Справа № 300/2568/23
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/2568/23 пров. № А/857/25924/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Курильця А.Р., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року (головуючий суддя Панікар І.В., м. Івано-Франківськ) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо перерахунку вислуги років та підготовки пакету документів для подачі в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області для призначення пенсії за вислу років;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок вислуги років, зарахувавши пільгову вислугу в календарну для виходу на пенсію: за період служби в органах ДДУПВП - з розрахунку 40 днів за 1 місяць служби, за період служби в органах ДСБЕЗ та УБОЗ - з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби у відповідних органах;

- зобов`язати відповідача підготувати пакет документів для подачі в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області для призначення пенсії за вислугою років.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо перерахунку вислуги років ОСОБА_1 та підготовки пакету документів для подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області для призначення пенсії за вислугу, років.

Зобов`язано Ліквідаційну комісію Департаменту захисту економіки Національної поліції України підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області документи ОСОБА_1 необхідні для призначення пенсії за вислугу років, зарахувавши до вислуги років для призначення такої пенсії період служби в органах ДДУПВП - з розрахунку 40 днів за 1 місяць служби, за період служби в органах ДСБЕЗ та УБОЗ - з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби у відповідних органах.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Департамент захисту економіки Національної поліції України оскаржив його в апеляційному порядку, просить рішення суду скасувати і у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що в мотивувальній частині свого рішення суд першої інстанції вказує:

Пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 06 місяців і більше.

Отже, якщо особа звільнена зі служби у період з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і має намір реалізувати своє право на призначення пенсії за вислугу років, то відповідно така на день звільнення зі служби повинна мати вислугу 23 календарних роки та 06 місяців і більше.

Як зазначалось судом, позивача звільнено зі служби на підставі наказу Департаменту від 12.01.2018 № 6/ос з 19.01.2018. Відповідно до інформації, зазначеній у цьому наказі, станом на день звільнення зі служби стаж служби в поліції складає 19 років 04 місяці 20 днів; вислуга років на пільгових умовах 04 роки 00 місяців 17 днів.

Таким чином, для реалізації позивачем права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у останнього на день звільнення зі служби повинна бути вислуга 23 календарних роки та 6 місяців і більше.».

Всупереч вказаному, суд аналізуючи норми статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі Постанова № 393), дійшов помилкового висновку, що є обґрунтованими вимоги позивача щодо зарахування до календарної вислуги років вислуги років на пільгових умовах відповідно до Постанови № 393, з огляду на таке.

Беззаперечною умовою призначенні пенсії за вислугу років особі, на яку поширюється дія цього Закону, є наявність в особи на день звільнення визначеної Законом достатньої календарної вислуги років.

Позивач на дату звільнення мав календарну вислугу років лише 19 років 04 місяці 20 днів.

Також, Департамент звертав увагу суду, що відповідно до вимог чинного законодавства календарна вислуга років встановлюється в наказі про звільнення зі служби в поліції, що є обов`язковою передумовою для призначення пенсії за вислугу років.

ОСОБА_1 не звертався до Департаменту з вимогою внести зміни до вказаного вище наказу та здійснити перерахунок встановленої цим наказом календарної вислуги років шляхом зарахування до неї періоду пільгової вислуги років. Відповідна позовна вимога була відсутня і в його позовній заяві в даній справі.

Наказ Департаменту від 12.01.2018 № 6 о/с «По особовому складу», яким позивачу встановлено стаж служби в поліції та вислугу років на пільгових умовах, є діючим, позивачем не оскаржується, а вказана обставина об`єктивно унеможливлює в будь-який інший спосіб провести обчислення вислуги років з врахуванням пільгового періоду, як вимагав позивач.

Суд на обґрунтування своєї правової позиції в мотивувальній частині оскаржуваного рішення наводить висновки Верховного Суду викладені у постановах від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 та від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, які ґрунтуються на іншому правовому регулюванні з огляду на таке.

Виходячи з положень статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пунктів 1 та 2-1 Постанови № 393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови № 393 визначає певні періоди, що підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393», усунуто розбіжності між Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постановою № 393 і стаття 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і Постанова № 393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.

Отже, пільгова вислуга років зараховується поліцейським до вислуги років виключно для визначення розміру пенсії, необхідною умовою для призначення пенсії є наявність необхідної календарної вислуги років, яка у позивача відсутня, а відтак і відсутні будь-які передумови для зарахування позивачу до календарної вислуги років вислуги років у пільговому обчисленні.

Відтак, на момент виникнення спірних правовідносин статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було передбачено призначення пенсії за вислугу років особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, (якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 06 місяців і більше).

Верховний Суд у постанові від 16.04.2020 у справі № 804/330/17 вказує, що вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні їм суперечити, а відтак, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону необхідно застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Аналогічний висновок щодо застосування закону як акта, який має вищу юридичну силу, ніж підзаконний нормативно-правовий акт, викладений у постановах Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 281/459/17, від 24.10.2019 у справі № 761/14626/17 та у справі № 295/7219/16-а.

Натомість, суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного рішення вказує:

«За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. За змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності.

Застосовуючи ці загальні підходи в контексті обставин справи, суд відхиляє доводи відповідача про те, що вирішуючи цей спір необхідно врахувати зміни у правовому регулюванні щодо обчислення вислуги років, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» (яка набула чинності 19.02.2022).».

Верховний Суд у постанові від 14.11.2023 у справі № 600/3836/22-а зазначає: «Згідно з пунктом 1 Постанови № 393 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393», установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» із статті 12 такого Закону, до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду. Згідно з пунктом 21 Постанови № 393 для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.».

При цьому, апелянт вважає, що момент виникнення даних спірних правовідносин є дата звернення позивача до Департаменту з заявою щодо проведення перерахунку вислуги років, зарахувавши пільгову вислугу років до календарної для виходу на пенсію (28.12.2022).

Крім того, рішенням суду зобов`язано Департамент, зокрема оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в місті в Івано-Франківській області необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії пільгового стажу.

При цьому, апелянт звертає увагу, що уповноважений структурний підрозділ, який зазначено в Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженому постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, та Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та інших соціальних питань, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.09.2018 № 760, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.10.2018 за № 1152/32604, в Департаменті не створено.

Наказом Національної поліції України від 14.05.2019 № 455 «Про визначення в Національній поліції України уповноваженого структурного підрозділу з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій» визначено Сектор з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України уповноваженим структурним підрозділом центрального органу управління поліції з підготовки та подання до органів, які призначають пенсії, необхідних для призначення пенсій документів щодо осіб, які мають право на пенсію згідно із законодавством України, у тому числі у міжрегіональних територіальних органах Національної поліції України, а Департамент, утворений постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 867, є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України.

Лише після письмового інформування уповноваженим структурним підрозділом з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій, тобто Сектором з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України, про надходження заяви від особи, яка набула права на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», підрозділу персоналу (кадрового забезпечення) та фінансового забезпечення (бухгалтерські підрозділи), такі підрозділи надають запитувані документи для призначення (перерахунку) пенсії, не до органів Пенсійного фонду України, а до уповноваженого структурного підрозділу Національної поліції України Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в поліції.

Відповідно до послужного списку особової справи, позивач проходив службу: з 29.08.1998 по 24.07.2002- курсант Київського інституту внутрішніх справ; з 24.07.2002 по 20.02.2023 - начальник відділення соціально-психологічної служби Коломийської виправної колонії (№41) управління Державного департаменту України з питань виконання покарань (далі УДДУ ПВП) в Івано-Франківській області; з 10.09.2003 по 11.05.2005 оперуповноважений оперативної групи Івано-Франківського слідчого ізолятора (№12) УДДУ ПВП в Івано-Франківській області; з 11.05.2005 по 01.09.2005 оперуповноважений обліково-реєстраційної групи відділу організації охорони, нагляду та безпеки, оперативної роботи та контролю за виконанням судових рішень УДДУ ПВП в Івано-Франківській області; з 01.09.2005 по 20.06.2006 оперуповноважений (з обліково-реєстраційної роботи) сектору з організації оперативної роботи УДДУ ПВП в Івано-Франківській області; з 20.06.2006 по 15.05.2007 старший оперуповноважений спеціального відділу по боротьбі з хабарництвом (підпорядкованого ВДСБЕЗ) при УМВС України в Івано-Франківській області; з 15.05.2007 по 09.10.2007 - старший оперуповноважений в особливо важливих справах спеціального відділу по боротьбі з хабарництвом (підпорядкованого ВДСБЕЗ) при УМВС України в Івано-Франківській області; з 09.10.2007 по 05.12.2008 - старший оперуповноважений в особливо важливих справах відділу протидії хабарництву управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Івано-Франківській області; з 05.12.2008 по 17.03.2009 в.о. начальника сектору Державної служби боротьби з економічною злочинністю Івано-Франківського міського відділу УМВС України в Івано-Франківській області; з 17.03.2009 по 30.03.2010 - старший оперуповноважений в особливо важливих справах відділу протидії хабарництву управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Івано-Франківській області; з 30.03.2010 по 03.08.2011 - старший оперуповноважений відділу протидії хабарництву управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Івано-Франківській області; з 03.08.2011 по 15.10.2012 - старший оперуповноважений відділу протидії злочинам в органах влади та управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю Управління МВ України в Івано-Франківській області; з 15.10.2012 по 11.07.2013 - старший оперуповноважений в особливо важливих справах відділу оперативних розробок управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю Управління МВС України в Івано-Франківській області (через організацію штатів); з 11.07.2013 по 07.11.2014 - старший оперуповноважений в особливо важливих справах відділу оперативних розробок управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю Управління МВС України в Івано-Франківській області (через організацію штатів); 07.11.2014 по 27.01.2015 оперуповноважений сектору кримінальної розвідки в установах виконання покарань УБОЗ УМВС України в Івано-Франківській області; з 27.01.2015 по 23.06.2015 старший оперуповноважений в особливо важливих справах відділу боротьби з корупцією УБОЗ УМВС в Івано-Франківській області; з 23.06.2015 по 06.11.2015 - старший оперуповноважений відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки УМВС України в Івано-Франківській області; з 07.11.2015 по 12.01.2018 - старший оперуповноважений відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України в Івано-Франківській області.

Наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 12.01.2018 № 6 о/с «По особовому складу» у відповідності до пункту 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», підполковника поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Івано-Франківській області, з 19.01.2018 звільнено зі служби в поліції. Відповідно до вказаного наказу стаж служби позивача в поліції для виплати надбавки за вислугою років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції складає 19 років 04 місяці 20 днів; вислуга років на пільгових умовах 04 роки 00 місяців 17 днів.

Позивач 28.12.2022 звернувся до Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України із заявою, в якій просив: про здійснення перерахунку вислуги років, зарахувавши пільгову вислугу в календарну для виходу на пенсію: за період служби в органах ДДУПВП з розрахунку 40 днів за 1 місяць служби, за період служби в органах ДСБЕЗ з розрахунку 1.5 року за кожен рік служби в органах по боротьбі з економічною злочинністю; підготувати пакет документів для подачі в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області для призначення пенсії за вислу років (а.с.42-43).

Департамент захисту економіки Національної поліції України листом від 31.01.2023 року за № К-2/39/03-2023 повідомив позивача, що відсутні підстави для зарахування до календарної вислуги років періодів служби на пільгових умовах.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до статті 102 ЗУ «Про національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ).

Пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону N 2262-XII передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 06 місяців і більше.

Отже, на день звільнення зі служби особа повинна мати вислугу 23 календарних роки та 06 місяців і більше.

Як уже зазначалось вище, позивача звільнено зі служби на підставі наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 12.01.2018 № 6/ос з 19.01.2018 і відповідно до інформації, зазначеній у цьому наказі, станом на день звільнення зі служби стаж служби в поліції складає 19 років 04 місяці 20 днів; вислуга років на пільгових умовах - 04 роки 00 місяців 17 днів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні Конституційного Суду України від 12.07.2019 № 5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).

Правова визначеність, як елемент верховенства права, не передбачає заборони на зміну нормативно-правового регулювання. На думку Конституційного Суду України, особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів (абзац 4 п. 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018).

Конституційний Суд України звертав увагу на те, що законодавець, змінюючи відносини у сфері пенсійного забезпечення з метою удосконалення соціальної політики держави шляхом перерозподілу суспільного доходу, не може убезпечити людину від зміни умов її соціального забезпечення. Зміни у цій сфері мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019).

Застосовуючи ці загальні підходи в контексті обставин справи, суд першої інстанції правильно відхилив доводи відповідача про те, що вирішуючи цей спір необхідно врахувати зміни у правовому регулюванні щодо обчислення вислуги років, внесені постановою Уряду від 16.02.2022 №119, що набули чинності з 19.02.2022, оскільки позивача звільнено зі служби 12.01.2018.

При цьому, суд слушно зауважив, що ключовим питанням у цій справі є питання зарахування до вислуги років, що дає право на пенсію на підставі пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ стажу роботи у пільговому обчисленні.

Згідно із статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - постанова № 393).

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18.

У вищезазначеній постанові Судова палата сформувала наступні правові висновки: «В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393».

Така правова позиція щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах відповідає практиці Верховного Суду, викладеній зокрема у постанові від 27.07.2022 у справі № 766/4549/17 та інших.

Відповідно до підп. «г» п. 3 Порядку № 393 час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби враховується до вислуги років, як один місяць служби за сорок днів.

Пунктом 1 Наказу Міністерства внутрішніх справи України від 14.11.2007 №431 «Про затвердження Переліку посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби» затверджено Перелік посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби, відповідно до якого до посад працівників підрозділів карного розшуку органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби віднесено посади: оперуповноваженого, старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах, старшого оперуповноваженого.

З огляду на вказане, правильним є висновок, що неправомірне застосування відповідачем наведених положень законодавства призвело до порушення права позивача на призначення пенсії за вислугу років.

Крім того, постановляючи рішення суд вірно врахував, що відповідно до абзацу 1 пункту 1 Порядку №3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із вищезазначеним Законом, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Відповідно до положень Порядку № 3-1 на уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

Пунктами 12 і 13 Порядку № 3-1 визначено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.

У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються уповноваженими структурними підрозділами до органів, що призначають пенсії, мають бути завірені цими уповноваженими структурними підрозділами в установленому порядку.

Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються безпосередньо заявниками до органів, що призначають пенсії, завіряються органами, що призначають пенсії.

З огляду на це, правильним є висновок, що на Національну поліцію України, у випадку вирішення питання про призначення пенсії у відповідності до Закону №2262-ХІІ, покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 07.09.2021 у справі № 761/28991/17 та від 22.06.2022 у справі №761/29252/17.

Крім того, колегія судів вважає, за необхідне вказати, що твердження апелянта про те, що позивач 28.12.2022 звернувся до Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України із заявою, в якій просив: про здійснення перерахунку вислуги років, зарахувавши пільгову вислугу в календарну для виходу на пенсію: за період служби в органах ДДУПВП з розрахунку 40 днів за 1 місяць служби, за період служби в органах ДСБЕЗ з розрахунку 1.5 року за кожен рік служби в органах по боротьбі з економічною злочинністю; підготувати пакет документів для подачі в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області для призначення пенсії за вислу років (а.с.42-43).

Департамент захисту економіки Національної поліції України листом від 31.01.2023 за № К-2/39/03-2023 повідомив позивача, що відсутні підстави для зарахування до календарної вислуги років періодів служби на пільгових умовах.

За таких обставин, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України - залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року у справі №300/2568/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді А. Р. Курилець
В. В. Ніколін