Справа № 320/2681/24
Суддя: Голяшкін Олег Володимирович
Дата ухвалення: 2024-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2681/24 Суддя (судді) першої інстанції: Парненко В.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя - Голяшкін О.В.,

судді - Мельничук В.П., Швед Е.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 року у справі №320/2681/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, у якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Київській області щодо відмови громадянці України ОСОБА_1 у зарахуванні до вислуги років для встановлення надбавки за вислугу років та надання щорічної додаткової оплачуваної відпустки, вислуги років у календарному обчисленні: 06 років 06 місяців 24 дні в Державній кримінально- виконавчій службі України;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області зарахувати до вислуги років громадянки України ОСОБА_1 для встановлення надбавки за вислугу років та надання щорічної додаткової оплачуваної відпустки, вислуги років у календарному обчисленні: 06 років 06 місяців 24 дні в Державній кримінально-виконавчій службі України.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що у спірний період працювала в Державній кримінально-виконавчій службі України, що надає їй право на зарахування до вислуги років для встановлення надбавки за вислугу років та надання щорічної додаткової оплачуваної відпустки, вислуги років у календарному обчисленні: 06 років 06 місяців 24 дні. Відтак вважає, що відповідачем протиправно відмовлено їй у включенні вказаних періодів до вислуги років, у зв`язку з чим звернулась до суду із цим позовом.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 позов задоволено.

Висновок суду першої інстанції вмотивований тим, що служба позивача в Державній кримінально-виконавчій службі України здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, та відповідно до п.3 ч.2 ст.78 Закону №580-VIII повинна зараховуватись до стажу служби в поліції.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову. Зокрема, скаржник посилається на відсутність правових підстав для зарахування періоду роботи в Державній кримінально-виконавчій службі України до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової відпустки. Вказує, що виключний перелік посад (період служби), які зараховуються до стажу служби в поліції, визначений частиною 2 ст. 78 статті Закону №580-УІІІ. Спеціальним законом, який визначає правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження, є Закон України "Про державну кримінально-виконавчу службу України".

У відзиві, надісланому на адресу суду, позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоовлення, а рішення суду залишити без змін. Обгрунтовує відзив тим, що має право на зарахування до вислуги років для встановлення надбавки за вислугу років та надання щорічної додаткової оплачуваної відпустки, оскільки працювала в Державній кримінально-виконавчій службі України. Отже, суд дійшов вірного висновку та задовольнив її позов.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 відповідно до наказу №49/ОС-21 від 02.03.2021 «Про звільнення» Державної установи «Бучанська виправна колонія (№85)» Міністерства юстиції України, звільнена зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв?язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), старший лейтенант внутрішньої служби (Д-014367), психолог відділу соціально-виховної та психологічної роботи, 04 березня 2021 року.

Також, зазначеним наказом, ОСОБА_1 , встановлено вислугу років на день звільнення у календарному обчисленні: 06 років 06 місяців 24 дні, пільгову вислугу років: 07 років 05 місяців 14 днів, з виплатою компенсації за невикористану частину щорічної чергової оплачуваної відпустки в кількості 06 діб за 2018 рік, в кількості 05 діб за 2021 рік.

Наказом від 21.07.2021 року №185 о/с «По особовому складу» Головного управління національної поліції в Київській області відповідно до пункту 7 розділу Х Типового порядку проведення конкурсу на службу до поліції та/або зайняття вакантної посади, затвердженого наказом МВС України від 25.12.2015 року №1631, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14.01.2016 року за №49/28179 (зі змінами), прийнято на службу до поліції як рекомендованого поліцейською комісією до проходження служби та призначено ОСОБА_1 , інспектором взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Миротворець» установивши позивачу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988, посадовий оклад у розмірі 2400 грн., та встановлено, відповідно до статті 78 розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» вислугу років в поліції, яка дає право на встановлення надбавки за стаж служби та надання додаткової оплачуваної відпустки, станом на 21 липня 2021 року - 00 років 00 місяців 01 день, присвоївши, відповідно до пункту 4 статті 81 Закону України «Про Національну поліцію», спеціальне звання «рядовий поліції», закріпивши спеціальний жетон з індивідуальним номером (0180357), з 21 липня 2021 року.

Підставою для видання наказу від 21.07.2021 року №185 о/с «По особовому складу» Управління є: заява ОСОБА_1 від 16.07.2021 року, протокол поліцейської комісії Управління від 31.03.2021 року №102/03/2021.

22.08.2023 року ОСОБА_1 , звернулась до управління з письмовим рапортом, в якому висловила прохання надати їй витяг з послужного списку та копію трудової книжки від 31.03.2021 року №102/03/2021, також просила зарахувати період служби у Державній кримінально-виконавчій службі України до ОСОБА_1 , стажу роботи в поліції.

У відповідь на письмовий рапорт, позивач отримала лист, згідно з яким позивачу було відмовлено Управлінням у зарахуванні періоду служби у Державній кримінально-виконавчій службі України до стажу роботи в поліції.

Вважаючи вказані дії протиправними, а свої права порушеними, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону №580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписами ст. 78 Закону №580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частиною 2 ст. 78 Закону №580-VIII визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Спірні правовідносини між сторонами склались внаслідок не зарахування стажу роботи позивача в органах Державної кримінально-виконавчої служби України до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення позивачеві надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Суд першої інстанції встановив, що позивач проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону №580-VIII, до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 №1129-IV, до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

При цьому, частиною 5 ст. 23 Закону України від 23.06.2005 №2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 №3460-IV.

Згідно з преамбулою зазначеного Статуту, його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Крім того, частиною 1 ст. 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України «Про державну службу»), під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому поліції, в т.ч. й дія ст.ст. 22, 23 Закону України «Про міліцію» та відповідні норми Закону України «Про Національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Тобто всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 у справі №826/16143/18, у якій склалися подібні правовідносини, дійшов висновків про те, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались, та визначення чинним на момент проходження служби статусу такої служби.

Тому, враховуючи тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в установі виконання покарань, діяльність позивача, функції, які ним виконувались на момент проходження служби, статус позивача, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що стаж служби позивача в Державній кримінально-виконавчій службі України підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Подібне правозастосування міститься у постановах Верховного Суду від 20.10.2022 у справі №160/11127/20 та від 01 серпня 2023 року у справі №240/30024/21 який зазначив, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України, оскільки здійснювалась вона в порядку, установленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а тому має такий же правовий статус і повинна в силу пункту 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII зараховуватися до стажу служби в поліції.

Отже, дії ГУ НП в Київській області щодо не зарахування позивачу до стажу служби в поліції, що дає право для встановлення надбавки за вислугу років та надання щорічної додаткової оплачуваної відпустки, вислуги років у календарному обчисленні: 06 років 06 місяців 24 дні в Державній кримінально-виконавчій службі України, не відповідають вказаним вище нормам законодавства.

За встановлених обставин справи, аналізу норм чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправними дій ГУНП в Київській області щодо не зарахування позивачу до вислуги років, що дає право для встановлення надбавки за вислугу років та надання щорічної додаткової оплачуваної відпустки, вислуги років у календарному обчисленні: 06 років 06 місяців 24 дні в Державній кримінально-виконавчій службі України та зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329, 331 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Голяшкін

Судді В.П. Мельничук

Е.Ю. Швед

Повний текст постанови складено 15.08.2024 року.