Справа № 160/26390/23
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: вул. Старокозацька, 56, м. Дніпро, 49101), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування постанов і зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Потапенко Вірою Вікторівною про арешт майна боржника від 10.06.2020р. у виконавчому провадженні НОМЕР_3, якою накладено арешт на майно боржника, а саме: квартиру, реєстраційний номер: 101, місцезнаходження: АДРЕСА_3 , що належить боржнику ОСОБА_1 ; визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Потапенко Вірою Вікторівною про опис та арешт майна (коштів) боржника від 10.11.2020р. у виконавчому провадженні НОМЕР_3, якою здійснено опис та накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , а саме: квартиру, реєстраційний номер: 101, місцезнаходження: АДРЕСА_3 , загальна площа 22,7 кв.м., житлова площа 12,4 кв.м., а також зобов`язано Перший правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: вул. Старокозацька, 56, м. Дніпро, 49101) зняти арешт, накладений на квартиру, загальною площею 22,7 кв.м. (житловою площею 12,4 кв.м.), що розташована за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), накладений на підставі постанов старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Потапенко Вірою Вікторівною про арешт майна боржника від 10.06.2020р. та про опис та арешт майна (коштів) боржника від 10.11.2020р. у виконавчому провадженні НОМЕР_3; у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Також вищевказаним рішенням суду стягнуто з Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: вул. Старокозацька, 56, м. Дніпро, 49101) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1610,40грн. (одна тисяча шістсот десять гривень 40 копійок).

07.02.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить суд ухвалити додаткове рішення у справі №160/26390/23, яким стягнути з Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 у зв`язку із розглядом справи №160/26390/23 судові витрати у вигляді витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 88 395,00 гривень, а також стягнути з Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 805,20 гривень за подання заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 року було частково задоволено вимоги позивача, однак, судом не вирішувалося питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, а також повернення позивачеві судових витрат у вигляді сплаченого ним судового збору у розмірі 805,20 гривень за подання заяви про забезпечення позову. При цьому, позивачем у позовній заяві зазначалося, що позивач має намір понести такі витрати, при цьому, детальний опис робіт адвоката, акт виконаних робіт адвоката та квитанція про оплату його послуг будуть надані у строки, визначені ч.7 ст.139 КАС України. За вказаних обставин, представник позивача просить суд прийняти додаткове рішення у справі щодо стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу та витрат у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 805,20 гривень за подання заяви про забезпечення позову.

Водночас, разом із вказаною заявою про ухвалення додаткового рішення представником позивача подано заяву про поновлення процесуального строку для подання доказів про розмір судових витрат на професійну правничу допомогу і заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо їх стягнення у справі №160/26390/23.

Відповідно до довідки від 08.02.2024 року, складеної начальником управління з організаційного забезпечення Дніпропетровського окружного адміністративного суду, адміністративна справа №160/26390/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування постанов і зобов`язання вчинити певні дії була направлена 31.01.2024 року до Третього апеляційного адміністративного суду та станом на 08.02.2024 року на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду не надходила.

Водночас, 09.02.2024 року та в подальшому 17.02.2024 року до суду від Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, в яких останній зазначає, що вартість заявлених послуг на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 88395 грн 00 коп. є необґрунтованою та неспівмірною, оскільки позовна заява є досить типовою та шаблонною, водночас, заява про ухвалення додаткового рішення містить лише розрахунок вартості послуг адвоката та підстави їх надання, однак не містить належних та допустимих доказів надання цих послуг, а також доказів фактичного понесення таких витрат, а саме: відсутні розрахункові документи на підтвердження зарахування на поточний банківський рахунок адвокатського об`єднання від імені клієнта (позивача), чого вимагає практика Верховного Суду; до актів виконаних робіт не додано докази їх пересилання у місце відбування покарання позивачем та повторного зворотного пересилання з колонії на адресу адвокатського об`єднання, що надає обґрунтовані підстави для сумніву в автентичності підписів позивача, який нібито сплатив на поточний банківський рахунок адвокатського об`єднання заявлену до відшкодування суму (за договором про надання правничої допомоги між позивачем та адвокатським об`єднанням саме такий спосіб розрахунку обраний сторонами договору). Також п.1 Додаткової угоди про сплату гонорару - Додатка №1 до Договору про надання юридичних послуг та правової допомоги від 08.09.2023 року, укладеного між позивачем та його адвокатом, передбачено умову: Клієнт зобов`язується сплатити за представництво інтересів Клієнта з усіх питань про закриття виконавчого провадження про конфіскацію квартири АДРЕСА_4 шляхом предоплати на поточний банківський рахунок, зазначений у розділі 5 «Реквізити сторін» даної Додаткової угоди № 1 або іншим шляхом 300 000 (триста тисяч). Водночас, доказів здійснення платежів на поточний банківський рахунок адвокатського об`єднання «АВАНГАРД» суду надано не було. Таким чином, суду не надано достатнього обсягу доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, що могла б підлягати стягненню у випадку набуття рішення суду від 12.01.2024р. у справі №160/26390/23 чинності. Більш того, витрати на адвокатську допомогу у заявленому розмірі є надмірними та невиправданими, з огляду на типову категорію спору. Щодо вимоги про компенсацію сплаченого судового збору в сумі 805,20 грн, то зазначено, що рішенням суду від 12 січня 2024 року позовні вимоги позивача задоволені частково, а тому справедливо та пропорційно присуджено до стягнення сплачений судовий збір у відповідній сумі, разом з тим, незгода позивача чи його представника з судовим рішенням у цій частині має виражатися передбаченим законом належним чином - шляхом подання апеляційної скарги, а не повторної вимоги здійснити компенсацію судового збору, стягнутого раніше рішенням суду не у повній сумі, а тому в цій частині позивачеві слід відмовити.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.04.2024 року апеляційну скаргу Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року у справі №160/26390/23 - без змін.

Додатковою постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.05.2024 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 160/26390/23 задоволено частково та стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн. (три тисячі гривень нуль копійок), в іншій частині заяви ОСОБА_1 - відмовлено.

Відповідно до довідки від 10.06.2024 року, складеної начальником управління з організаційного забезпечення Дніпропетровського окружного адміністративного суду, адміністративна справа №160/26390/23 була отримана відділом забезпечення виконання рішень суду та архівної роботи управління з організаційного забезпечення суду після розгляду з Третього апеляційного адміністративного суду та передана 10.06.2024 року судді Туровій О.М. задля розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 року заяву представника ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку для подання доказів про розмір судових витрат на професійну правничу допомогу і заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо їх стягнення у справі №160/26390/23 задоволено, визнано поважними причини пропуску процесуального строку для подання доказів про розмір судових витрат на професійну правничу допомогу і заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо їх стягнення у справі №160/26390/23 та поновлено представнику ОСОБА_1 процесуальний строк для подання доказів про розмір судових витрат на професійну правничу допомогу і заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо їх стягнення у справі №160/26390/23. Крім того, вказаною ухвалою суду прийнято до провадження заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у справі №160/26390/23 та призначено заяву до розгляду у судовому засіданні на 02.07.2024 року о 15:30 год

01.07.2024 року до суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява, в якій останній повідомив суд, що повністю підтримує вимоги за заявою про ухвалення додаткового судового рішення у справі №160/26390/23 та просить здійснити судовий розгляд без участі заявника та його представника.

Представники сторін у судове засідання 02.07.2024 року не з`явились про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

З огляду на приписи ч.3 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, суд розглянув заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у справі №160/26390/23 в порядку письмового провадження.

Вирішуючи заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат в адміністративній справі №160/26390/23, суд зважає на таке.

Частиною 1 статті 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

За приписами ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини 3 статті 143 КАС України передбачено, що у разі якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч.5 ст.143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

При цьому ч.3 ст.252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Зважаючи на те, що у справі, що розглядається, має місце випадок, передбачений ч.3 ст.143 КАС України, з урахуванням ч.7 ст.139 КАС України, оскільки позивачем і в позовній заяві, і в заяві від 09.03.2023р., поданій до ухвалення рішення у цій справі, зазначалося, що позивач має намір понести витрати на професійну правничу допомогу, при цьому, докази їх понесення, а саме: детальний опис робіт адвоката, акт виконаних робіт адвоката та квитанція про оплату його послуг будуть надані після винесення рішення у цій справі, оскільки розмір гонорару адвоката залежить від результату розгляду справи, суд доходить висновку, що у такому випадку наявні підстави для ухвалення додаткового рішення з питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, суд вважає, що також наявні підстави для ухвалення додаткового рішення у розмінні приписів з п.3 ч.1 ст.252 КАС України, бо судом не було вирішено питання про всі судові витрати, а саме: невирішеним залишилося питання щодо розподілу судового збору, сплаченого позивачем за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 805,20грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зважає на таке.

Так, за змістом приписів ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1 та 2 статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

З аналізу положень статті 134 КАС України слідує, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню у судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною.

Водночас, відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постановах Верховного Суду від 09.03.2021р. у справі №200/10535/19-а, від 05.08.2020р. у справі №640/15803/19.

Так, за правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.09.2018 року у справі № 816/416/18.

Приписами п.4 ч.1 ст.1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону №5076-VI визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до п. 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону №5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно зі ст.30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009р. №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, схвалених Установчим З`їздом адвокатів України від 17.11.2012 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

Таким чином, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо. Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 19.09.2019р. у справі №810/2760/17.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України , від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України , заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Верховним Судом у постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 08.04.2020р. у справі №922/2685/19.

Такі самі критерії використовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, суд виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), №34884/97, рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», рішення від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», рішення від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», рішення від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України»).

При цьому, у рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, висловленою у постанові від 23.04.2019р. у справі №826/9047/16.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.05.2020 року у справі №320/3271/19.

Судом встановлено, що на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу останнім надано: Договір про надання юридичних послуг та правової допомоги від 08.09.2023р., укладений між ОСОБА_1 (клієнтом) та адвокатським об`єднанням «АВАНГАРД» (Адвокатське об`єднання) Додаткову угоду про сплату гонорару від 08.09.2023р.; акт №1 від 15.01.2024р. здачі приймання виконаних послуг за Договором про надання юридичних послуг та правової допомоги від 08.09.2023р.

Так, відповідно до розділу ІІ «Ціна договору» Договору про надання юридичних послуг та правової допомоги від 08.09.2023р.: 2.1. За правову допомогу, передбачену п. 1.2. даного Договору Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню грошову винагороду в розмірі, визначеному Додатком №1 до цього Договору; 2.2. В ціну Договору не включені фактичні витрати щодо виконання Адвокатом чи помічником адвоката або юристом, які знаходяться в трудових або цивільно - правових чи інших договірних відносинах з Адвокатським об`єднанням, зобов`язань за Договором; 2.3. Витрати (не включені в ціну Договору) пов`язані з наданням юридичних послуг та правової допомоги Клієнту за даним Договором, відшкодовуються Клієнтом у повному обсязі негайно на усну чи письмову вимогу Адвокатського об`єднання або безпосереднього виконавця серед яких можуть бути: Адвокат, помічник адвоката та юрист.

Згідно з розділом ІІІ «Порядок розрахунків і здачі - прийняття наданих юридичних послуг та правової допомоги»: 3.1. Розмір оплати юридичних послуг та правової допомоги Адвокатського об`єднання, а також умови та порядок розрахунків, визначаються Сторонами в додатках до цього Договору; 3.2. За домовленістю Сторін, оплата юридичних послуг та правової допомоги може здійснюватися також у вигляді передоплати або авансу. 3.3. Здача-приймання наданих юридичних послуг та правової допомоги за цим договором оформлюється Актом прийому-передачі надання юридичних послуг, який підписується Сторонами в кінці кожного місяця.

Відповідно до п.1 Додаткової угоди за правову допомогу по Договору про надання юридичних послуг та правової допомоги від 08.09.2023 року Клієнт зобов`язується сплатити за представництво інтересів Клієнта з усіх питань про закриття виконавчого провадження про конфіскацію квартири АДРЕСА_4 шляхом передоплати на поточний банківський рахунок зазначений у розділі 5. «Реквізити сторін» даної Додаткової угоди №1 або іншим шляхом 300 000 (триста тисяч).

На виконання умов Договору про надання юридичних послуг та правової допомоги від 08.09.2023 року та Додаткової угоди Адвокатське об`єднання «АВАНГАРД» надало Акт №1 від 15.01.2024р. здачі-приймання виконаних послуг за Договором про надання юридичних послуг та правової допомоги від 08.09.2023р., в якому в п.2 та п.3 зазначено, що вартість наданої послуги розрахована відповідно до п.2.1 Договору, п.1 Додаткової угоди.

Відповідно до вказаного Акта №1 сторони документально підтвердили, що Адвокатським об`єднанням надано, а Клієнтом прийняте об`єм наданої правової допомоги, а саме:

1. Звертання з адвокатським запитом від серпня 2023 року до Першого правобережного відділу державно виконавчої служби Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - 1500грн;

2. Звертання з адвокатським запитом від 06.09.2023р. до Першого правобережного відділу державної виконавчої служби Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - 1500грн;

3. Направлення заяви щодо зняття арешту з нерухомого майна та припинення вчинення заходів із примусового виконання судового рішення у виконавчому провадженні НОМЕР_3 від 19.09.2023р. до Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - 1500грн;

4. Підготовка та складання позовної заяви про визнання дій протиправними, скасування постанови та зобов`язати вчинити певні дії - 20100грн;

5. Підготовка та складання заяви про забезпечення позову у справі №160/26390/23 - 4690грн;

6. Звертання з адвокатським запитом від 04.12.2023р. до Першого правобережного відділу державної виконавчої служби y Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо обставин невиконання ухвали окружного Дніпропетровського віл суду адміністративного суду від 13.10.2023р. у справі №160/26390/23 - 1500грн;

7. Звертання з адвокатським запитом від 11.12.2023р. до АТ «УКРПОШТА» - 1500грн;

8. Підготовка та складання заяви про поновлення процесуального строку звернення до адміністративного суду у справі №160/26390/23 - 7370грн;

9. Звертання з адвокатським запитом від 27.12.2023р. до Першого правобережного відділу державної виконавчої служби Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо обставин невиконання ухвали Дніпропетровського адміністративного окружного суду від 13.10.2023 у справі №160/26390/23 - 1500грн;

10. Підготовка та складання додаткових письмових пояснень у справі №160/26390/23 (заперечення на клопотання Відповідача від 28.12.2023р. та Третьої особи від 03.01.2024р. про залишення позовної заяви без розгляду у справі №160/26390/23) - 3350грн;

11. Звертання з адвокатським запитом від 11.12.2023р. до Солонянської виправної колонії №21 щодо отримання відомостей про відвідування Позивача адвокатом Смілянським Я.Г. - 1500грн;

12. Забезпечення представництва інтересів Позивача адвокатом в суді першої інстанції y справі №160/26390/23 у судових засіданнях від 07.12.2023р. - 2 години, від 08.12.2023р. - 2 години, від 11.12.2023р. - 4 години, 11.01.2024р. - 7 годин та 12.01.2024р. - 10 годин - 41875грн.

Відповідно до п.4 Акта №1 від 15.01.2024р. здачі-приймання виконаних послуг за Договором про надання юридичних послуг та правової допомоги від 08.09.2023р. зазначено, що вказаним актом сторони підтверджують, що на день підписання Акта №1 Адвокатське об`єднання надало Клієнту правову допомогу на загальну суму - 88 395,00грн.

Також представником позивача надано лист ДУ «Солонянська виправна колонія №21» від 22.01.2024р. №21/2-Б-2, яким підтверджено, що на електронну адресу адвоката Біленького Д.В. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 18.01.2024р. та додатково засобами поштового зв`язку 19.01.2024р. було надіслано підписаний засудженим ОСОБА_1 . Акт №1 від 15.01.2024р. здачі-приймання виконаних послуг за Договором про надання юридичних послуг та правової допомоги від 08.09.2023р.

Таким чином, посилаючись на вищевказані докази, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката, з урахуванням визначеного у рішенні Ради адвокатів Харківської області розміру адвокатського гонорару за годину роботи, склала 88 395,00 гривень.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в цій адміністративній справі, суд враховує, що ця справа не викликає складності у правовому розумінні, а також не містить великого обсягу досліджуваних доказів та не потребує складання значної кількості процесуальних документів учасниками справи, а, отже, підготовка такої позовної заяви не повинна вимагати багато часу, водночас, визначена в Акті №1 від 15.01.2024р. здачі-приймання виконаних послуг вартість послуг адвоката щодо підготовки та складання позовної заяви у розмірі 20100грн вказана як фіксована вартість, без обґрунтування її розміру з огляду на обсяг таких послуг та час, витрачений на їх надання, а також без врахування предмету спору та характеру спірних відносин, та, відповідно, є завищеною.

Крім того, заявлена до відшкодування сума витрат на правничу професійну допомогу у загальному розмірі 88 395,00 грн. в цілому є неспівмірною з наданим адвокатом обсягом послуг у суді. У поданих документах, зокрема, в Акті №1 від 15.01.2024р. здачі-приймання виконаних послуг, жодним чином не обґрунтовано вартість наданих правових послуг з урахуванням їх обсягу відповідно до умов Договору та часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), при цьому кількість витраченого адвокатом на такі послуги часу (окрім часу участі у судових засіданнях) не вказано взагалі, а при зазначенні часу участі у судовому засіданні 12.01.2024р. - 10 годин - не враховано, що більшу частину цього часу (майже 7 годин) суд перебував у нарадчій кімнаті для ухвалення і складання повного тексту рішення суду згідно з вимогами ст. ст. 271, 287 КАС України, відповідно, і представник позивача, який брав участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, фактично протягом цього часу участі у засіданні не приймав. Отже, заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому не можуть бути стягнуті у заявленому розмірі.

Щодо посилання представника позивача на рішення Ради адвокатів Харківської області №13/1/7 від 21.07.2021р., якими затверджено Рекомендації щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, згідно з якими мінімальний розмір адвокатського гонорару за годину роботи становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати, суд зазначає, що, по-перше, як вказано вище, в Акті №1 від 15.01.2024р. здачі-приймання виконаних послуг кількість витраченого адвокатом на такі послуги часу (окрім часу участі у судових засіданнях) не вказано взагалі, в той час, як згідно з вказаними Рекомендаціями щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару мінімальний розмір адвокатського гонорару визначається саме за годину роботи, тобто для застосування таких Рекомендацій слід знати чітку кількість часу, витраченого адвокатом на надані послуги, проте, такі відомості у наданих представником позивача документах відсутні; по-друге, вказані Рекомендації носять саме рекомендаційний характер та не є законом чи іншим нормативно-правовим актом, відтак, не є обов`язковими та не мають наперед встановленої сили для суду.

Разом з цим, як вказано вище, за чинною практикою Верховного Суду та ЄСПЛ, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Як встановлено судом, доводи відповідача про неспівмірність заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу професійну допомогу у розмірі 88395,00грн. знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, відтак, таке відшкодування не може бути стягнуте у заявленому розмірі.

В той же час, оскільки позивач, у зв`язку із протиправними рішеннями суб`єкта владних повноважень - відповідача, був вимушений звернутися до суду за захистом порушених прав, у зв`язку із чим ним було понесено витрати на професійну правничу допомогу, враховуючи принцип співмірності та часткове задоволення позовних вимог, суд доходить висновку про необхідність присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00грн., оскільки така вартість наданих адвокатом послуг є обґрунтованою та співмірною зі складністю справи та обсягом наданої адвокатом правничої допомоги.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що підтвердженими належними та допустимими в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України доказами є витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00грн.

Відтак, у стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу у сумі 85395,00грн., слід відмовити у зв`язку із не наданням позивачем належних доказів їх співмірності та розумності, а також того, що вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

При цьому, суд зазначає, що в Кодексі адміністративного судочинства України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, імплементовано нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічний підхід щодо застосування положення частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за умови погодження сторонами при укладанні договору про надання правничої допомоги оплати таких витрат у майбутньому, застосовано Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі №813/481/18, від 29 жовтня 2020 року у справі №686/5064/20, від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20.

Таким чином, доводи відповідача стосовно того, що у стягненні витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити через ненадання позивачем доказів здійснення фактичної оплати гонорару адвоката є безпідставними.

Також необґрунтованими є доводи відповідача про відсутність доказів направлення представником позивача безпосередньо позивачеві на підписання Акта №1 від 15.01.2024р. здачі-приймання виконаних послуг, оскільки наданими до заяви про ухвалення додаткового рішення доказами, а саме: листом ДУ «Солонянська виправна колонія №21» від 22.01.2024р. №21/2-Б-2 підтверджено, що на електронну адресу адвоката Біленького Д.В. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 18.01.2024р. та додатково засобами поштового зв`язку 19.01.2024р. було надіслано підписаний засудженим ОСОБА_1 . Акт №1 від 15.01.2024р. здачі-приймання виконаних послуг за Договором про надання юридичних послуг та правової допомоги від 08.09.2023р.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 805,20грн. суд зазначає наступне.

Як вказано вище, відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При цьому ч.2 ст.132 КАС України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено об`єкти справляння судового збору та встановлено, що судовий збір справляється:

за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством;

за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України;

за видачу судами документів;

у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Приписами пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлено ставку судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім цього, пп.6 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення доказів або позову, заяви про видачу виконавчого документа на підставі рішення іноземного суду, заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення встановлено ставку судового збору - 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 при зверненні до суду з цим позовом було сплачено судовий збір за подання до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру у розмірі 2147,20грн. відповідно до банківської квитанції №9535-5359-5393-6372 від 07.10.2023р., а також судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 805,20грн. відповідно до банківської квитанції №6861-3769-7656-6761 від 07.10.2023р.

Як вказано вище, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №160/26390/23 було задоволено та зупинено стягнення на підставі виконавчого листа, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 23.12.2019 року у справі №191/2932/18, про конфіскацію на користь Держави всього майна, яке є власністю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ), у межах виконавчого провадження НОМЕР_3 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №160/26390/23.

Крім того, в подальшому рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.04.2024 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування постанов і зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, та, зокрема, стягнуто з Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: вул. Старокозацька, 56, м. Дніпро, 49101) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1610,40грн. (одна тисяча шістсот десять гривень 40 копійок).

Так, при ухваленні вказаного рішення суду за наслідками розгляду справи судом було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2147,20грн., про що безпосередньо вказано у тексті цього рішення, і, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, стягнуто на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1610,40грн.

Проте, при ухваленні вказаного рішення судом не було вирішено питання щодо судових витрат, понесених позивачем за подання заяви про забезпечення позову до суду у розмірі 805,20грн.

При цьому представник відповідача у запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення помилково вважає, що судом було відмовлено у стягненні судових витрат, понесених позивачем за подання заяви про забезпечення позову до суду у розмірі 805,20грн., бо, як вказано вище, зі змісту рішення суду чітко слідує, що судом вирішувалося питання лише щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2147,20грн., а щодо інших витрат, зокрема, щодо судового збору за подання заяви про забезпечення позову до суду у розмірі 805,20грн., рішення суду не ухвалювалося, відтак, позивач обґрунтовано просить ухвалити додаткове рішення з цього питання відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за подання заяви про забезпечення позову до суду у розмірі 805,20грн., суд враховує таке.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене, а також зважаючи на те, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №160/26390/23 було задоволено, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судових витрат зі сплати судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову у цій справі у сумі 805,20грн.

Керуючись ст.ст.132, 134, 139, 143, 252 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення у справі №160/26390/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування постанов і зобов`язання вчинити певні дії, яким заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у справі №160/26390/23 - задовольнити частково.

Стягнути з Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: вул. Старокозацька, 56, м. Дніпро, 49101) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00грн. (три тисячі гривень 00 копійок), а також судові витрати зі сплати судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову у розмірі 805,20грн. (вісімсот п`ять гривень 20 копійок).

У стягненні з Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) решти витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст.295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова