Справа № 371/469/24
Суддя: Поліщук А. С.
Дата ухвалення: 2024-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

19.08.2024 Єдиний унікальний № 371/469/24 провадження № 2-а/371/22/24
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2-а /371/22/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2024 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Овчаренко В.С.,

розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із даним позовом та просив визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 14 березня 2024 року № 346/3, якою позивача визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1КУпАП та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Свій позов обґрунтовував безпідставністю притягнення його до адміністративної відповідальності, стверджує, що він не отримував жодної повістки із викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, справа про вчинення адміністративного правопорушення розглядалася, а оскаржувана постанова виносилася без його участі.

Відповідач 14 травня отримав копію ухвали про відкриття провадження, надав до суду відзив, у якому позов не визнав, проте суд на підставі ч. 7 ст. 162 КАС України не приймає його до уваги, оскільки він поданий особою, яка відповідно до частини шостої ст. 18 КАС України зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку.

Додатки до цього відзиву суд розцінює як виконання відповідачем вимог п. 2 резолютивної частини ухвали Миронівського районного суду Київської області від 03 травня 2024 року щодо витребування копій матеріалів, на підставі яких була винесена оскаржувана постанова.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на наступне.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 14 березня 2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 виніс постанову №346/3, якою визнав позивача ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень, яка і оскаржується позивачем по даній справі.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Отже, одним із завдань судового контролю під час розгляду адміністративної справи щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, у даному випадку постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. ст. 210-1 КУпАП є з`ясування того, чи не було порушено під час його прийняття права позивача на участь у процесі його прийняття.

Частиною 1 ст. 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

У відповідності до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Аналіз змісту положень ст. 268 КУпАП дає підстави для висновку, що справа про адміністративне правопорушення, у тому числі передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у даному випадку ОСОБА_1 . Розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у даному випадку ОСОБА_1 можливий лише у випадках, коли є дані про своєчасне його сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 278 КУпАП посадова особа при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, серед іншого вирішує питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (п. 3).

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі №676/752/17, від 21.03.2019 року у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 року у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17 та від 06.02.2020 року у справі №205/7145/16-а.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем як того вимагає норма ст. 268 КУпАП, 14 березня 2024 року здійснювався розгляд справи про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, за його присутності чи за умови його своєчасного сповіщення про місце і час розгляду справи.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Таким чином суд приходить до висновку, що під час розгляду 14 березня 2024 року відповідачем справи про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та винесення оскаржуваної постанови було порушено обов`язок відповідача повідомити позивача про час та місце розгляду справи, було порушено обов`язок перевірити чи був позивач належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (п. 3 ст. 278 КУпАП), як наслідок його право на участь в розгляді справи, а також право на захист, гарантовані ст. 268 КУпАП, аналогічно як і одне із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення, а саме: вирішення справи в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП) було порушено, що за нормою ст. 7 КУпАП унеможливлює притягнення позивача до адміністративної відповідальності, так як був порушений порядок цього притягнення, передбачений вищезазначеними нормами закону України.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі №522/20755/16-а, від 30.09.2019 року у справі №591/2794/17, від 06.02.2020 року у справі №05/7145/16-а, від 21.05.2020 року у справі №286/4145/15-а, від 3103.2021 року у справі №676/752/17 та від 25.05.2022 року у справі №465/5145/16-а.

Разом із цим суд враховує, що протокол про адміністративне правопорушення від 12 березня 2024 року не містить підпису позивача, а також в ньому відсутній запис про те, що позивач відмовився від його підписання, як того вимагає норма абзацу 3 ст. 256 КУпАП, як наслідок він не є належним та допустимим доказом того, що позивач був повідомлений про час та місце розгляду відповідачем справи щодо нього.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У відповідності до ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Згідно із ст. 283 КУпАП постанова по справі про вчинення адміністративного правопорушення повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Диспозицією норми ч. 2 ст. 201-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Проте, із змісту оскаржуваної постанови та протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається що відповідачу ОСОБА_1 було поставлено у вину діяння, яке передбачене диспозицією ч. 1 ст. 201-1 КУпАП, а не ч. 2 цієї статті.

Зокрема ні постанова, ні протокол не містять згадки про наявність такої кваліфікуючої ознаки як «повторнність», передбаченої Диспозицією норми ч. 2 ст. 21-1 КУпАП.

У відповідності до п. п. 4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно - правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ч. 2 ст. 8 Конституції України). Згідно з ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена ч. 2 ст. 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, саме відповідач начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , який є повноважною особою на розгляд справи про адміністративне правопорушення та складання постанови про накладення адміністративного стягнення, був зобов`язаний обґрунтувати правомірність складення оскаржуваної постанови, надавши докази наявності такої кваліфікуючої ознаки як повторність, зазначивши про неї в оскаржуваній постанові.

В супереч вимог ч. 2 ст. 77 КАС України відповідач не надав доказів існування під час розгляду ним справи зазначеної кваліфікуючої обставини.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, тобто винесена без урахуванням усіх обставин, що мали значення для її прийняття (ч. 2 ст. 2 КАС України), зокрема вона винесена за відсутністю належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем саме правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Тобто судом з достовірністю встановлено, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для визнання її протиправною та скасування із закриттям провадження у справі, як це передбачено п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Таким чином, оцінивши наявні у справі докази, Суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню із стягненням з відповідача на користь позивача документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 635 гривень 60 копійок.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 7, 9, 210-1, 235, 245, 247, 251, 252, 254-256, 268, 280, 283, 287-289, 291 КУпАП та керуючись ст. ст. 5, 20, 72, 77, 79, 139, 159, 162, 165, 194, 229, 241-246, 250, 251, 255, 268, 269, 286, 293 КАС України,-

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити.

2.Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 14 березня 2024 року № 346/3, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень, визнати протиправною та скасувати, закривши провадження в справі про адміністративне правопорушення.

3.Стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , сплачений ним судовий збір в розмірі 635 гривень 60 копійок.

4.Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

5.Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя підпис А.С. Поліщук

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя А.С. Поліщук