Справа № 480/7122/24
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2024-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
14 серпня 2024 року Справа № 480/7122/24
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Воловик С.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Суми матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Липоводолинського районного суду Сумської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовною заявою до Липоводолинського районного суду Сумської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області, в якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ керівника апарату Липоводолинського районного суду Сумської області від 08 лютого 2024 року № 1 к-б «Про встановлення умов оплати праці державних службовців на основі класифікації посад на 2024 рік та перерахунок надбавок встановлених за вислугу років на державній службі» у частині здійснення з 25 січня 2024 року перерахунку надбавки за вислугу років на державній службі у відсотковому розмірі з 3% на 2% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу та встановлення ОСОБА_1 надбавки у розмірі 12 відсотків посадового окладу державного службовця як такій, стаж державної служби якої станом на 01 січня 2024 року становить 6 років 5 місяців;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 з 25 січня 2024 року перерахунок та виплату надбавки за вислугу років на державній службі відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу», а саме на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу, з урахуванням раніше виплачених сум.
Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, мотивоване тим, що відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-ІХ) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Крім того, військові дії в Україні, часті повітряні тривоги, а також постійне відключення електроенергії тим чи іншим чином вплинуло на вчасне звернення до суду з позовом.
Згідно з частиною 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи, зокрема, відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Пунктом 17 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
З позовної заяви суд вбачає, що позивач, зокрема, оскаржує наказ Липоводолинського районного суду Сумської області від 08 лютого 2024 року №1 к-б «Про встановлення умов оплати праці державних службовців на основі класифікації посад на 2024 рік та перерахунок надбавок встановлених за вислугу років на державній службі".
Тобто позивачем, зокрема, заявлені позовні вимоги, які пов`язані з проходженням публічної служби, а тому суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин повинен застосовуватись місячний строк звернення до суду, передбачений ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цей строк є спеціальним у спірних правовідносинах та починає обчислюватися з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд зазначає, що оскаржуваний наказ датований 08.02.2024. При цьому з даними позовними вимогами позивач звернулась до суду через підсистему "Електронний суд" лише 13.08.2024, тобто із порушенням встановленого місячного строку звернення до суду, передбаченого ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Крім того, позивачем заявлені позовні вимоги про перерахунок та виплату заробітної плати позивача (надбавки за вислугу років на державній службі), починаючи з 25.01.2024.
Відповідно до ч. 1 ст 233 Кодексу законів про працю працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Згідно ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.
Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").
Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді.
Проте суд зазначає, що 19 липня 2022 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 № 2352-ІХ (далі - Закон України № 2352-ІХ), згідно з яким частина перша і друга статті 233 КЗпП України діють у новій редакції. Тобто до 19 липня 2022 року строк звернення працівника з позовом до суду не був обмежений будь-яким строком, до відносин, які виникли після 19.07.2024 застосовується ст. 233 КЗпП у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 № 2352-ІХ.
Відповідно, посилання позивача на Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду є безпідставними.
Крім того, позивач зазначив, що спірні правовідносини виникли під час дії режиму воєнного стану та той факт, що на території Сумської область застосуються відключення електроенергії та лунають повітряні тривоги, що тим чи іншим чином вплинуло на вчасне звернення до суду з позовом.
Суд зазначає, що Верховний суд неодноразово наголошував, що питання поновлення строку звернення до суду у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. При цьому, сам лише факт введення воєнного стану на території України не може слугувати безумовною та достатньою підставою для визнання поважними причин пропуску процесуального строку за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану, вплинуло на позивача.
Однак, позивачем ніяким чином не обґрунтовано, як запровадження воєнного стану в Україні вплинуло на пропуск строку на звернення до суду з даною позовною заявою.
Окремо суд зазначає, що Укази президента України та інші пов`язані із процедурою запровадження та дії в Україні воєнного стану нормативно-правові акти не є безумовними доказами на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду. В свою чергу про поважність причин пропуску можуть свідчити докази, які підтверджують об`єктивну неможливість чи явну ускладненість звернення до суду для позивача, зокрема, накази про зупинення господарської діяльності підприємства, правові акти на підтвердження змін у штаті працівників, докази передислокації підприємства тощо, а також надані разом з такими доказами пояснення.
Разом з тим, посилання позивача на довготривалі повітряні тривоги та відключення електроенергії не можуть бути основною та поважною причиною для поновлення строку звернення до суду, оскільки довготривалі повітряні тривоги не мають постійного та довготривалого характеру. Більш того, тривоги оголошуються у різних регіонах України, та не носять постійного, безперервного характеру, що свідчить про роботу органів державної влади, судів, відділень Укрпошти, та можливість позивача звернутись до суду в строк, встановлений нормами чинного законодавства.
Крім того, неналежна організація процесу щодо звернення з позовною заявою до суду з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів для своєчасного подання позовної заяви є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10.03.2023 у справі №540/1285/22.
Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
При цьому, доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, представником позивача суду не наведено.
А відтак, суд зазначає, що доводи викладені позивачем у клопотанні про поновлення строку звернення до суду з даною позовною заявою, є безпідставними. В даному випадку позивачем було пропущено тримісячний строк звернення до суду в частині позовних вимог про зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 з 25 січня 2024 року перерахунок та виплату надбавки за вислугу років на державній службі відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу», а саме на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу, з урахуванням раніше виплачених сум.
При цьому належних доказів поважності причин пропуску такого строку позивачем суду не надано.
За вказаних обставин, суд не знайшов підстав для задоволення клопотання позивача щодо поновлення позивачу строку звернення до суду з даною позовною заявою.
Враховуючи викладене, позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовними вимогами в частині визнання протиправним та скасування наказу Липоводолинського районного суду Сумської області від 08 лютого 2024 року №1 к-б «Про встановлення умов оплати праці державних службовців на основі класифікації посад на 2024 рік та перерахунок надбавок встановлених за вислугу років на державній службі» у частині здійснення з 25 січня 2024 року перерахунку надбавки за вислугу років на державній службі у відсотковому розмірі з 3% на 2% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу та встановлення ОСОБА_1 надбавки у розмірі 12 відсотків посадового окладу державного службовця як такій, стаж державної служби якої станом на 01 січня 2024 року становить 6 років 5 місяців та зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 з 25 січня 2024 року перерахунок та виплату надбавки за вислугу років на державній службі відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу», а саме на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу, з урахуванням раніше виплачених сум, у якій зазначити інші поважні причини пропуску такого строку та доказів поважності причин пропуску такого строку.
Крім того, згідно ч.3 ст.161 КАС України, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду позовної заяви фізичною особою ставка судового збору позовних вимог немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Тобто, вимога про визнання протиправним та скасування наказу, не є вимогою, при пред`явленні якої позивач звільняється від сплати судового збору.
Відповідно до постанови Верховного Суду в справі № 728/2955/18 від 10 січня 2019 року, починаючи з 01 вересня 2015 року позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.
Тобто, Верховний Суд прийшов до висновку, що п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» чітко визначено вимоги, які випливають з норм трудового законодавства, які не підлягають оплаті судовим збором при зверненні до суду.
Документ сформований в системі «Електронний суд». Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір». При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Позовна заява містить дві позовні вимоги немайнового характеру, за одну з яких позивач має сплатити судовий збір в розмірі 968,96 грн.
Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, у якій зазначити поважні причини пропуску такого строку та докази поважності причин пропуску такого строку, а також доказів сплати судового збору у розмірі 968,96 грн. або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Липоводолинського районного суду Сумської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.
Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, позовна заява буде повернута позивачу.
Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Воловик