Справа № 280/91/24
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2024-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 серпня 2024 року м. Дніпросправа № 280/91/24

Головуючий суддя І інстанції Татаринов Д.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Електротехнологія" на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.02.2024 року в адміністративній справі №280/91/24 за позовом Приватного акціонерного товариства "Електротехнологія" до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Електротехнологія" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № 267/3-0801 від 12 вересня 2023 року про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.02.2024 року в задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Електротехнологія" було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Електротехнологія" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що зі змісту оскаржуваного рішення відповідача не можливо встановити періоду та структури боргу за яким його прийнято, що свідчить про необґрунтованість прийнятого рішення і є окремою і достатньою підставою для визнання цього рішення протиправним та його скасування. Вказано, про відсутність у позивача несплаченого податкового зобов`язання з ПДВ.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, 12 вересня 2023 року ГУ ДПС у Запорізькій області прийнято рішення №267/3-0801 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, яким відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України, вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу у розмірі 167 263,00 грн. шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у банках, органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах ПрАТ Електротехнологія.

Не погодившись з правомірністю прийняття наведеного рішення, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на наявність в ІКП позивача запису про наявність у нього заборгованості зі сплати ПДВ за попередні періоди, кошти в розмірі 167 263,00 грн. не могли бути зараховані, як сплата зобов`язання за декларацією № від 19 травня 2023 року, а тому приймаючи спірне рішення відповідач обґрунтовано виходив із того, що зобов`язання за декларацією № від 19 травня 2023 року у встановлені строки не сплачено.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Приписами п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Положеннями ст. 54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України, у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.

У таких випадках:

рішення про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи;

рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення.

Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття спірного рішення були висновки відповідача про наявність у позивача податкового боргу у розмірі 167263.00 грн., який було визначено платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки.

При цьому, позивач зазначає, що останній здійснював сплату зазначених ним в податкових деклараціях податкових зобов`язань у встановлені строки.

Так, з матеріалів справи видно, що позивачем до контролюючого органу подано декларацію № від 19 травня 2023 року, відповідно до якої позивач взяв на себе зобов`язання сплатити кошти в розмірі 167 263.00 грн.

07 червня 2023 року позивачем в погашення зобов`язань з ПДВ сплачено грошові кошти в розмірі 167 263,00 грн.

Отже, позивачем у строк до 30 травня 2023 року перераховано до бюджету грошові кошти для погашення зобов`язання в розмірі 167 263,0 0грн., відповідно до декларації № від 19 травня 2023 року.

Між тим, відповідно до облікової картки позивача, як платника ПДВ, у останнього станом на 31.05.2023 року обліковувалась недоїмка у розмірі 687016.10 грн.

Так, відповідно до пункту 87.9 статті 87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Отже, в силу наведених правових приписів, у випадку наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи мають обов`язок проводити зарахування сплачених коштів в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а тому грошові кошти в розмірі 167 263,00 грн. було автоматично спрямовано на погашення заборгованості за минулі періоди.

При цьому, що стосується посилань позивача на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018 у справі № 808/2696/17, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.11.2018 у справі № 0840/2785/18, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2023 у справі № 280/2278/21, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.03.2023 у справі № 280/2449/20, як на підставу відсутності у останнього податкового боргу, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх безпідставними, оскільки предметом спору у наведених справах були податкові повідомлення-рішення прийняті відносно позивача.

В свою чергу, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що у разі якщо позивач вважає, що у його ІКП безпідставно обліковуються певні суми податкового боргу, то останній має право вимагати проведення коригування ІКП шляхом виключення сум податкового боргу, які на його думку обліковуються безпідставно.

Також, колегія суддів апеляційного суду враховує, що податковий борг не був сплачений протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутнє у меншій сумі непогашене зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість

Таким чином, з огляду на наявність в ІКП позивача запису про наявність у нього заборгованості зі сплати ПДВ за попередні періоди, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що кошти в розмірі 167 263,00 грн. не могли бути зараховані, як сплата зобов`язання за декларацією № від 19 травня 2023 року, а тому приймаючи спірне рішення відповідач обґрунтовано виходив із того, що зобов`язання за декларацією № від 19 травня 2023 року у встановлені строки не сплачено.

Що стосується посилань позивача на дефекти в оскаржуваному рішенні, а саме не зазначення в останньому періоду виникнення боргу та виду податку, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх безпідставними, оскільки окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку про його протиправність і, як наслідок, його скасування.

Якщо відповідний акт індивідуальної дії прийнятий контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення, таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів його форми.

В даному, випадку спірне рішення містить конкретний розмір податкового боргу та має посилання на п. 95.5 ст. 95 Податкового кодексу України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Електротехнологія" залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.02.2024 року в адміністративній справі №280/91/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов