Справа № 320/31581/23
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2024-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року місто Київ № 320/31581/23

Київський окружний адміністративний суд в складі судді Донця В.А. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи в Міністерстві внутрішніх справ України з 23 червня 2004 року по 10 вересня 2007 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи в Міністерстві внутрішніх справ України з 23 червня 2004 року по 10 вересня 2007 року.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем подано всі необхідні документи для призначення пенсії за віком, проте відповідачем відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з неврахуванням періоду роботи позивача з 23 червня 2004 року по 10 вересня 2007 року, оскільки в архівній довідці від 24.11.2022 №327-А відсутня інформація про сплачені суми страхових внесків. Вказано, що позивач у спірний період працювала в Міністерстві внутрішніх справ України, що підтверджується копією трудової книжки серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , архівною довідкою №327-А від 24.11.2022 та довідкою Національної поліції України №477 від 02.11.2022.

На думку позивача, внаслідок невиконання вказаним роботодавцем обов`язку по нарахуванню та сплаті внесків до Пенсійного фонду України вона позбавлена соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи у спірний період, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подало до суду відзив на позовну заяву, який суд не приймає до уваги, оскільки його зміст не стосується предмету спору.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла 60 річного віку, відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" має право на призначення пенсії за віком.

Позивач 20.02.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Згідно з довідкою Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України від 02.11.2022 №477 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була прийнята на службу в органи внутрішніх справ 23.06.2004 наказом МВС України від 23.06.2004 №28 о/с. Наказом МВС України від 10.09.2007 №77 о/с звільнена.

Довідкою Департаменту з питань режимно-секретної діяльності Міністерства внутрішніх справ України від 24.11.2022 №327-А підтверджується нарахування коштів ОСОБА_1 за період з липня 2004 по серпень 2007 року.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 27.02.2023 №37 відмовлено ОСОБА_1 у призначені пенсії.

В рішенні зазначено, що Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" становить 28 років. Страховий стаж позивача становить 24 роки 10 місяців 29 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період з 23.06.2004 по 10.09.2007, оскільки в архівній довідці від 24.11.2022 №327-А відсутня інформація про сплачені суми страхових внесків.

У відповідь на звернення представника позивача, листом Департаменту з питань режимно-секретної діяльності від 26.04.2023 №В-6716/11-7599-2023 повідомлено, що ДПРСД МВС у межах компетенції, на підставі наявних архівних документів, була виготовлена та надіслана позивачу архівна довідка №327-А від 24.11.2022 про нараховане грошове забезпечення за відповідний період проходження служби в Департаменті оперативної служби МВС України, за формою встановленою для галузевого державного архіву (далі - ГДА) МВС. Також повідомлено, що в ГДА МВС будь-які відомості (архівні документи) про нарахування та сплату страхових внесків, у тому числі стосовно ОСОБА_1 відсутні.

Не погоджуючись з відмовою відповідача щодо зарахування спірних періодів до страхового стажу, позивач звернулася до суду з позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 7 Закону №1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно із пунктом 1 частини першої та частиною четвертою статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Абзацом 2 частини першої статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1) затверджено порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Судом встановлено, що позивач звернулася до відповідача з заявою від 20.02.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". На момент подачі заяви про призначенні пенсії позивачу виповнилося 60 років.

Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 27.02.2023 №37 відмовлено ОСОБА_1 у призначені пенсії, оскільки до страхового стажу не зараховано період з 23.06.2004 по 10.09.2007, оскільки в архівній довідці від 24.11.2022 №327-А відсутня інформація про сплачені суми страхових внесків.

Тобто підставою для незарахування спірного періоду до страхового стажу позивача, у тому числі і підставою для відмови у призначенні пенсії за віком, стало відсутність інформації про сплачені суми страхових внесків за період з 23.06.2004 по 10.09.2007.

Судом встановлено, що згідно із записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , копія якої наявна у матеріалах справи, позивач у спірний період:

з 23.06.2004 по 10.09.2007 працювала в органах внутрішніх справ МВС України.

Згідно з довідкою Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України від 02.11.2022 №477 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була прийнята на службу в органи внутрішніх справ 23.06.2004 наказом МВС України від 23.06.2004 №28 о/с. Наказом МВС України від 10.09.2007 №77 о/с звільнена.

Довідкою Департаменту з питань режимно-секретної діяльності Міністерства внутрішніх справ України від 24.11.2022 №327-А підтверджується нарахування коштів ОСОБА_1 за період з липня 2004 по серпень 2007 року.

Надаючи оцінку наведеним підставам відмови у зарахуванні періодів трудової діяльності до страхового стажу позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Верховним Судом у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування / призначення пенсії.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 цього Закону страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою цієї ж норми передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із статтею 20 Закону №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

В листі Департаменту з питань режимно-секретної діяльності від 26.04.2023 №В-6716/11-7599-2023 позивачу повідомлено, що ДПРСД МВС у межах компетенції, на підставі наявних архівних документів, була виготовлена та надіслана позивачу архівна довідка №327-А від 24.11.2022 про нараховане грошове забезпечення за відповідний період проходження служби в Департаменті оперативної служби МВС України, за формою встановленою для галузевого державного архіву (далі - ГДА) МВС. Також повідомлено, що в ГДА МВС будь-які відомості (архівні документи) про нарахування та сплату страхових внесків, у тому числі стосовно ОСОБА_1 відсутні.

Верховний Суд у постановах від 11.10.2023 у справі № №340/1454/21 та від 23.03.2022 у справі №535/1031/16-а зазначив, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Також Верховний Суд зазначив, що, фактично, внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за період 2004 - 2007 роки не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам (відсутність інформації) не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 з 23.06.2004 по 10.09.2007 в органах внутрішніх справ МВС України.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена Верховним Судому постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 30.09.2019 у справі №414/736/17, від 02.08.2022 у справі № 560/4616/20 та від 30.12.2021 у справі №348/1249/17.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу період роботи в Міністерстві внутрішніх справ України з 23.06.2004 по 10.09.2007.

З метою ефективного захисту прав позивача, з урахуванням частини другої статті 9 КАС України, суд вважає за необхідне, визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи в Міністерстві внутрішніх справ України з 23.06.2004 по 10.09.2007, скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 27.02.2023 №37 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи в Міністерстві внутрішніх справ України з 23.06.2004 по 10.09.2007.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2147,20 грн. Оскільки позов задоволено повністю на користь позивача підлягають присудженню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. (заявлено дві вимоги немайнового характеру, які є пов`язаними) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи в Міністерстві внутрішніх справ України з 23.06.2004 по 10.09.2007.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 27.02.2023 №37 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи в Міністерстві внутрішніх справ України з 23.06.2004 по 10.09.2007.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Позивач ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 )

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: 08500, Київська область, місто Фастів, вулиця Саєнка Андрія, будинок 10).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Донець В.А.