Справа № 520/215/22
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2024-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

16 серпня 2024 року справа № 520/215/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григорова Д.В.,

розглянувши в приміщенні суду адміністративний позов Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) до Приватного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" (просп. Індустріальний, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61089, ) про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Харківській області звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило:

- надати дозвіл на погашення суми податкового боргу у розмірі 53180326.56 грн. перед бюджетом за рахунок майна ПАТ "Харківський підшипниковий завод", що перебуває у податковій заставі.

Ухвалою суду від 24.06.2022р. відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 13.08.2024р. адміністративну справу за вищевказаним позовом прийнято до розгляду суддею Григоровим Д.В.

Представником відповідача 16.08.2024р. до суду подано клопотання про закриття провадження у справі.

В обґрунтування вказаного клопотання заявник зазначив що ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.03.2023р. у справі № 922/2523/22 відкрито провадження у справі про банкрутство, що є підставою для закриття провадження за п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Дослідивши вказане клопотання суд зазначає наступне.

Предметом спору в даній справі є надання дозволу на погашення суми податкового боргу перед бюджетом за рахунок майна ПАТ "Харківський підшипниковий завод", що перебуває у податковій заставі.

Частиною 2 статті 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статей 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Так, пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Згідно з частиною 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.10.2019р. введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень якого Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" втратив чинність.

Згідно з п.4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

В силу пункту 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Системний аналіз викладених правових норм дає підстави стверджувати, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс його юридичних правовідносин, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритетне значення у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, в тому числі і Податкового кодексу.

Велика Палата Верховного Суду, визначаючи юрисдикційність спорів з майновими вимогами боржника та до боржника, щодо якого здійснюється процедура банкрутства, уже неодноразово зазначала про необхідність розгляду спорів між боржником та іншими суб`єктами (як органами, наділеними владними повноваженнями, так і суб`єктами приватно-правових відносин) щодо майна боржника в межах процедури банкрутства.

Такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі №904/1693/19, від 15.01.2020 у справі №607/6254/15-ц, від 18.02.2020 у справі №918/335/17, від 15.05.2019 у справі №289/2217/17, від 12.06.2019 у справі №289/233/18, від 19.06.2019 у справі №289/718/18, від 19.06.2019 у справі №289/718/18, від 19.06.2019 у справі №289/2210/17, а також у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №334/5073/19, від 30 січня 2023 року у справі № 815/6486/17.

Судом встановлено, що 23.03.2023р. Господарським судом Харківської області відкрито провадження у справі про банкрутство (справа №922/2523/22).

Особливістю провадження у справі про банкрутство є те, що врегулювання правовідносин неплатоспроможності боржника вимагає поєднання в одній процедурі як цивільних, так і адміністративних правовідносин щодо його майна (майнових прав) з метою якнайповнішого задоволення у ній вимог кредиторів - приватних осіб та контролюючих органів з грошовими вимогами до боржника у черговості, визначеній КУзПБ.

Зокрема, з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство наступає строк виконання всіх зобов`язань боржника, що має наслідком обов`язок усіх конкурсних (забезпечених) кредиторів пред`явити вимоги до боржника, а їх задоволення може здійснюватися лише у порядку, передбаченому КУзПБ, та в межах провадження у справі; пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом; провадження у справі про банкрутство юридичної особи не підлягає зупиненню (частини чотирнадцята, сімнадцята статті 39 КУзПБ); активи боржника, що перебувають у податковій заставі, можуть бути звільнені господарським судом з податкової застави, про що виноситься ухвала у судовому засіданні за участю контролюючого органу, уповноваженого відповідно до ПК України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень (частина десята статті 41 КУзПБ).

Отже, при врегулюванні відносин неплатоспроможності законодавець відійшов від принципу їх розподілу за ознаками наявності у сторони (кредитора боржника) владних повноважень чи свободи волевиявлення, що характерно для цивільних правовідносин, об`єднавши їх в єдине провадження у справі про банкрутство з огляду на необхідність формування єдиного реєстру грошових вимог кредиторів та задоволення їх згідно з визначеною законом черговістю та пропорційністю. Зазначене дозволяє ефективно захистити право особи (кредитора, боржника) в межах одного судового провадження, уникаючи розподілу його на способи захисту, характерні для окремих юрисдикцій (адміністративної чи цивільної).

Застосувавши принцип концентрації у справі про банкрутство ряду майнових та немайнових спорів, КУзПБ розширив підсудність господарському суду спорів, які виникають у відносинах неплатоспроможності боржника та які раніше розглядалися судами інших юрисдикцій.

Отже, статтею 7 КУзПБ як процесуальним законом змінено юрисдикцію розгляду ряду спорів фізичних осіб - боржників щодо їх майна, які раніше розглядалися у цивільних судах, а також віднесено до господарської юрисдикції ряд інших спорів юридичних осіб, які стосуються майна боржника (юридичної чи фізичної особи), зокрема й тих, які виникають з кредиторами - контролюючими органами щодо сплати податків та зборів.

У справі, що розглядається, Головним управлінням ДПС у Харківській області заявлені вимоги про надання дозволу на погашення суми податкового боргу у розмірі 53 180 326,56 грн. перед бюджетом за рахунок майна ПАТ "Харківський підшипниковий завод", що перебуває у податковій заставі, тобто спір стосується майнових вимог до боржника та за позовом контролюючого органу.

Отже, зважаючи на те, що провадження у справі № 520/215/22 про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна з ПАТ "Харківський підшипниковий завод", щодо якого розглядається справа про банкрутство в порядку господарського судочинства, вже відкрито ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2022р. матеріали справи № 520/215/22 відповідно до вищенаведених вимог ч.3 ст.7 КУзПБ підлягають саме передачі на розгляд господарського суду Харківської області, в провадженні якого перебуває справа №922/2523/22 про банкрутство ПАТ "Харківський підшипниковий завод".

З огляду на зазначене, суд доходить до висновку, що заявлені у даній справі позовні вимоги підсудні Господарському суду Харківської області та не підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Суд зауважує на відсутності процесуальних підстав для передачі цієї адміністративної справи на розгляд до Господарського суду у Харківській області, оскільки норми ст. 29 КАС України врегульовують питання передачі адміністративних справ з одного адміністративного суду до іншого, тобто в межах однієї юрисдикції.

Так, норма ч. 1 ст. 239 КАС України передбачає направлення справи за встановленою юрисдикцією судом апеляційної або касаційної інстанції, до яких Харківський окружний адміністративний суд не відноситься. Разом з тим, суд бере до уваги відсутність можливості розгляду спору в даній справі згідно правил адміністративного судочинства, що спричиняє висновок про закриття провадження у справі.

Такий висновок відповідає правовій позиції, сформованій Верховним Судом у постанові від 28.04.2022р. у справі №300/2043/19 щодо застосування п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України у подібних правовідносинах.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Закрити провадження в адміністративній справі №520/215/22 за позовом Головного управління ДПС у Харківській області до Приватного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна.

Попередити позивача, що повторне звернення до адміністративного до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається, роз`яснивши право на розгляд заявлених позовних вимог в порядку господарського судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.256 КАС України та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими ст.ст.293-297 КАС України.

Суддя Д.В. Григоров