Справа № 600/3577/24-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2024-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпечені адміністративного позову

14 серпня 2024 р. м. Чернівці Справа №600/3577/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої звернувся адвокат Джосул Віктор Степанович про забезпечення позову поданої до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до пред`явлення позову, -

ВСТАНОВИВ:

13.08.2024 до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 (заявник), в інтересах якої звернувся адвокат Джосул Віктор Степанович про забезпечення позову подана до ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідач-2) до пред`явлення позову, в якій заявник просить суд:

заборонити ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі його посадових осіб вчиняти дії щодо переміщення/призову ОСОБА_1 до військової частини, з метою проходження ним військової служби в Збройних Силах України до набрання законної сили судового рішення в адміністративній справі.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що заявник на даний час проживає разом із своєю матір`ю та своїм неповнолітнім сином, місце проживання якого згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 03.03.2015 визначено з ним, оскільки мати сина проживає постійно зі своїм громадянським чоловіком у Чехії та участі у вихованні й утриманні свого сина не приймає.

Вказано, що заявник з метою реалізації свого права на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації неодноразово в період з травня по середину липня 2024 року прибував особисто до ІНФОРМАЦІЯ_4 для написання та подачі відповідної заяви. Однак, кожного разу йому повідомляли, що до 12.08.2024 заяви на відстрочку не приймаються і для того щоб її для початку подати, то необхідно пройти військово-лікарську комісію.

У зв`язку з цим, заявник має намір подати позов до Чернівецького окружного адміністративного про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом із цим, представник заявника зазначав, що ОСОБА_1 перебуваючи 04.08.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомляв працівникам ІНФОРМАЦІЯ_4 , що має підстави для отримання відстрочки і хоче подати заяву про її отримання, однак йому в категоричній формі відмовлено її приймати та направлено на проходження військово-лікарської комісії. Після чого його з 04.08.2024 по 12.08.2024 незаконно утримували в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 . За цей час неодноразово возили в навчальні центри та військові частини, однак через стан здоров`я, його не брали, а в подальшому 12.08.2024 йому вручили повістку №604 ОГ, згідно якої заявник повинен був з`явитись 18.08.2024 о 14:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_5 для відправки у складі команди НОМЕР_1 , при цьому не надавши йому можливості реалізувати своє право на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Окрім цього, представник заявника посилався на порушення процедури проходження військово-лікарської комісії та не вірне визначення стану здоров`я заявника.

Вказував, що такими діями працівників ІНФОРМАЦІЯ_6 створюється ситуація, в якій ОСОБА_1 може бути незаконно мобілізованим, що негативно вплине на його здоров`я та не зможе захистити своє право на відстрочку від мобілізації, а якщо він вже буде мобілізованим, то втратить це право.

Тому просить вжити заходи щодо забезпечення позову, інакше їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Представник заявника наголошував на тому, що мобілізація ОСОБА_1 призведе до зміни його статусу та утруднить захист його прав, у зв`язку з цим, подано заяву про забезпечення позову.

Статтею 154 КАС України встановлено порядок розгляду заяви про забезпечення позову.

За змістом приписів ч.ч.1, 4, 5, 6 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З урахування вказаного суд наголошує, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як зазначено вище, законодавець встановив три підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі, зокрема такими є:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

- наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності;

- наявні ознаки очевидного порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд, виходячи з конкретних доказів, повинен встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При розгляді та вирішенні заяви про забезпечення позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя у разі задоволення вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільне та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи призвести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача у разі задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Проаналізувавши мотиви, якими представник заявника обґрунтовує, подану до пред`явлення позову, заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про відсутність об`єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, для відновлення яких заявнику необхідно буде докласти значних зусиль.

Крім того, заявником не надано до суду доказів на підтвердження існування загрози або імовірності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, у разі звернення до суду з позовною заявою в майбутньому.

Зокрема, заявником не надано доказів звернення до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, в обґрунтування заяви про забезпечення позову, до пред`явлення позову, представник заявника посилався на те, що в період з травня по середину липня 2024 року ОСОБА_1 особисто прибував до ІНФОРМАЦІЯ_4 для написання та подачі відповідної заяви. Проте, доказів на підтвердження зазначеного до матеріалів заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову не надано.

Суд зазначає, що надана до заяви про забезпечення позову, до пред`явлення позову, заява про надання відстрочки від призову, звернена до ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є належним доказом такого звернення в період з травня по середину липня 2024 року, оскільки не містить як дати такого звернення, так і доказів її подання до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Не надано заявником і жодних доказів щодо здійснення ІНФОРМАЦІЯ_7 відправки ОСОБА_1 до військових частин у Рівненську та Львівську області, про що зазначено у заяві про забезпечення позову.

Разом з цим, суд наголошує на тому, що заява про забезпечення позову до пред`явлення позову не містить жодних посилань з приводу чого заявником планується подавати позов в майбутньому, зокрема, стосовно оскарження процедури проходження військово-лікарської комісії чи не розгляду його заяви про надання відстрочки від призову), що не дає можливості суду встановити наявність зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви та докази, з яких можливо встановити порушення прав, свобод та інтересів позивача, а також, що захист прав, свобод та інтересів заявника буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З огляду на викладене, суд вважає доводи представника заявника в заяві про забезпечення позову, в обґрунтування необхідності забезпечення позову у даній справі не є переконливими для цілей забезпечення позову, необґрунтованими та не підтвердженими відповідними доказами, а тому такі суд не бере до уваги.

Водночас, під час розгляду заяви про забезпечення позову, до пред`явлення позову, судом не виявлено існування очевидної небезпеки порушення прав та інтересів заявника, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів представника заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, до пред`явлення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог представника заявника щодо забезпечення позову, суд приходить висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Виходячи з викладених представником заявника обставин та вищенаведених положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150, 154, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої звернувся адвокат Джосул Віктор Степанович про забезпечення позову поданої до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до пред`явлення позову, - відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя В.О. Григораш