Справа № 401/290/24
Суддя: Мельничик Ю. С.
Дата ухвалення: 2024-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

копія
Справа № 401/290/24 Провадження № 2-а/401/36/24

15 серпня 2024 року м. Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Мельничика Ю.С.,

за участю: секретаря Рудської В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Охріменко В.Б., звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі №380/С/2023 від 20 листопада 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

Ухвалою суду від 05 лютого 2024 року постановлено прийняти позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито провадження у справі. Також, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву в якому просив у задоволенні позову відмовити, та розглянути справу за його відсутності.

Позивач будучи належним чином повідомлений в судові засідання повторно не з`являвся.

Представник позивача, адвокат Охріменко В.Б., надав суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Ухвалою суду від 17 квітня 2024 року визнано обов`язковою явку в судове засідання позивача ОСОБА_1 для надання пояснень по обставинам справи. Судове засідання призначено на 15 травня 2024 року.

У судові засідання 15 травня 2024 року та 11 червня 2024 року позивач ОСОБА_3 для надання пояснень по обставинам справи не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

15 травня 2024 року та 11 червня 2024 року представник позивача ОСОБА_4 подав заяву про перенесення слухання справи у зв`язку з його зайнятість.

Також, 15 серпня 2024 року позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, не виконав вимоги ухвали суду про обов`язкову явку для надання пояснень по обставинам справи, заяв про наявність поважних причин неявки до суду не подавав.

Іншої адреси позивачем ОСОБА_1 не зазначалося.

Судом встановлено, що будь яких доказів поважності неявок у судові засідання позивачем ОСОБА_1 до суду не надано, тому суд вважає, що причини неявки у судові засідання позивача ОСОБА_1 є не поважними.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі "Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" (Alimentaria Sanders S.A. проти Іспанії).

Отже, у дотриманні стандартів доступу до суду, передбачених пунктом 1 статті 6 Конвенції, важливе значення має добросовісна поведінка позивача та його представника.

Статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Аналогічна норма міститься й у статті 2 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до приписів пункту 3 частини 5 статті 44 КАС України, учасники справи, зокрема, зобов`язані: з`являтися в судове засідання за викликом суду.

Аналогічна норма міститься у статті 45 КАС України, а саме, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Частинами 1, 2 статті 124 КАС України передбачено, що судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.

Повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі, з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено статтею 205 КАС України.

Частиною п`ятою цієї статті передбачено, що в разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише в разі повторної неявки.

Наведена норма кореспондується із закріпленим у пункті 4 частини першої статті 240 КАС України правилом, за яким позов залишається судом без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи в судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Згідно із частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд відзначає, що в розумінні КАС України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду. Тому, як ініціатор судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді адміністративної справи.

За матеріалами справи судом встановлено, що в судові засідання, призначені на 13 лютого 2024 року, 04 квітня 2024 року, 17 квітня 2024 року, 15 травня 2024 року, 11 червня 2024 року, 18 липня 2024 року, 15 серпня 2024 року позивач ОСОБА_1 не прибув, причини неприбуття не повідомив. Ухвалу суду від 17 квітня 2024 року про визнання обов`язковою явку в судове засідання позивача ОСОБА_1 для надання пояснень по обставинам справи він не виконав. Про дату, час та місце судового засідання позивач був повідомлений належним чином, про що підтверджується поштовими конвертами, які повернуто до суду з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою".

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії від 07.07.1989).

Іншої адреси позивачем ОСОБА_1 не зазначалося.

Таким чином, з метою належного повідомлення позивача судом вжито всіх належних заходів для забезпечення права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд звертає увагу на те, що позивач та його представник були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення кожного із зазначених засідань, а також про визнання явки позивача в судове засідання обов`язковою.

При цьому суд зауважує, що в судові засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, не зазначивши жодних поважних причин своєї неявки.

Слід також звернути увагу на те, що загальнообов`язкові процесуальні правила статті 205 КАС України є певною формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, відповідно до принципів верховенство права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності і відкритості судового процесу, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права.

Правила цієї статті встановлюють умови та підстави, які спрямовані на те, щоб учасники судового процесу й, зокрема, суд не могли свавільно обмежити право особи на судовий розгляд справи по суті заявлених вимог через ухвалення будь-якого виду судового рішення, що припинить провадження у справі. Водночас правила цієї статті прописують наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження.

Частина п`ята статті 205 КАС України сконструйована таким чином, що дає суду можливість не розглядати позовну заяву особи і повернути її без розгляду її автору, що має вигляд застосування до особи, яка ініціювала позовне провадження, своєрідної форми відповідальності за дії, пов`язані з неявкою на засідання суду. Логіка цих норм така, що якщо позивач два і більше разів не з`явився в судове засідання на судові виклики, не повідомив причин неявки й не висловив свою позицію щодо можливості розгляду справи без його участі, не постав перед судом і не переконав його у тому, що відповідач щодо нього чинив протиправно чи незаконно, то тоді такими діями він фактично сигналізує про свою нехіть до спору.

Законодавче формулювання частини п`ятої статті 205 КАС України "… якщо неявка перешкоджає розгляду справи" означає, що суд може розглянути позов по суті, однак не зобов`язаний цього робити. Це законодавче формулювання змістовно викладено у вигляді умови, яка в кожному конкретному випадку (правовій ситуації, казусові) повинна оцінюватися окремо в межах відповідних спірних правовідносин, які диктують її застосування.

Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі N 9901/949/18, від 27 травня 2020 року у справі N 9901/11/19, які суд враховує в силу імперативної норми частини 5 статті 242 КАС України.

Варто також зазначити, що Європейський суд з прав людини, практика якого в силу вимог статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою до застосування, у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що "право на суд" та "право на доступ до суду" не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише таким способом та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (пункт 59 рішення Де Жуфр де ла Прадель проти Франції, пункт 28 рішення Станєв проти Болгарії). Тобто, реалізація права на суд однією зі сторін спору має відбуватись таким чином, щоб не порушувати права іншої сторони".

Системний аналіз наведеного вище дає підстави дійти висновку, що позивач, будучи ініціатором судового розгляду справи, в першу чергу має активно, використовувати власні процесуальні права, тобто здійснювати їх з метою, з якою такі права були надані. При цьому, визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді адміністративної справи.

Крім того, ухвалою суду від 17 квітня 2024 року було визнано обов`язковою явку в судове засідання позивача ОСОБА_1 для надання пояснень по обставинам справи, оскільки лише з його участю суд міг би перевірити аргументи позивача, які покладено в основу позову, який було сформовано та подано представником позивача, та для перевірки обгрунтованості аргументів представника позивача, які було викладено у клопотанні про поновлення пропущенного строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п. 53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.89 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на викладене, беручи до уваги наведені обставини про належне та своєчасне повідомлення судом позивача про призначення судових засідань та визнання його явки в судове засідання обов`язковою та безпідставне неодноразове неприбуття позивача в судові засідання без повідомлення про наявність поважних причин неявки до суду, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для залишення позову без розгляду.

Таким чином, зважаючи на вищенаведене, беручи до уваги те, що позивач, який був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи, його явка до суду була визнана обов`язковою, повторно не з`явився у судові засідання та нових заяв про розгляд справи за його відсутності не подав, суд доходить висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду на підставі частини п'ятої статті 205 та пункту четвертого частини першої статті 240 КАС України.

При цьому, суд роз`яснює позивачеві, що він не позбавлений права повторного звернення до суду з зазначеним позовом з огляду на положення частини 4 статті 240 КАС України.

Також, суд зазначає, що відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Охріменко В.Б., звернувся до суду 31 січня 2024 року з позовом у якому оскаржує постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 від 20 листопада 2023 року.

Строк оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 від 20 листопада 2023 року закінчився 01 грудня 2023 року.

Отже, позивач ОСОБА_1 пропустив встановлений ст.289 КУпАП та ч.2 ст.286 КАС України 10-ти денний строк звернення до адміністративного суду.

В обгрунтування поважності пропуску строку звернення до суду представник позивача адвокат Охріменко В.Б. зазначив, що ОСОБА_1 дізнався після того, як його кошти на банківських рахунках були заблоковані.

На підтвердження вказаних доводів представник позивача, адвокат Охріменко В.Б. надав суду лише копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 січня 2024 року та постанови про арешт коштів боржника від 16 січня 2024 року, які було постановлено державним виконавцем Світловодського відділу державної виконавчої служби Охріменко О.М.

На підставі вказаних доводів представника позивача, ухвалою суду від 05 лютого 2024 року поновлено позивачу ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою, та відкрито провадження у справі.

Проте, позивач ОСОБА_1 на виклики суду жодного разу не прибув до суду, та не надав переконливих доказів, про те, що про оскаржувану постанову він дізнався лише коли його представник адвокат Охріменко В.Б. отримав 24 січня 2024 року у державного виконавця ОСОБА_5 її копію у відділі державної виконавчої служби.

Як видно з позовної заяви ОСОБА_1 дізнався про оскаржувану постанову після того, як його кошти на банківських рахунках були заблоковані.

Оскільки арешт коштів боржника ОСОБА_1 було здійснено на підставі постанови державного виконавця ОСОБА_5 16 січня 2024 року, тому ОСОБА_1 мав дізнатися та/або дізнався про вказане 16 січня 2024 року.

Відповідно до статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Зважаючи на викладене, приходжу до висновку, що підстави, вказані представником позивача у клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, слід визнати неповажними, а висновок суду, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі, про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним.

Суд не знаходить інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду поважними.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Охріменко В.Б., звернувся до суду 31 січня 2024 року з адміністративним позовом щодо оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 листопада 2023 року, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважною, тому позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

Сплачена позивачем сума судового збору відповідно до пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" поверненню не підлягає.

З огляду на викладене та керуючись ч.5 ст.205, п.4 ч.1 ст.240, 248, підп. 15.5 п. 15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково до апеляційного адміністративного суду через Світловодський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Ю.С. Мельничик

Згідно з оригіналом