Справа № 260/651/24
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/651/24 пров. № А/857/13878/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П

за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представник відповідача: не з`явився,

представник третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 260/651/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

суддя в 1-й інстанції Скраль Т.В.,

час ухвалення рішення 13 год 44 хв.,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення 20 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Ужгородської міської ради (далі також відповідач) третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Ужгородської міської ради від 15.05.2018 р. № 1082 «Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині пункту 2.14, яким відмовлено у наданні учаснику бойових дій (в тому числі учаснику АТО) ОСОБА_1 дозволу на підготовку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 з підстав знаходження земельної ділянки в охоронній зоні кладовища;

- зобов`язати Ужгородську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на підготовку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

05 березня 2024 року представником відповідача подано до суду клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року клопотання представника відповідача задоволено, адміністративний позов ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення залишено без розгляду.

Постановляючи вказану ухвалу, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду та не встановлено причин поважності такого пропуску. Під час відкриття провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та гарантування права на судовий захист слід відкрити провадження у даній справі, а питання щодо пропуску строків звернення до адміністративного суду та поважність причин такого пропуску з`ясувати під час судового розгляду. Суд першої інстанції надаючи оцінку клопотанню відповідача про залишення позову без розгляду встановив, що відповідно до опису документів Центру надання адміністративних послуг Ужгородської міської ради від 06.03.2018 реєстраційний номер 190885, щодо адміністративної послуги суб`єкта звернення ОСОБА_1 , останнім отримано результат адміністративної послуги, а саме витяг з оскаржуваного рішення отримано позивачем 24.05.2018. При цьому, суд першої інстанції звертає увагу, що позивач із даним позовом звернувся до суду 12 лютого 2024 року, тобто з пропуском шестимісячного строку на звернення до суду.

Не погодившись із ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати , а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що з 11.03.2020 по 30.06.2023 в Україні був запроваджений карантин, в лютому 2022 року позивач був зарахований на військову службу, з якої звільнився 24.08.2024, що підтверджується військовим квитком та наказом, зазначає, що у зв`язку із зазначеними обставинами мав перешкоди у зверненні з позовом до відповідача, причини пропуску є поважними. Вказує що дізнався про порушення свого права із середини жовтня 2023 року, після того, як його представник звернувся до відповідача із запитом та отримав копію оскаржуваного рішення.

Звертає увагу, що ухвала суду про відкриття провадження не містить висновку про те, чи пропустив позивач строк на звернення до суду чи ні.

Просить скасувати ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду і направити справу в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що відповідно до опису документів Центру надання адміністративних послуг Ужгородської міської ради від 06.03.2018, реєстраційний номер 190885, щодо адміністративної послуги суб`єкта звернення ОСОБА_1 , останнім отримано результат адміністративної послуги, а саме витяг з оскаржуваного рішення наручно 24.05.2018 року.

Звертає увагу, що вказані вище обставини підтверджують, що позивачу, 24.05.2018 року стало достеменно відомо про існування рішення Ужгородської міської ради 15.05.2018 року № 1082, пунктом 2.14 якого йому було відмовлено у наданні дозволу на підготовку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Просить суд апеляційної інстанції не брати до уваги посилання позивача про те, що про оскаржуване рішення позивач дізнався із середини жовтня 2023, після подання представником позивача запиту про отримання копії оскаржуваного рішення, оскільки відповідачем надано документальне підтвердження дати отримання оскаржуваного рішення позивачем, а саме 24.05.2018 року.

Третя особа своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення суддею першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За приписами частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно із частиною третьою статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За змістом частини четвертої статті 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, наведені норми у сукупності та взаємозв`язку визначають, що залишення судом позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду передбачає оцінку наведених позивачем підстав пропуску строку звернення до суду на предмет їх поважності.

Згідно із частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При прийнятті ухвали про залишення даного адміністративного позову без розгляду суд першої інстанції надав оцінку наведеним представником позивача в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду причинам пропуску такого строку та вважав, що твердження про те, що позивачем не пропущено строк звернення до суду, оскільки позивач дізнався про порушення свого права із середини жовтня 2023 року після звернення представника позивача із запитом про надання копії оскаржуваного рішення, є необґрунтованими та спростовуються встановленими обставинами у справі.

Доцільно зазначити, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 13 грудня 2011 року у справі № 17-рп/2011 визначив, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки ж звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

При цьому підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання, заяви (скарги).

Відтак, лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права звернення із позовом у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск такого строку з поважних причин.

Тобто, поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Слід також зазначити, що Верховний Суд у постанові від 06 квітня 2021 року у справі № 823/2363/18, досліджуючи питання поважності причин строку звернення до суду, дійшов висновку, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Разом з цим, Верховний Суд у зазначеній постанові звернув увагу, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

У контексті наведеного, слід зазначити, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводити обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку звернення до суду. Особа, яка заявляє клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 березня 2018 року позивач звернувся із заявою-клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га. (реєстраційний номер 190885 від 06 березня 2018 року), (а.с. 18).

05 березня 2024 року відповідачем надано опис документів до справи від 06 березня 2018 року, реєстраційний номер 190885, в якою наявна відмітка про отримання послуги ОСОБА_1 24 травня 2018 року, (а.с. 112 зворот).

При цьому, позивач, із даним позовом звернувся до суду 12 лютого 2024 року.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що не є поважною причиною пропуску строку на звернення з даним адміністративним позовом та обставина, що ОСОБА_1 про оскаржуване рішення дізнався лише у жовтня 2023 року, коли було отримано відповідь на запит та до якої було долучено копію оскаржуваного рішення, оскільки таке твердження спростовується наведеними вище обставинами та доказами.

Щодо посилань скаржника, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає, що оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивач дізнався про порушене право 24 травня 2018 року, його посилання на запроваджений карантин та несення військової служби в 2022 2024 роках є безпідставними, оскільки для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, тобто строк на оскарження рішення Ужгородської міської ради від 15 травня 2018 року закінчився ще до всіх зазначених в апеляційні скарзі обставин та які позивач вважає поважними для поновлення строку.

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Колегія суддів також вважає за доцільне зауважити, що у пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 260/651/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 15.08.24