Справа № 200/5689/24
Суддя: Духневич О.С.
Дата ухвалення: 2024-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

19 серпня 2024 року Справа №200/5689/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Духневич О.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ) про стягнення страхових виплат та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ

16 серпня 2024 року через систему «Електронний суд» до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

- стягнути з відповідача нараховані, але не виплачені страхові виплати за період з 01.05.2014 по 30.11.2021 у розмірі 392 126,88 грн. на користь ОСОБА_1 ;

- стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 500 000,00 грн. на користь ОСОБА_1 .

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08.08.2023 по справі № 200/1477/23 визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат за період з 01.05.2014 по 30.11.2021 та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 страхові виплати за період 01.05.2014 по 30.11.2021 на рахунок, відкритий у ПАТ «Державний ощадний банк України».

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.08.2023 по справі № 200/1477/23, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2023, листом відповідача від 24.04.2024 № 0500-0202-8/40844 повідомлено позивача, що страхові виплати за період з 01.05.2014 по 30.11.2021 у розмірі 392 126,88 грн. будуть виплачені після отримання відповідних коштів на зазначені цілі.

Не погоджуючись із такими діями, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2024, зазначена вище справа була розподілена та передана судді Духневичу О.С.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи немає підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У силу вимог ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Згідно ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Положеннями ст. 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.

Крім того, приписами ч. 1 ст. 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Отже, процесуальним законом встановлено спеціальний порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звернув увагу, що зазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у Кодексу адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексу адміністративного судочинства України (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08.08.2023 по справі № 200/1477/23 визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат за період з 01.05.2014 по 30.11.2021 та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 страхові виплати за період 01.05.2014 по 30.11.2021 на рахунок, відкритий у ПАТ «Державний ощадний банк України».

Рішення набрало законної сили 21.11.2023 на підставі постанови Першого апеляційного адміністративного суду.

Згідно інформації з автоматизованої комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" встановлено, що 11.03.2024 по справі 200/1477/23 позивачу видано виконавчий лист.

Аналізуючи предмет спору у цій справі суд приходить до висновку, що даний позов фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.08.2023 по справі № 200/1477/23.

Фактичною підставою для звернення до суду із даними позовними вимогами стала незгода позивача із діями відповідача під час виконання судового рішення в частині виплати страхових виплат за період 01.05.2014 по 30.11.2021.

Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту - стягнення страхових виплат - є одним зі способів виконання рішення суду у справі № 200/1477/23.

В даному випадку позовні вимоги у справах № 200/5689/24 та № 200/1477/23 за своєю суттю є однаковими та покликані вирішити один і той же спір, щодо погашення заборгованості зі страхових виплат. Перегляд справи за цих умов та за наявності судового рішення, яким цей спір вже вирішено по суті, порушить імперативні положення статей 129, 129-1 Конституції України, згідно яких судове рішення є обов`язковим до виконання.

Аналогічного висновку дійшов Перший апеляційний адміністративний суд в постанові від 27.03.2024 по справі № 200/816/24.

Відтак варто зазначити, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження права на своєчасне отримання належних сум страхових виплат, вчинених (допущених) при виконанні рішення суду. Проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Заявлені позовні вимоги стосуються саме виконання судового рішення, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору.

Наявність спеціальних правових норм КАС України (ст. ст. 382, 383), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Таким чином, вимоги позивача не підлягають розгляду в межах окремої справи за правилами адміністративного судочинства, а можуть бути вирішені на підставі відповідної заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 12.05.2020 у справі № 815/2252/16, від 16.12.2021 у справі № 170/167/17, від 31.01.2022 у справі № 400/822/20, від 20.04.2022 у справі № 233/3744/17, від 11.05.2022 у справі № 345/4045/16-а.

Верховний Суд у постановах від 30.11.2023 року у справі № 420/6135/22 та від 11.12.2023 року у справі № 240/9339/22 дійшов висновку, що такі обставини мають наслідком неможливість розгляду справи за правилами адміністративного судочинства, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У постанові від 22.03.2018 у справі № П/9901/135/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття "спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Отже, у спірному випадку між сторонами не виникло нового спору, а має місце продовження тих самих спірних правовідносин, які розглядалися судами, а тому вимоги позивача, заявлені ним в межах цієї справи, не підлягають розгляду у позовному провадженні в порядку адміністративного судочинства.

Посилання позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 01.12.2020 у справі № 465/273/16-а не заслуговує на увагу, оскільки предмет спору у цій справі стосується стягнення на користь позивача одноразової допомоги на оздоровлення за 2015 рік. Таким чином, правова позиція висловлена у справі № 465/273/16-а не є релевантна до справи № 200/5689/24.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 05.07.2021 по справі № 580/432/21.

В даному випадку позовні вимоги стосуються саме виконання рішення суду від 08.08.2023 по справі № 200/1477/23 щодо нарахування та виплатити ОСОБА_1 страхових виплат.

З урахуванням викладеного вище, аналізуючи зміст п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України в контексті неможливості розглядати позов в цій справі за правилами адміністративного судочинства саме в порядку позовного провадження, суд дійшов висновку про необхідність відмовити позивачу у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. 170, 241-243, 248, 256, 295 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення страхових виплат та моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.С. Духневич