштового конверту (а.с.17-18).

Інших доказів стосовно належного оповіщення позивача про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 24.06.2024 року відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При прийнятті постанови про накладення адміністративного стягнення за правилами ст.252 КУпАП визначено обов`язок відповідача провести оцінку наявним доказам, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу положень статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність у матеріалах справи належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту скоєння позивачем правопорушення, вказаного в оскаржуваній постанові.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст. 286 КАС України.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, за встановлених судом обставин щодо протиправності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню у судовому порядку із закриттям провадження у справі.

З приводу вимоги позивача про стягнення на його користь сплаченого судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Статтею 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч. 1 ст. 143 КАС України).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 вказаного Закону, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Позивачем до позову надано копію Довідки до акту огляду МСЕК, відповідно до якої йому встановлено ІІ групу інвалідності з 05.09.2023 строком до 01.10.2024 року.

Таким чином, позивач відповідно до вищевказаних положень Закону має пільги зі сплати судового збору.

Разом з тим, згідно наданої позивачем квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №61045676-1 від 22.07.2024 року ним сплачений судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 605 (шість п`ять) грн. 60 коп.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Частиною 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (ч.5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір").

Таким чином, відсутні підстави для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплаченого ним судового збору, що не позбавляє позивача права звернутися до суді із заявою про повернення йому надмірно сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2. 9, 11, 12, 86, 99, 100, 159, 160, 162, 163, 186, 247 251, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №ВВ05/1417 від 12.07.2024 року у справі про адміністративне правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.08.2024 року.

Головуючий суддя О.В. Спесивцев