Справа № 340/4257/24
Суддя: Волоткевич А. В.
Дата ухвалення: 2024-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 340/4257/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2024 Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі: головуючого судді Волоткевича А.В., секретар судового засідання Гордуз О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Кропивницькому адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

за участі:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Манзюк Т.Ю., адвокат, ордер серія ВА № 1086428 від 06.08.2024;

ВСТАНОВИВ:

27.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову № 1/7282 від 19.06.2024 про адміністративне правопорушення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначив, що тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення складено постанову № 1/7282 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Із змісту постанови вбачається, що 07.05.2024 позивачем отримано повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 09.06.2024 (насправді на 09.05.2024) в якій він особисто розписався. У вказаній у повістці строк - 09.06.2024 (насправді 09.05.2024) він не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , про поважні причини не повідомив, чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.

Вважає протиправною та такою що підлягає скасуванню постанову ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1/7282 від 19.06.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності ч.3 ст.210 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн виходячи з такого.

В порушення норми закону, тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_2 при розгляді справи про адміністративне правопорушення, взагалі не прийнято до уваги обставини, які мали суттєве значення для розгляду справи. Так, відповідачем було проігноровано та належним чином не оцінено, що:

- 07.05.2024 перебуваючи у відрядженні із своєю дружиною в Чернівецькій області, на блок пості позивач отримав повістку про необхідність 09.05.2024 прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 для оновлення своїх облікових даних;

- 09.05.2024 повернувшись із відрядження, він відчув значне погіршення стану свого здоров`я, що полягало у сильній слабкості, підвищенні температури та сильному кашлі у зв`язку із чим прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 не мав фізичної можливості;

- 10.05.2024 через більш сильне погіршення стану свого здоров`я він звернувся до сімейного лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Кропивницького» Кропивницької міської ради ОСОБА_3 , із скаргами на сильну слабкість, кашель та підвищену температуру. Факт його звернення внесено сімейним лікарем до електронної системи охорони здоров`я (надалі -ЕСОЗ) про що йому надано відповідний Витяг про запис №97496625/1. Після обстеження лікарем встановлено діагноз - Гострий бронхіт та призначено відповідне лікування.

З 10.05.2024 по 16.05.2024 позивач проходив лікування вдома. Проте стан його здоров`я лише погіршувався.

16.05.2024 через нездужання, йому призначено додаткове обстеження та консультацію у Фтизіатра за підозри на туберкульоз, що підтверджується Витягом з ЕСОЗ Запис № 100364962/1.

20.05.2024 після проведення додаткового обстеження позивачу встановлено діагноз: Туберкульоз легень із ускладненням: Мультирезистентність до антибіотиків, та направлено на лікування до КНП «Кіровоградський обласний фтизіопульмологічний медичний центр Кіровоградської обласної ради», що підтверджується Витягом з ЕСОЗ Запис № 100364953/1. Даний факт також підтверджується заключенням КНП «Кіровоградський обласний фтизіопульмологічний медичний центр Кіровоградської обласної ради» від 14.06.2024.

Після проходження лікування та отримання заключення із КНП «Кіровоградський обласний фтизіопульмологічний медичний центр Кіровоградської обласної ради», він 15.06.2024 самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де пройшов ВЛК та 19.06.2024 отримав військово-обліковий документ.

Позивач зазначає, що жодні, із вище зазначених обставин, що мали значення для правильного вирішення справи, і які пояснювали неприбуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 у строки визначені у повістці, прийняті до уваги відповідачем не були. Пояснення, про те що він не мав ніякого умислу на порушення вимог законодавства, передбаченого ст.210 КУпАП, до уваги також не приймалось, чим вважає відповідачем грубо порушено вимоги ст.245 та 280 КУпАП.

19.05.2024набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст.210 КУпАП доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Отже, до 19.05.2024 норми ч.3 ст.210 КУпАП не існувало. Враховуючи вищенаведені норми закону, позивач вказує, що не міг вчинити адміністративно-каране правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП 09.05.2024 (у момент мого неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 ), оскільки норма ч.3 ст.210 КУпАП введена в дію лише 19.05.2024.

Ухвалою від 03.07.2024 Кіровоградський окружний адміністративний суд передав матеріали позовної заяви до Ленінського районного суду м. Кіровограда за підсудністю.

Ухвалою суду від 24.07.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 26.07.2024 суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання на 01.08.2024 без виклику (з повідомлення сторін).

01.08.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання про поновлення та продовження процесуальних строків, у якому відповідач просить поновити строк на подачу відзиву та відзив на позовну заяву.

У поданому відзиві на позов відповідач заперечив позовні вимоги. В обґрунтування своєї позиції відповідач, зокрема, зазначив, що 07.05.2024 позивач отримав під особистий підпис повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09:00 год 09.05.2024. Позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 у зазначені в повістці строки та не повідомив про причини, які унеможливлюють його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 у строки визначені в отриманій повістці. Нехтуючи своїми обов`язками, діючи протиправно позивач тривалий час до ІНФОРМАЦІЯ_4 не прибував, про поважні причини неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин тривалий час не повідомляв.

Тобто відповідно до законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, позивач зобов`язаний був прибути у визначений строк або повідомити про неможливість прибуття. Слід зазначити, що громадянин ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 тільки після звернення 06.06.2024 територіального центру комплектування та соціальної підтримки до органів поліції ГУНП в Кіровоградській області.

19.06.2034 о 14:00 відбувся розгляд справи про адміністративне правопорушення скоєне громадянином ОСОБА_1 Громадянин ОСОБА_1 був присутній під час розгляду справи. Під час розгляду справи позивач повідомив, що не прибув за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки через хворобу.

Поважні причини мають бути підтверджені відповідними документами (довідками).

В обґрунтування поважності причини неявки та підтвердження своїх пояснень, позивачем відповідних документів не надано. При цьому клопотання про відкладення або про перенос розгляду справи з метою долучення/витребування можливих доказів, від позивача не надходило.

Під час розгляду з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи відповідно до вимог КУпАП, зокрема встановлено, що громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, встановлено його вину та обставини скоєного правопорушення під час дії особливого періоду в умовах воєнного стану.

Відповідно до статті 283 КУпАП та інших вимог КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, з`ясувавши всі обставини по справі, оцінивши докази, керуючись законом і правосвідомістю, тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 виніс постанову по справі №1/7282 від 19.06.2024 про накладення адміністративного стягнення.

Відповідач зазначає, що справа про адміністративне правопорушення вирішена в точній відповідності із законом, а постанова по адміністративній справі №1/7282 від 19.06.2024 цілком законна та обґрунтована.

Ухвалою від 01.08.2024 суд постановив в задоволенні клопотання про поновлення та продовження процесуальних строків ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити. В задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено, оскільки відповідач не пропустив строк на подачу відзиву.

01.08.2024 в судовому засіданні оголошено перерву до 13.08.2024.

06.08.2024 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

13.08.2024 до суду від відповідача надійшли заперечення.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали повністю.

Представник відповідача участі в судовому засіданні не брав, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши позивача та представника позивача, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив таке.

07.05.2024 позивач отримав повістку про необхідність 09.05.2024 прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 для оновлення своїх облікових даних.

09.05.2024 позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Доказів повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_4 про причини неявки позивачем до суду не надано.

10.05.2024, 13.05.2024, 16.05.2024, 17.05.2024, 20.05.2024, 22.05.2024 позивач звертався за первинною та амбулаторною медичною допомогою до лікаря та відповідно у вказаний період проходив лікування, що підтверджується записами в системі Health 24 (а.с. 51- 59).

Відповідно до заключення від 14.06.2024 КНП «Кіровоградський обласний фтизіопульмологічний медичний центр Кіровоградської обласної ради» ОСОБА_1 встановлено відповідний діагноз.

15.06.2024 позивач пройшов ВЛК в ІНФОРМАЦІЯ_5 та 19.06.2024 отримав військово-обліковий документ № НОМЕР_3, відповідно до якого ОСОБА_1 непридатний до військової служби з переоглядом через 6 місяців.

Також, 19.06.2024 виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 , за участю позивача, розглянута справа про адміністративне правопорушення вчиненого ОСОБА_1 , за фактом неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 за повісткою.

За результатами розгляду складено постанову № 1/7282 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. Із змісту постанови вбачається, що 07.05.2024 позивачем отримано повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 09.06.2024 (насправді на 09.05.2024, про що зазначають сторони), в якій позивач особисто розписався. У вказаній у повістці строк - 09.06.2024 (насправді 09.05.2024, про що зазначають сторони) позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , про поважні причини не повідомив, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

У зв`язку із незгодою з вказаною постановою відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи спір по суті, суд враховує таке.

Відповідно до ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.92 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно з ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (в редакції від 30.06.2023) громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, ч.1 ст.8 КУпАП беззаперечно визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

За приписами ч.2, 3 ст.8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження у справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Виходячи з наведеного, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 09.05.2024 за повісткою від 07.05.2024.

Оскільки сам відповідач безпосередньо викликав ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 09.05.2024, то останній був обізнаний про неявку позивача, а дата неявки особи - є датою вчинення адміністративного правопорушення та датою його виявлення.

Як слідує з правових висновків, викладених в п.17, 18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 по справі № 487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально. Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

В той же час, оскільки оскаржувана постанова містить дату вчинення позивачем правопорушення, тому воно не носить характеру триваючого правопорушення.

Наведений висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, зробленим в постанові від 17.07.2019 в справі № 601/952/16.

Приписами ч.1 ст.210-1 КУпАП (станом на дату вчинення правопорушення-09.05.2024) передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частиною 2 статті 210-1 КУпАП (станом на дату вчинення правопорушення - 09.05.2024) передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Отже, станом на 09.05.2024 відповідальність за вчинене позивачем адміністративне правопорушення була передбачена частиною другою статті 210-1 КУпАПу редакції від 14 жовтня 2023 року, яка мала формулювання "Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян". Таким чином, станом на 07.05.2024 розмір штрафу у грошовому виразі, який міг бути накладений на громадянина, винного у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, складав від 3 400 грн до 5 100 грн.

Натомість норма ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яка посилює відповідальність за невиконання приписів ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" набрала чинності лише 19.05.2024.

Тому норма ч.3 ст.210-1 КУпАП не могла бути застосована до позивача, оскільки як вже було встановлено судом датою вчинення правопорушення в даному випадку є 09.05.2024, тобто діяла редакція ст. 210-1 КУпАП від 14.10.2023.

На підставі наведеного, відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не було враховано, що порушення не є триваючим, та момент інкримінованого правопорушення діяла редакція статті 210-1 КУпАП, яка не містила в собі частину третю, та містила менше стягнення. Не враховано, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП неможливе.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Суд наголошує, що згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа № 537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23.10.2018 (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Надаючи оцінку доказам, встановленим фактам та відповідним правовідносинам, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, а тому позовна заява в частині скасування постанови є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що в ході розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача рішення, суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови із закриттям провадження в справі про адміністративні правопорушення.

Стосовно інших доводів сторін, суд зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.5, 6, 9, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву - задовольнити.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_3 про адміністративне правопорушення № 1/7282 від 19.06.2024 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції, яким є Третій апеляційний адміністративний суд, протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.08.2024.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

Суддя Ленінського

районного суду м. Кіровограда А. В. Волоткевич