Справа № 360/908/24
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2024-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

15 серпня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/908/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 29.07.2024 у виконавчому провадженні № 73349361,

ВСТАНОВИВ:

06 серпня 2024 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області (далі позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 29.07.2024 про стягнення з територіального управління Служби судової охорони у Луганській області штрафу на користь держави у розмірі 5100,00 грн, винесену начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пихоніною Маргаритою Володимирівною у виконавчому провадженні ВП № 73349361 при примусовому виконанні виконавчого листа № 360/1598/22 від 25.10.2023, виданого Луганським окружним адміністративним судом.

В обґрунтування вимог зазначено, що 29.07.2024 до електронного кабінету в підсистемі "Електронний суд" позивача надійшла оскаржувана постанова про накладення штрафу за невиконання рішення суду від 26.09.2022 у справі № 360/1598/22.

На виконання вказаного рішення суду позивачем здійснено нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, за період з 01 березня 2022 року по 30 червня 2022 року в загальному розмірі 120000,00 грн, а саме: за 31 день березня 2022 року 30000,00 грн, за 30 днів квітня 2022 року 30000,00 грн, за 31 день травня 2022 року 30000,00 грн, за 30 днів червня 2022 року 30000,00 грн.

Потреба в коштах на виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за вказаним рішенням суду склала 168000,00 грн.

Служба судової охорони складається з центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби (частина четверта статті 161 Закону № 1402-VIII).

Фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (частина сьома статті 161 Закону № 1402-VIII).

Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності Служби судової охорони здійснює ДСА України. Розпорядником бюджетних коштів другого рівня є центральний орган управління Служби судової охорони, територіальні управління Служби судової охорони є розпорядниками бюджетних коштів третього рівня.

Розпорядники бюджетних коштів можуть брати на себе зобов`язання, у тому числі й щодо виконання рішень судів, тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Позивачем після набрання рішенням суду по справі № 360/1598/22 законної сили було направлено до центрального органу управління Служби судової охорони лист від 27 жовтня 2023 року № 43.07-147/ССО «Щодо виділення додаткових кошторисних призначень та асигнувань», в якому Управління просило виділити додаткові кошторисні призначення по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» в сумі 168000,00 грн. До листа додано рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року по справі № 360/1598/22, постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року по справі № 360/1598/22, виконавчий лист по адміністративній справі № 360/1598/22 та розрахунок потреби в коштах на виплату співробітнику ТУ ССО у Луганській області (3 категорія) додаткової винагороди на період дії воєнного стану з 01.03.2022 по 30.06.2022

Однак протягом жовтня грудня 2023 року бюджетні асигнування, за рахунок яких можливо б було виплатити додаткову винагороду ОСОБА_1 , у кошторисі на 2023 рік позивача, плані асигнувань загального фонду державного фонду (за винятком надання кредитів з державного бюджету) на 2023 рік та плані використання бюджетних коштів на 2023 рік, головним розпорядником бюджетних коштів Державною судовою адміністрацією України та розпорядником вищого рівня Службою судової охорони для ТУ ССО у Луганській області встановлені не були.

Після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження № 73349361 з виконання виконавчого листа № 360/1598/22, виданого Луганським окружним адміністративним судом 25 жовтня 2023 року, інформація про заходи, які вживаються позивачем з метою фактичного виконання рішення суду та інших вимог державного виконавця у виконавчому провадженні, була надіслана відповідачу листом № 43.06-39 від 05.01.2024.

Відповідно до розпоряджень Служби судової охорони від 13 серпня 2020 року № 550 «Про першочергові заходи організації ведення позовної роботи» та від 05 січня 2024 року № 5/ОД «Про виплату коштів за судовими рішеннями», з метою дотримання справедливого підходу до черговості виплати працівникам Служби коштів за судовими рішеннями в Службі запроваджено єдиний облік потреби в коштах на виконання рішення судів на користь працівників Служби в порядку черги, а саме: за датою набуття законної сили рішення суду.

Службі судової охорони затверджено кошторис на 2024 рік за КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» у сумі 6973,6 тис. грн.

Відповідно до єдиного обліку потреби в коштах на виконання рішень судів на користь працівників Служби, центральним органом управління Служби 04.01.2024 затверджено кошторис на 2024 рік ТУ ССО у Луганській області за бюджетною програмою КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя», у якому встановлені бюджетні асигнування за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» у загальній сумі 208113,00 грн.

Згідно з додатком до листа від 11 січня 2024 року № 01.30-02.2-98/вн «Інформація щодо рішень судів, на задоволення яких у межах затвердженого кошторису Служби судової охорони виділені асигнування» позивачу на 2024 рік виділено кошти на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду (справа № 360/70/23) в розмірі 40112,70 грн та постанови Першого апеляційного адміністративного суду (справа № 360/1598/22) в розмірі 168000 грн.

Водночас, на адресу позивача надходила вимога виконавця від 12.01.2024 та листом № 43.06-80 від 19.01.2024 надано повну інформацію про стан виконання рішення суду з наданням підтверджуючих документів.

Після отримання вимоги виконавця від 22.07.2024 позивачем до центрального органу управління Служби судової охорони направлено лист від 24 липня 2024 року № 43.07-180/ССО «Щодо наближення кошторисних призначень та бюджетних асигнувань» про необхідність проведення перерозподілу та наближення кошторисних призначень та бюджетних асигнувань по КЕКВ 2800 на липень 2024 року в сумі 141600,00 грн. для виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 за рішенням Луганського ОАС у справі № 360/1598/22.

Однак бюджетні асигнування, за рахунок яких можливо б було виконати рішення суду та виплатити додаткову винагороду ОСОБА_1 , у кошторисі на 2024 рік позивача, плані асигнувань загального фонду державного фонду (за винятком надання кредитів з державного бюджету) на 2024 рік та плані використання бюджетних коштів на 2024 рік, встановлені не були.

Позивач, на виконання вимоги виконавця та у визначений державним виконавцем строк, листом № 43.06-279 від 25.07.2024 надав повну інформацію про стан виконання рішення суду з наданням підтверджуючих документів.

Листом від 30 липня 2024 року № 11-15251/24 «Про виділення додаткових бюджетних асигнувань» ДСА України довела до відома голові Служби судової охорони, що ДСА України наразі не має можливості виділити додаткові бюджетні асигнування.

Позивач зазначає, що вказані вище обставини свідчать, що, як на час набрання законної сили рішенням суду від 26 вересня 2022 року по справі № 360/1598/22 (17 жовтня 2023 року), так і на час здійснення виконавчих дій державним виконавцем у виконавчому провадженні № 73349361 з виконання виконавчого листа № 360/1598/22, виданого 25 жовтня 2023 року, у позивача були відсутні кошти на виконання рішення суду, при цьому вжито залежних від нього заходів щодо виконання зазначеного рішення суду, а його не виконання зумовлене обставинами, незалежними від боржника.

Ухвалою суду від 09.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язано відповідача у строк до 14.08.2024 разом з відзивом на позов надати матеріали виконавчого провадження ВП № 73349361.

Ухвалу суду від 09.08.2024 відповідач отримав 10.08.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Станом на 15.08.2024 вимоги ухвали суду від 09.08.2024 відповідачем не виконані, у судове засідання представник не прибув, клопотання про продовження строку для виконання зазначеної ухваи до суду не надходили.

Представник позивача надава клопотання про розгляд справи без його участі.

Згідно з частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (частина дев`ята статті 205 КАС України).

З огляду на положення статті 205 КАС України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу за відсутності представників сторін у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

На підставі рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року по справі № 360/1598/22, яке набрало законної сили 17 жовтня 2023 року, зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Луганській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого2022 року № 168, за період з 01.03.2022 по 30.06.2022.

Відповідно до розрахунку потреби в коштах на виплату співробітнику ТУ ССО у Луганській області (3 категорія) додаткової винагороди на період дії воєнного стану з 03.01.2022 по 30.06.2024, здійсненого на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 № 360/1598/22, потреба в коштах на виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди склала 168000,00 грн, у тому числі: додаткова винагорода 120000,00 грн, компенсація ПДФО 21600,00 грн, ЄСВ 26400,00 грн.

Постановою державного виконавця від 17.11.2023 відкрито виконавче провадження ВП № 73349361 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 360/1598/22, виданого Луганським окружним адміністративним судом 25.10.2023, копію якої направлено боржнику.

Доповідною запискою №43.07-147/ССО від 27.10.2023 позивач звернувся до Служби судової охорони та повідомив, що 17.10.2023 набрало законної сили рішення Луганського окружного адміністративного суду у справі № 360/1598/22 та у зв`язку з відсутністю кошторисних призначень та асигнувань зазначене рішення не виконано, а також просив виділити додаткові кошторисні призначення та грошові кошти за КЕКВ 2800 «Інші поточні видаки» у сумі 168000,00 для виконання зазначеного рішення.

Листом № 43.06-39 від 05.01.2024 позивачем повідомлену відовідачу, що 27.10.2023 управління звернулось до головного розпорядника бюджетних коштів - Служби судової охорони щодо необхідності виділення додаткових кошторисних призначень та відкриття бюджетних асигнувань у сумі 168000,00 гри. для виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 за рішенням Луганського ОАС у справі № 360/1598/22.

Однак протягом жовтня - грудня 2023 року бюджетні асигнування, за рахунок яких можливо б було виплатити додаткову винагороду ОСОБА_1 , у кошторисі па 2023 рік ТУ ССО у Луганській області, плані асигнувань загального фонду державного фонду (за винятком надання кредитів з державного бюджету) на 2023 рік та плані використання бюджетних коштів па 2023 рік, головним розпорядником бюджетних коштів Державною судового адміністрацією України та розпорядником вищої о рівня - Службою судової охорони встановлені не були.

Станом на 05.01.2024 кошториси Служби судової охорони, центрального органу управління Служби та територіальних управлінь Служби па 2024 рік ще не затверджено.

Відповідачем на адресу позивача направлено вимогу у ВП № 73349361 про надання до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управлінняМіністерства юстиції у строк до 19.01.2024 інформацію щодо повного та фактичного виконання рішення суду у справі № 360/1598/22.

На виконання зазначеної вимоги позивачем листом №Вих№43.06-80 від 19.01.2024 повідомлено, що станом на 19.01.2024 асигнування для виконання рішення суду не призначено та на реєстраційний рахунок ТУ ССО у Луганській області грошові кошти ще не зараховані. Рішення суду не можливо виконати через наявність обставин, що не залежать від територіального управління.

На підтвердження вжиття дій для виконання рішення суду до листа надано копії: листів ТУ ССО у Луганській області № 43.07-147/ССО від 27.10.2023 та № 43.07-37/ССО від 16.01.2023, кошторису на 2024 рік ТУ ССО у Луганській області, виписки з рахунку за 19.01.2024.

Листом від 09 лютого 2024 року № 11-4208/24 «Про виділення додаткових бюджетних асигнувань» ДСА України повідомила Службі судової охорони, що ураховуючи обмеженість фінансового ресурсу, передбаченого ДСА України як головному розпоряднику бюджетних коштів на 2024 рік за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя», рішення судів мають виконуватись у межах передбаченого обсягу видатків за вказаною бюджетною програмою.

Листом Служби судової охорони від 22 квітня 2024 року № 01.30-02.2-1154/вн «Про надання інформації» до територіальних управлінь доведено, що Службою проводиться відповідна робота щодо збільшення відповідних асигнувань, однак до тепер додаткові асигнування Службі не надані. Після надходження від Державної судової адміністрації України додаткових асигнувань Службою буде прийнято в установленому порядку рішення про розподіл бюджетних коштів між територіальними управліннями Служби на виконання рішень судів на користь працівників Служби в порядку черги, а саме: за датою набуття рішенням суду законної сили.

Листом від 06 травня 2024 року № 11-10867/24 «Про виконання рішень судів» ДСА України довела до відома, зокрема, Службі судової охорони, що виконання судових рішень на користь судів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя необхідно здійснювати за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя».

Листом від 14 червня 2024 року № 11-12690/24 «Про виділення додаткових бюджетних асигнувань» ДСА України довела до відома голові Служби судової охорони, що Міністерством фінансів України не підтримано пропозиції ДСА України щодо внесення змін у Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» у частині збільшення бюджетних призначень за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» на суму 1318 млн. гривень, так як у період дії воєнного стану наявні фінансові ресурси держави насамперед спрямовуються на виконання завдань щодо відсічі збройної агресії, забезпечення недоторканості державного кордону та захисту держави, забезпечення життєво необхідних потреб жителів, реалізації заходів територіальної оборони та захисту безпеки населення.

Після отримання вимоги виконавця від 22.07.2024 у виконавчому провадженні № 73349361 позивачем до центрального органу управління Служби судової охорони направлено лист від 24.07.2024 № 43.07-180/ССО «Щодо наближення кошторисних призначень та бюджетних асигнувань» про необхідність проведення перерозподілу та наближення кошторисних призначень та бюджетних асигнувань по КЕКВ 2800 на липень 2024 року в сумі 141600,00 грн. для виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 за рішенням Луганського ОАС у справі № 360/1598/22.05.07.2024.

Листом № 43.06-279 від 25.07.2024 на виконання вимоги від 22.07.2024 повідомлено, що бюджетні асигнування, за рахунок яких можливо б було виконати рішення суду та виплатити додаткову винагороду ОСОБА_1 , у кошторисі на 2024 рік ТУ ССО у Луганській області, плані асигнувань загального фонду державного фонду (за винятком надання кредитів з державного бюджету) на 2024 рік та плані використання бюджетних коштів на 2024 рік, головним розпорядником бюджетних коштів Державною судовою адміністрацією України та розпорядником вищого рівня Службою судової охорони для ТУ ССО у Луганській області встановлені не були.

На підтвердження вжиття дій для виконання рішення суду до листа надано копії: листа ТУ ССО № 43.07-1 ХО/ССО від 24.07.2024, розпорядження Голови Служби судової охорони від 10 січня 2024 року № 5/ОД «Про виплату коштів за судовими рішеннями», листа ДСД України № 1 1-4208/24 від 09.02.2024, листа ССО № 01.30-02.2-1 154/вн від 22.04.2024, листа ДСД України № 1 1-10867/24 від 06.05.2024, листа ДСД України № 1 1-12690/24 від 14.06.2024, виписка з рахунку на 25.07.2024.

Постановою державного виконавця від 29.07.2024 ВП 73349361 на позивача накладено штраф в сумі 5100,00 за невиконання рішення суду у справі № 360/1598/22.

Листом від 30 липня 2024 року № 11-15251/24 «Про виділення додаткових бюджетних асигнувань» ДСА України довела до відома голові Служби судової охорони, що ДСА України наразі не має можливості виділити додаткові бюджетні асигнування.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, суд виходить з такого.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частинами першою та другою статті 75 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

З вищевикладеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 0840/3476/18, від 19 вересня 2019 року у справі № 686/22631/17 та від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19.

Статтею 161 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України. Служба судової охорони складається з центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби. Рішення про утворення територіальних підрозділів Служби судової охорони приймається Головою Служби за погодженням з Державною судовою адміністрацією України. Фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом другим частини третьої статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності Служби судової охорони здійснює Державна судова адміністрація України.

Відповідно до підпункту 20 пункту 19 Положення про Службу судової охорони затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 4 квітня 2019 року №1051/0/15- 19 (із змінами) Голова Служби судової охорони приймає в установленому порядку рішення про розподіл бюджетних коштів, розпорядником яких є Служба.

Так, Державна судова адміністрація України є головним розпорядником бюджетних коштів, центральний орган управління ССО є розпорядником бюджетних коштів другого рівня, а позивач є розпорядником бюджетних коштів третього рівня.

У Державному бюджеті України на 2024 рік Державній судовій адміністрації України за бюджетною програмою за КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апарату судів та працівників органів і установ системи правосуддя» встановлено обсяги видатків на забезпечення виконання рішень судів на користь суддів, працівників органів та установи системи правосуддя.

Згідно статтей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Статтею 48 Бюджетного кодексу України передбачено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років. Зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.

За приписами статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах.

Суд зазначає, що ССО запроваджено та ведеться єдиний облік потреби у коштах на виконання судових рішень по черговості за датою набрання судовим рішенням законної сили. На переконання суду, такий підхід, за відсутності належного фінансування, переслідує справедливу мету у питанні виплати коштів співробітникам ССО за судовими рішеннями.

Наявні у матеріалах справи докази свідчать про те, що позивачем вживалися належні заходи для виконання судового рішення, а такі доводи мали враховуватися державним виконавцем при вирішенні питання наявності підстав для винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу.

У спірному випадку у позивача існували об`єктивні причини неможливості виконання судового рішення в установлений строк, оскільки йдеться про виділення коштів розпорядниками вищого рівня, що не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону №1404-VIII.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджено платіжним дорученням від 05.08.2024 № 182.

Позивач з посиланнями на положення частини першої статті 139 КАС України просить стягнути сплачений ним судовий збір з відповідача.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Аналізуючи зазначені норми встановлено, що відшкодуванню підлягають судові витрати лише у випадку, коли задоволено позов особи, яка не є суб`єктом владних повноважень або судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи те, що позивачем є суб`єкт владних повноважень і відсутність його витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експерти, підстави для відшкодування судового збору відсутні.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області (місцезнаходження: 93010, Луганська область, місто Рубіжне, вулиця Миру, будинок 34, код за ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: 19000, Черкаська область, місто Канів, вулиця Олега Кошового, будинок 2) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29 липня 2024 року ВП № 73349361 про накладення на Територіальне управління Служби судової охорони у Луганській області штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Борзаниця