Справа № 636/5389/24
Суддя: Оболєнська С. А.
Дата ухвалення: 2024-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/5389/24 Провадження 2-а/636/29/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Оболєнської С.А.,

за участю секретаря судового засідання - Селевко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2598825 від 13.07.2024, винесену інспектором Чугуївського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Харківській області ОСОБА_2 , якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Позов мотивований тим, що 13.07.2024 позивач був безпричинно зупинений поліцейським, у зв`язку з порушенням вимог п.2.1 «а» ПДР України, а саме: «водій керував транспортним засобом без державних номерних знаків, не зареєстрованим, не маючи права керування даним транспортним засобом відповідної категорії». Постановою від 13.07.2024 серії ЕНА № 2598825 позивач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП. Вважає дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки електроскутер має потужність електродвигуна у розмірі 2 кВт, тобто до 3 кВт, і тому належить до категорії «механічний» і відповідно не передбачає для водія необхідності мати при собі посвідчення водія категорії А1, як наслідок позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП. Крім того, фабула адміністративного правопорушення в оскаржуваній постанові не містить істотних ознак складу правопорушення.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області Тищенко В.В. зазначає, що позивач керував транспортним засобом «Електроскутером Sinsky ZM», який має потужність двигуна 2 кВт, та на вимогу інспектора поліції не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії (А1). Відповідно до п.1.10 ПДР мопед-двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Якщо двоколісний транспортний засіб обладнаний одночасно педалями та електродвигуном потужністю до 4 кВт, то він прирівнюється до мопеда, а особа яка керує ним, зобов`язана мати посвідчення на право керування транспортним засобом категорії «А1». Відповідно до п. 2.13 ПДР України до категорії транспортних засобів А1 належать мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Відтак відповідно до вказаних норм, на думку відповідача транспортний засіб марки «Sinsky ZM» - є двоколісним транспортним засобом, який за своїми технічними характеристиками прирівняний до категорії мопед, а тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що електроскутер за своїми технічними характеристиками не можна прирівняти до мопедів або інших механічних транспортних засобів з електродвигуном потужністю до 3 кВт, вимоги, які встановлені для водіїв механічних транспортних засобів, не можуть бути застосовані до даного електроскутера, тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 22.07.2024 у зазначеній справі відкрито спрощене позовне провадження.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами, просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи проводити без участі представника Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Судом встановлено, що інспектором Чугуївського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Харківській області Певним Дмитром Віталійовичем складено постанову ЕНА № 2598825 від 13.07.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на підставі ч.2 ст.126 КУпАП.

Зі змісту постанови серії ЕНА № 2598825 від 13.07.2024 судом встановлено, що до ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КпАП України застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн з зазначенням, що 13.07.2024 16:07:05 м. Чугуїв, вул. Харківська водій керуючи ТЗ не мав при собі посвідчення водія на права керування ТЗ відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР - керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч.2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що ПДР та КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Статтею 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 126 КУпАП.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 279-8 цього Кодексу.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч. 1-3 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В порушення наведеної норми суд встановив, що постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, оскільки не містить транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак).

Так, згідно з п 2.13 ПДР України транспортні засоби належать до таких категорій:

-А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Пунктом 1.10 ПДР України наведено перелік термінів, що використовуються у цих Правилах, де розмежовано значення кожного із них.

Отже, на відміну від «механічного транспортного засобу», «транспортним засобом» є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином, Правилами дорожнього руху України розмежовані поняття «механічний транспортний засіб» та «транспортний засіб» та різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна. Отже, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. В іншому випадку транспортний засіб не буде вважатись механічним, однак все ж таки залишатиметься транспортним засобом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №278/3362/15-к від 01.03.2018 року.

Відповідно до п. 1.10 ПДР мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Отже, з порівняння понять «транспортний засіб», «механічний транспортний засіб» та «мопед» встановлено, що мопед є різновидом механічного транспортного засобу, який є двоколісним, має двигун внутрішнього згорання з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю від 3 до 4 кВт. Отже, електроскутер можливо прирівняти до мопеду лише за наявності у нього електродвигуна потужністю від 3 до 4 кВт.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач керував електроскутером «Sinsky ZM», який відповідно до гарантійного талону має потужність двигуна 2000 ВТ (2 кВт).

Враховуючи відсутність визначення «електроскутер» у ПДР суд вважає, що електроскутер марки «Sinsky ZM» потужністю 2 кВт не може прирівнюватись до мопеду та визнаватись механічним транспортним засобом.

Оскільки електроскутер марки «Sinsky ZM» це транспортний засіб, який за своїми технічними характеристиками не можна прирівнювати до мопедів або інших механічних транспортних засобів, вимоги, які встановлені для водіїв механічних транспортних засобів, не можуть бути застосовані до позивача.

Враховуючи, що адміністративну відповідальність за порушення п. 2.1 «а» ПДР може нести виключно водій механічного транспортного засобу, до якого електроскутер позивача марки «Sinsky ZM» не належить, суд приходить до висновку, що позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП.

Отже, постанова ЕНА № 2598825 від 13.07.2024, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, підлягає скасуванню.

Як уже було вказано вище, пункт 2.1 «а» ПДР передбачає, що водій саме механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Тобто, у пункті 2.1 «а» ПДР ідеться про те, що водій механічного транспортного засобу, маючи право на керування таким ТЗ, не має при собі відповідного посвідчення водія.

За порушення вимог пункту 2.1 «а» ПДР наступає адміністративна відповідальність за частиною 1 ст.126 КУпАП.

Однак, у розглядуваній справі фактичними обставинами є те, що позивач взагалі не має права керування транспортним засобом електроскутер «Sinsky ZM» потужністю 2 кВт (а не відсутність при собі посвідчення водія), а також те, що вказаний електроскутер не належить до механічних транспортних засобів.

Отже, в разі встановлення факту того, що особа керує транспортним засобом (в тому числі не механічним ТЗ) і не має права керування певним видом транспортного засобу, то така особа підлягає адміністративній відповідальності за частиною 2 ст.126 КУпАП.

Однак, дії такої особи не можуть бути кваліфіковані як порушення пункту 2.1 «а» ПДР.

Тому, у оскарженій постанові поліцейського серії ЕНА № 2598825 від 13.07.2024 невірною є визначена відповідачем кваліфікація допущеного позивачем правопорушення за пунктом 2.1 «а» ПДР.

На підставі зібраних у справі доказів та наведеного правового регулювання спірних правовідносин суд приходить до висновку про протиправність оскарженої позивачем постанови ЕНА № 2598825 від 13.07.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП за порушення пункту 2.1 «а» ПДР, у зв`язку із невідповідністю кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності фактичним обставинам справи та суті порушення ПДР України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки при поданні позову ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн, то він підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача як суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 8, 9, 72, 77, 242, 243-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2598825 від 13.07.2024, винесену інспектором Чугуївського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Харківській області Певним Дмитром Віталійовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Надіслати справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на новий розгляд до Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у виді судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. сплаченого за подання адміністративного позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного рішення суду до Другого апеляційного адміністративного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений також в разі його пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Харківській області, , адреса: Харківська область, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, 51.

Суддя: С.А. Оболєнська